печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи подане клопотання сторона обвинувачення вказує, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0000064 від 14.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий вказує, що наказом № 283-о/с Департаментом патрульної поліції Національної поліції від 16.03.2023 ОСОБА_5 призначено на посаду заступника командира роти № НОМЕР_1 батальйону АДРЕСА_1 .

Таким чином ОСОБА_5 займаючи вказану посаду, маючи спеціальне звання капітана поліції, з моменту призначення на зазначену посаду є працівником правоохоронного органу, представником влади, а тому відповідно до ч. 2 ст. 18 КК України та примітки 1 ст. 364 КК України є службовою особою.

ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді заступника командира роти № НОМЕР_1 батальйону АДРЕСА_1 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, здійснюючи функції представника влади, будучи працівником правоохоронного органу, тобто являючись службовою особою органів Національної поліції України, який відповідно до вимог зазначеного законодавства та ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства, та одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та надав обіцянку здійснити вплив за надання такої вигоди поєднане з вимаганням такої вигоди за наступних обставин.

Так, у не встановлений слідством час але не пізніше 26.01.2024, перебуваючи неподалік АДРЕСА_2 , у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення, шляхом надання обіцянки ОСОБА_7 здійснити вплив на прийняття уповноваженими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення про виключення ОСОБА_7 з військового обліку.

Відповідно до примітки ст. 369-2 КК України службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 вважаються особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 26.01.2024, більш точний час слідством не встановлений, перебуваючи неподалік місця проживання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 та займаючи посаду заступника командира роти АДРЕСА_3 , надав обіцянку ОСОБА_7 здійснити вплив на прийняття уповноваженими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення про виключення ОСОБА_7 з військового обліку та надання останньому можливості вільно перетинати державний кордон висловивши вимогу у наданні йому за такі дії для себе неправомірної вигоди в сумі 13 500 доларів США.

В свою чергу ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер вимоги ОСОБА_5 , 13.02.2024 звернувся із заявою до правоохоронних органів щодо незаконних, на його думку, дій ОСОБА_5 та після цього діяв під контролем правоохоронних органів.

Так, 11.03.2024, приблизно о 14 год. 26 хв., ОСОБА_5 в ході особистої зустрічі на території автозаправної станції UGO що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , запевнив ОСОБА_7 , який вже діяв під контролем правоохоронних органів, що лише у разі надання йому неправомірної вигоди він зможе вплинути на прийняття службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення щодо виключення останнього з військового обліку та надання останньому можливості вільно перетинати державний кордон.

При цьому, ОСОБА_5 переслідуючи корисливий мотив, висловив вимогу, що за здійснення впливу на прийняття уповноваженими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення щодо виключення ОСОБА_7 з військового обліку йому необхідно надати неправомірну вигоду в сумі 13 500 доларів США.

Так, 23.03.2024, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_5 показуючи свій вплив на процес прийняття службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення щодо виключення ОСОБА_7 з військового обліку із використанням свого мобільного телефону за номером НОМЕР_2 через мобільний месенджер «WhatsApp» прислав повідомлення що по його питанню відповідь дадуть в понеділок або вівторок тобто 25.03.2024 або 24.03.2024.

В подальшому 26.03.2024 близько 14 год. 51 хв. ОСОБА_5 із використанням свого мобільного телефону за номером НОМЕР_2 через мобільний месенджер «WhatsApp» зателефонував до ОСОБА_7 та узгодив зустріч на 27.03.2024.

Після чого, 26.03.2024 близько 15 год. 03 хв. ОСОБА_5 із використанням свого мобільного телефону за номером НОМЕР_2 через мобільний месенджер «WhatsApp» зателефонував до ОСОБА_7 та висловив вимогу що за здійснення впливу на прийняття уповноваженими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення щодо виключення ОСОБА_7 з військового обліку йому необхідно надати неправомірної вигоди на 1 500 доларів США більше тобто 15 000 доларів США.

Продовжуючи виконання свого злочинного умислу, 26.03.2024 близько 15 год. 28 хв ОСОБА_5 із використанням свого мобільного телефону за номером НОМЕР_2 через мобільний месенджер «WhatsApp» прислав повідомлення що він вказав невірну суму неправомірної вигоди та висловив вимогу що за здійснення впливу на прийняття уповноваженими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення щодо виключення ОСОБА_7 з військового обліку йому необхідно надати неправомірної вигоди на 3 000 доларів США більше тобто 16 500 доларів США.

Після чого, ОСОБА_7 через мобільний месенджер «WhatsApp» зателефонував до ОСОБА_5 за номером НОМЕР_2 та в ході розмови узгодили зустріч на 28.03.2024. або 29.03.2024 та домовились що ОСОБА_7 повинен принести ОСОБА_5 частину неправомірної вигоди в сумі 15 000 доларів США а іншу частину привезти через один-два тижні.

В подальшому, 28.03.2024 приблизно о 12 год. 20 хв. ОСОБА_5 перебуваючи на території автозаправної станції UGO що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_7 попередньо узгоджену суму неправомірну вигоду в розмірі 15 000 доларів США за обіцянку здійснити вплив на прийняття уповноваженими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення щодо виключення ОСОБА_7 . з військового обліку після чого ОСОБА_5 був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений час, дату та місці, але не пізніше 26.01.2024, достовірно знаючи про обмеження щодо виїзду громадян України чоловічої статі за кордон на період дії воєнного стану, введеного 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, який неодноразово продовжено у встановленому порядку, а саме: з 05 год 30 хв. 08.1 1.2023 року строком на 90 діб та з 05 год ЗО хв. 14.02.2024 року строком на 90 діб (тобто до 18.08.2023 року), з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення вирішив порадами та вказівками сприяти у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, відповідно до наступних обставин.

У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, на підставі п.6 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року № 389-VIII, відповідно до Постанови КМУ від 29.12.2021 року № 1455 «Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» та Постанови КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» почали діяти обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від І 8 до 60 років.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 26.01.2024, більш точний час слідством не встановлений, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вирішив посприяти ОСОБА_7 , якому на період дії правового режиму воєнного стану заборонено виїжджати за межі України та який бажав перетнути державний кордон, у незаконному переправленні його через державний кордон України, надавши йому попередні інструкції, поради та вказівки щодо порядку незаконного переправлення, а саме повідомив що може посприяти у незаконному знятті останнього з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначивши, що вказані дії наддадуть останньому можливість вільно перетинати державний кордон України висловивши вимогу у наданні йому за такі дії для себе грошові кошти сумі 13 500 доларів США.

В свою чергу ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер вимоги ОСОБА_5 , 13.02.2024 звернувся із заявою до правоохоронних органів щодо незаконних, на його думку, дій ОСОБА_5 та після цього діяв під контролем правоохоронних органів.

Так, 11.03.2024, приблизно о 14 год. 26 хв., ОСОБА_5 в ході особистої зустрічі на території автозаправної станції UGO що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , запевнив ОСОБА_7 , який вже діяв під контролем правоохоронних органів, що лише у разі надання йому грошових коштів він зможе посприяти у незаконному переправленні останнього через державного кордону України шляхом незаконного зняття його з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, ОСОБА_5 з метою сприяння у незаконному переправленні ОСОБА_7 через державний кордон України надав останньому вказівки, без виконання яких він не зможе перетнути державний кордон України, а саме у необхідності зібрати та передати йому характеризуючі документи (фотокартку, копію паспорта, копію ідентифікаційного коду платника податку, та інше), які необхідні для прийняття службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення про знятті останнього з військового обліку.

При цьому, ОСОБА_5 переслідуючи корисливий мотив, висловив вимогу, що за вказані дії йому необхідно надати грошові кошти в сумі 13 500 доларів США.

В подальшому 26.03.2024 ОСОБА_5 переслідуючи корисливий мотив та з метою власного збагачення в ході телефонних розмов та обміну за допомогою мобільного месенджера «WhatsApp» повідомленнями із ОСОБА_7 , повідомив останньому про необхідність наданні йому 16 500 доларів США за сприяння у незаконному переправленні останнього через державний кордон України. Зазначивши що частину вказаної суми у розмірі 15 000 доларів США потрібно буде передати йому при наступній зустрічі про яку вони домовились.

Продовжуючи виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 28.03.2024 приблизно о 12 год. 20 хв. перебуваючи на території автозаправної станції UGO що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, діючи з корисливих мотивів, на виконання попередніх домовленостей одержав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 15 000 доларів США за надання порад і вказівок у незаконному перетині останнім державного кордону України та надав вказівку щодо подальших дій останнього, а саме подачі зави, проходження ВЛК та отриманні відмітки про зняття з обліку військовозобов`язаного.

Після цього, ОСОБА_5 роз`яснив ОСОБА_7 що він зможе вільно перетнути державний кордон України у будь-якому пункті пропуску, оскільки його буде прибрано із реєстру військовозобов`язаних.

28.03.2024 о 12 год. 30 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 369-2 КК України, у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, працюючого на посаді заступника командира роти АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

28.03.2024 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про те, що він підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та обіцянці здійснити вплив за надання такої вигоди поєднане із вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.03.2024 у справі №757/14235/24-к до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком з 28.03.2024 о 12-30 по 26.05.2024 о 12-30 год.

14.05.2024 ОСОБА_5 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, не визнав.

На даний час ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні закінчується 26.05.2024 року, однак спрямувати обвинувальний до суду у зазначеному кримінальному до зазначеного строку не видається за можливе.

Так, 23.05.2024 підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику, відповідно до вимог ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, виникла необхідність у продовженні застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги вказані обставини, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують, що підозрюваний ОСОБА_5 без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших невстановлених співучасників злочину у даному кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав внесене клопотання, посилаючись на його обґрунтованість та необхідність у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, вказавши на те, що клопотання не містить виклад обставин, які б свідчили про наявність ризиків визначених ст. 177 КПК України, наявність необґрунтованої підозри, просять відмовити в задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, його захисників, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.

Основні доводи внесеного стороною кримінального провадження клопотання зводяться до наявності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що виключних обставин для тримання ОСОБА_5 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та в судовому засіданні не доведено.

Враховуючи те, що прокурор не довів суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід, передбачений ст. 181 КПК України, у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання, а саме за місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , в період доби з 22-00 год. по 07-00 год. наступної доби, який є співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками. При цьому, такий режим може перериватись необхідністю отримання медичної допомоги та прослідування до укриття цивільного заходу.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатись за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками, потерпілими, підозрюваними та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , в період доби з 22-00 год. по 07-00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, строком до 22.07.2024 року, включно.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатись за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками, потерпілими, підозрюваними та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді та покладених судом обов`язків в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 22.07.2024 року включно.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1