н/п 1-кс/490/1952/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3209/24
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

22 травня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання заступника начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000018 від 12.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 14.05.2024 в ході проведення обшуку гаражу № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу «Південний Буг», розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на наступне майно: грошові кошти в сумі 600 (шістсот) євро; клаптик паперу на якому рукописно позначенні номери телефонів російських операторів мобільного зв`язку з ПІБ осіб кому вони належать; фотозображення ОСОБА_4 , серед яких останній зображений у формі зразка МВД рф та міліції України на 5-ти арк.; роздруковані копії документів ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на 11-ти арк.; рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №320/2342/18 на 2-х арк, з метою забезпечення збереження речового доказу.

Оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є речовими доказами, то прокурор вважає, що виникла необхідність у його арешті.

Вказує, що вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

А тому прокурор звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

А тому суд, враховуючи закріплений ст.26 КПК України принцип диспозитивності, згідно якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні свої прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, вважає за можливе розглянути подане клопотання у її відсутність та на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання та докази, додані до такого, слідчий суддя встановив наступне.

Так, слідчим відділом Управління СБ України в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000018 від 12.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Судом встановлено, що колишній співробітник МВС України громадянин України ОСОБА_4 , який у 2014 році після анексії АР Крим перейшов на бік ворога та в даний час є діючим співробітником МВС рф у м. Севастополь, усвідомлюючи протиправність своїх дій, які завдають шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, перебуваючи на ТОТ АР Крим, з метою збирання відомостей військового характеру, а саме щодо координат та/або місць дислокації військових підрозділів ЗС України на території АДРЕСА_2 , а також функціонування і розташування підприємств оборонно-промислового комплексу, які використовуються для проведення підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, діючи на виконання завдань представників ФСБ рф, залучив до здобу такої інформації свого батька - громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає на території м. Миколаєва.

Отриману від ОСОБА_7 інформацію, ОСОБА_4 передавав співробітникам Управління ФСБ рф по Республіці Крим та м. Севастополю, а також своєму безпосередньому керівнику начальнику оперативно-пошукового бюро МВС рф, який у свою чергу доповідав отриману інформацію невстановленим на теперішній час представникам ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) для її кінцевої реалізації, у тому числі шляхом ракетного та іншого ураження об`єктів на території регіону.

Згідно з відповіддю на доручення № 64/20-3461 від 19.04.2024 Головним відділом контррозвідки Управління СБ України в Миколаївській області встановлено, що у користуванні ОСОБА_7 є гараж № НОМЕР_1 в АГК « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Як встановлено, у вказаному приміщені гаражу, ОСОБА_7 періодично здійснює зустрічі зі своїми однодумцями (проросійськи налаштованими особами), де обговорюються різноманітні теми, в тому числі, можливо, з приводу встановлених місць розташувань ЗСУ.

У зв`язку з вищевикладеним 14.05.2024 на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва, проведено обшук гаражу № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу «Південний Буг», розташований за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено та вилучено вказане майно. Власником вилучених речей являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що майно, на яке просять накласти арешт, само по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, тому суд вважає обґрунтованим покликання на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно, та вважає, що таке клопотання слід задовольнити, однак частково, наклавши арешт на клаптик паперу на якому рукописно позначенні номери телефонів російських операторів мобільного зв`язку з ПІБ осіб кому вони належать; фотозображення ОСОБА_4 , серед яких останній зображений у формі зразка МВД рф та міліції України на 5-ти арк.; роздруковані копії документів ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на 11-ти арк.

Відмовляючи в накладенні арешту на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №320/2342/18 на 2-х арк. та грошові кошти в сумі 600 (шістсот) євро, суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Однак, матеріалами справи не підтверджено, що рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №320/2342/18 на 2-х арк та грошові кошти в сумі 600 (шістсот) євро, на які просять накласти арешт, було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, зокрема те, що прокурором належним чином не доведено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту, атому в задоволенні клопотання в цій частині суд відмовляє.

Керуючись вимогами ст. ст.117,170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 14.05.2024 в ході проведення обшуку гаражу № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу «Південний Буг», розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на наступне майно: клаптик паперу на якому рукописно позначенні номери телефонів російських операторів мобільного зв`язку з ПІБ осіб кому вони належать; фотозображення ОСОБА_4 , серед яких останній зображений у формі зразка МВД рф та міліції України на 5-ти арк.; роздруковані копії документів ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на 11-ти арк., шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження, з метою забезпечення збереження речового доказу.

В решті клопотання відмовити.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом, відповідно до ст.174 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1