Справа №:755/8972/23
Провадження №: 1-кп/755/288/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 та клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про продовження запобіжних заходів щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , подані в рамках кримінальне провадження № 0002655, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2022 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Києва, громадянина України, такого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, громадянки України, на момент затримання була офіційно працевлаштована, з вищою освітою, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судима: 02.08.2022 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу 34000 гривень,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 309, ч.3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Сніжне, Донецької області, громадянина України, такого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, громадянина України, такого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадженн за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

В межах кримінального провадження до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_7 застосовуються запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 діє запобібжний захід у вигляді застави.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 були подані письмові клопотання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожному окремо, обраного запобіжного заходу.

Клопотання прокурора обґрунтовані тим, що на сьогодні продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що стали підставою для обрання запобіжних заходів на стадії досудового розслідування, та їх продовження в подальшому, а більш м`які запобіжні заходи, аніж ті, що наразі застосовуються до обвинувачених, не здатні запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених у кримінальному провадженні.

Зокрема, тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , кожного окремо, згідно з клопотаннями, поданими прокурором, обумовлене наявністю ризиків, що наведені в п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , які діють під час застосування запобіжного заходу у вигляді застави, згідно з клопотанням прокурора, також обумовлене наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Вважав ризики необґрунтованими. Також зазначив, що з моменту, коли подавалося клопотання прокурором про обрання запобіжного заходу, та до цього часу, зміст клопотання не змінюється. Звертає увагу суду на те, що його підзахисний сприяв досудовому розслідуванню. Крім того, зазначає, що оскільки обвинувачений ОСОБА_7 утримується під вартою та перебуває в СІЗО, стороною захисту не можливо підготуватися до судового засідання та вибудувати позицію захисту. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 відносно клопотання прокурора заперечила. Зазначила, що клопотання вручено не своєчасно, що є порушенням права на захист. Вважала, що клопотання є необгрунтованим, ризики вже певним чином змінилися. Заперечує щодо обов`язку не відлучатись із населеного пункту, оскільки в країні воєнний стан, і можливо потрібно буде ОСОБА_6 відлучатися.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Зазначила, що клопотання не відповідає нормам міжнародного права та КПК України. Ризики, які зазначені стороною обвинувачення не підтверджені та необгрунтовані. Також, звертає увагу суду на те, що з часу подачі клопотання про обрання запобіжного заходу та по теперішній час, зміст клопотання не змінюється. Зазначає, що жодного підтвердження того, що ОСОБА_4 буде переховуватися від суду, стороною обвинувачення не надано. Звертає увагу суду на те, що її підзахисна має міцні соціальні зв`язки та має постійне місце проживання. Просила в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

При цьому, у судовому засіданні подала письмове клопотання про зміну підзахисній запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання мотивувала тим, що клопотання про продовження строку тримання під вартою сформульовано в переважно загальних рисах. Суд повинен провести належну оцінку фактів, що мають відношення до питання про необхідність такого запобіжного заходу на відповідному етапі розгляду, а прокурор не навів жодного підтвердження наявності жодного з ризиків. Клопотання про продовження строку тримання під вартою має формальний характер. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника, зазначила, що клопотання з часу обрання запобіжного заходу не змінюється, просила застосувати до неї домашній арешт.

Щодо заявленого клопотання про зміну запобіжного заходу прокурор ОСОБА_5 заперечив, та не зважаючи на порушення вимог ч. 2 ст. 201 КПК України, не клопотав про його повернення.

Тому суд розглянув клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу по суті.

Заслухавши думку учасників судового процесу, переглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

В той же час, згідно ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, -до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, обставини вчинення яких, відповідно до обвинувального акту, свідчать про вчинення декількох епізодів злочинів, у складі організованої групи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд зазначає, що доводи сторони захисту зводяться до запевнення у відсутності ризиків у кримінальному провадженні з боку обвинуваченої та їх доказів, зокрема, відсутності у ОСОБА_4 намірів впливу на понятих, експерта, свідків, переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню, без наведення реальних підстав для зміни запобіжного заходу та відомостей щодо обставин, які виключають тримання обвинуваченої під вартою.

Водночас наведені стороною захисту доводи не переважають конкретних та реальних ризиків, існування яких було встановлено судом, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що захисником ОСОБА_3 не наведено виключних та переконливих обставин, які б свідчили про наявність підстав для зміни обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який, а відтак суд не знаходить підстав для задоволення її клопотання.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження запобіжних заходів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 178, 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; оцінити, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Водночас застава, згідно положень ч. 1 ст. 182 КПК України, полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

В ході обговорення питання доцільності продовження строків дії застосовуваних до обвинувачених запобіжних заходів, відповідно до обвинувального акту, встановлено наступні відомості.

Обвинувачений ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, непрацевлаштований, має реєстрацію та постійне місце проживання. Обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень.

Обвинувачена ОСОБА_4 має вищу освіту, на момент затримання була працевлаштована, має постійне місце проживання та реєстрацію у м. Києві, раніше судима за вчинення злочину, аналогічного тому, у вчиненні якого обвинувачується в межах даного кримінального провадження, а саме - за ч. 2 ст.309 КК України. Обвинувачується у вчиненні нетяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_6 непрацевлаштований, є раніше не судимою особою, стійких соціальних зв`язків, в тому числі власної родини, не має. Має реєстрацію та постійне місце проживання. Обвинувачується у вчиненні низки тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за своїм віком і станом здоров`я не мають специфічних особливостей стану здоров`я, які б унеможливлювали тримання останніх під вартою.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим застосовуваних запобіжних заходів суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, що віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. В свою чергу, обвинуваченій ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні нетяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень.

Поряд з цим, суд враховує, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочинів, які мають підвищену суспільну небезпеку, оскільки пов`язані із розповсюдженням психотропних речовин та залученням інших осіб до їх вживання.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Оцінюючи ризики, що наявні у кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

У випадку обвинуваченого ОСОБА_7 , суд доходить висновку, що має місце ризик переховування від суду, з огляду на покарання, яке може бути призначено останньому у разі доведення його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, що передбачають покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років із конфіскацією майна.

Поряд з цим, на думку суду, обґрунтованим є ризик продовження неправомірної діяльності, пов`язаної зі збутом психотропних речовин, або вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких, групою осіб. При цьому, кримінальні правопорушення обумовлені вчиненням кількох епізодів злочину, що свідчить про системність дій та намірів учасників щодо їх продовження та високий рівень вірогідності настання зазначеного ризику, незважаючи на відсутність даних щодо притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності в минулому та, відповідно, доказів схильності особи до неправомірної поведінки у суспільстві. У контексті цього ризику судом враховується, що обвинувачений наразі непрацевлаштований, не має стабільних та офіційних доходів, що може спонукати його до продовження неправомірної діяльності.

Оцінюючи наявні у кримінальному провадженні ризики, що можуть настати у випадку обвинуваченої ОСОБА_4 , суд доходить висновку, що також має місце ризик переховування від суду, з огляду на тяжкість покарання, що може бути призначено у разі доведення вини обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, що їй інкриміновані. Обвинувачена на цей час непрацевлаштована, не має заборон щодо виїзду за кордон, тому може безперешкодно залишити країну, виїхавши за її межі з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В той же час, обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження неправомірної діяльності, пов`язаної зі збутом психотропних речовин, у вчиненні чого ОСОБА_4 обвинувачується в межах даного кримінального провадження. У світлі даного ризику суд також враховує, що обвинувачена є особою, раніше судимою за вчинення аналогічного злочину, що свідчить про низький рівень правосвідомості останньої та готовність до неправомірної поведінки у суспільстві, а також про те, що остання, будучи засудженою за вчинення злочину, пов`язаного з обігом наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, не стала на шлях виправлення та, ймовірно, вчинила нові кримінальні правопорушення, пов`язані з обігом психотропних речовин, що обумовлюються системністю дій у складі організованої групи, оскільки в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кількох епізодів кримінальних правопорушень, вчинених групою осіб.

У випадку обвинуваченого ОСОБА_6 має місце ризик переховування від суду, з огляду на покарання, яке може бути призначено останньому у разі доведення його вини у вчиненні низки інкримінованих йому злочинів, що передбачають покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років із конфіскацією майна. В контексті цього ризику суд приймає до уваги, що останній не має стійких соціальних зв`язків, що могло б запобігти настанню вказаного ризику.

Водночас обґрунтованим, на думку суду, є ризик продовження неправомірної діяльності, пов`язаної зі збутом психотропних речовин, або вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, організованою групою, при цьому, кримінальні правопорушення обумовлені вчиненням кількох епізодів злочину, що свідчить про системність дій і намірів щодо їх продовження, та, відповідно, високий рівень вірогідності настання зазначеного ризику, незважаючи на відсутність даних щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності в минулому. При цьому, судом у світлі зазначеного ризику також враховується, що обвинувачений непрацевлаштований, не має стабільних та офіційних доходів.

Встановлені судом у кримінальному провадженні ризики є наявними, обґрунтованими та такими, що можуть справдитись з великим ступнем вірогідності.

В той же час, наведені стороною захисту доводи не скасовують конкретних та реальних ризиків, існування яких було встановлено судом, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду, оскільки суд, незважаючи на презумпцію невинуватості, має, зокрема, забезпечити дотримання інтересів суспільства, які переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Поряд з цим, суд вважає недоведеними та не приймає до уваги заявлені прокурором у клопотаннях ризики знищення, ховання чи спотворення доказів у кримінальному провадженні чи перешкоджання в інший спосіб досудовому розслідуванню, з огляду на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, увесь обсяг доказів у кримінальному провадженні зібраний, про що суд неодноразово зазначав у попередніх ухвалах.

Таким чином, враховуючи наведене, на переконання суду, саме застосування до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , кожного окремо, запобіжних заходів у виді тримання під вартою, та дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які наразі застосовується щодо ОСОБА_6 , здатне убезпечити настання існуючих у кримінальному провадженні ризиків.

Разом з тим, при виконанні судом вимог ч. 3 ст. 183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, суд вважає необхідним зменшити для обвинуваченого ОСОБА_7 , заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 302 800,00 грн., та зменшити для обвинуваченої ОСОБА_4 , заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 242 240,00 грн., оскільки застава в такому розмірі, на переконання суду, буде справедливим та достатнім гарантуванням запобігання ризикам та виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.

Таким чином, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , кожному окремо, строк дії застосовуваних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, зменшити суму застави, а також продовжити строк дії обов`язків, що покладені на обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 181-183, 194, 331, 383 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 - відмовити.

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про продовження запобіжних заходів - задовольнити частково.

Продовжити дію обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, покладених на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які діють під час застосування запобіжного заходу у вигляді застави, на два місяці, тобто до 13 липня 2024 року включно, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 11 липня 2024 року включно.

Зменшити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суму застави, у разі внесення якої вона підлягає звільненню з-під варти, до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 11 липня 2024 року включно.

Зменшити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суму застави, у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти, до 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень.

Обвинувачені або заставодавці мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі на відповідний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва та надати документ, що це підтверджує, до ДУ "Київський слідчий ізолятор".

Отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві;

ЄДРПОУ банку: 26268059;

МФО: 820172;

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ;

р/р UA1012089.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі її звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинувачених з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі для кожного окремо, обвинувачені зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачені вважаються такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинувачених та їх явки за викликом.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1