Справа № 527/1201/24
провадження № 1-кс/527/328/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Глобине

Слідчий суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання начальника сектору дізнання ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 26 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 249 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання начальника сектору дізнання ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 26 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 249 КК України.

У своєму клопотанні дізнавач зазначив, що у провадженні сектору дізнання ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 26.04.2024 року, за ознаками ч. 1 ст. 249 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.04.2024 року близько 00:10 години на березі Кременчуцького водосховища поблизу смт. Градизьк Кременчуцького району Полтавської області виявлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснював вилов риби забороненими знаряддями лову лісковими сітками, в яких знаходились риба різних видів.

26.04.2024 сектором дізнання відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000136. Попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 249 КК України.

26.04.2024 року проведено огляд місця події за адресою: смт. Градизьк Кременчуцького району Полтавської області поблизу берега Кременчуцького водосховища, за координатами (49.2385420, НОМЕР_1 ), де за даним місцем було виявлено та вилучено дві ліскові сітки з наступними параметрами: довжина 50 м., висота 1.6 м., діаметр вічка сіткового полотна 35х35 мм. та свіжо-виловлена риба яка знаходилась у сітках, а саме: плоскирка 2 шт., карась сріблястий 5 шт., синець 3 шт., плітка 26 шт.

Після проведення огляду дві ліскові сітки з наступними параметрами: довжина 50 м., висота 1.6 м., діаметр вічка сіткового полотна 35х35 мм. було поміщено до камери речових доказів ВП№1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, за адресою вул. Центральна, 189, м. Глобине, Кременчуцького району, Полтавської області.

26.04.2024 рішенням начальника СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 вилучене в ході огляду майно визнано та залучено до кримінального провадження в якості речових доказів.

Фіксація речових доказів, а саме: вилученої в ході огляду свіжовиловленої риби, проведена шляхом фіксації на фотозйомку та відеозйомку, опису її в протоколі огляду місця події. Кімната зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області не має обладнання, яке б забезпечило тривале зберігання свіжої не чищеної риби без її неминучого псування, а тому виникла необхідність у передачі свіжо виловленої риби на зберігання головному державному інспектору Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_6 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що власник двох ліскових сіток, які були вилучені в ході огляду місця події являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , надалі вилучене майно потрібне для проведення судових експертиз.

Оскільки в кримінальному провадженні є достатньо даних вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом вчинення кримінального правопорушення і відповідає вимогам ст. 167 КПК України, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження, а також для проведення екологічної експертизи, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, а саме:дві ліскові сітки з наступними параметрами: довжина 50 м., висота 1.6 м., діаметр вічка сіткового полотна 35х35 мм. та свіжо-виловлена риба яка знаходилась у сітках, а саме: плоскирка 2 шт., карась сріблястий 5 шт., синець 3 шт., плітка 26 шт.

У судове засідання дізнавач не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, клопотання підтримував.

Власник майна не у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти накладення арешту на майно заперечив.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 1 статті 96-1 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене під час огляду 26 квітня 2024 року майно відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст. 167 КПК, може мати значення речових доказів у кримінальному правопорушенні та підлягати дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання слідчого подане до суду у строк, визначений ч.5 ст. 171 КПК України. Слідчим доведено наявність обставин, викладених в ч.11 ст. 170 КПК України.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання дізнавача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 26.04.2024 року під час огляду місця події за адресою: смт. Градизьк Кременчуцького району Полтавської області поблизу берега Кременчуцького водосховища, за координатами (49.2385420, 33.1025400), а саме: дві ліскові сітки з наступними параметрами: довжина 50 м., висота 1.6 м., діаметр вічка сіткового полотна 35х35 мм., шляхом заборони власнику та володільцю користуватися майном із залишенням його у камері речових доказів ВП№1 КРУП ГУНП в Полтавській області, та шляхом заборони відчуження майна власником чи іншими особами на підставі його довіреності.

Накласти арешт на свіжо-виловлену рибу: плоскирка 2 шт., карась сріблястий 5 шт., синець 3 шт., плітка 26 шт., які згідно розписки, передано на тимчасове відповідальне зберігання головному державному інспектору Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_6 , шляхом заборони користування, відчуження власнику чи іншим особам.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1