Справа № 457/1066/24
провадження №1-кс/457/305/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Трускавець

Слідча суддя Трускавецького міського суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчої СВ ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні заяви про залучення в якості потерпілого від 03 травня 2024 року,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 06.06.2024 року звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з скаргою на постанову слідчої СВ ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні заяви про залучення в якості потерпілого від 03 травня 2024 року. Свою скаргу мотивував тим, що 03.05.2024 року слідчою СВ ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 винесено постанову про відмову в задоволенні заяви про залучення в якості свідка у кримінальному провадженні № 0000115 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 170 КК України. Як вбачається з постанови слідчої від 03.05.2024 року, в обґрунтування прийнятого рішення про відмову у визнанні потерпілим слідча посилається на те, що не встановлено підстав для визнання його потерпілим, при цьому слідча не вказала обставини за яких вона прийшла до висновку про відсутність таких підстав та не вказала чому вона не приймає до уваги його доводи, що викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, тому вважає, що постанова слідчої підлягає скасуванню, як така, що не відповідає нормам кримінального процесуального закону. Вказані дії підтверджують, що слідча СВ ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 обмежилася лише формальною відпискою, усунувшись від проведення об`єктивного та всебічного проведення досудового розслідування та своїми діями намагаються укрити можливі ознаки кримінального правопорушення вчинені ОСОБА_5 огляду на це просив скасувати постанову слідчої СВ ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області про відмову в задоволенні заяви про залучення в якості свідка у кримінальному провадженні № 0000115 від 19 квітня 2024 року.

Скаржник в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений. Жодних заяв та клопотань про відкладення розгляду скарги та розгляд скарги у його відсутності до суду не подав, що може свідчити про втрату інтересу щодо розгляду даної скарги.

Представник ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області в суд для розгляду скарги не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Надав суду матеріали кримінального провадження № 0000115 від 19 квітня 2024.

Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Вивчивши матеріали скарги, слідча суддя прийшла до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів скарги, ОСОБА_3 , як керівник ГФ «Ватра» 01.05.2024 року подав до СВ ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області заяву про залучення його до кримінального провадження, в якості потерпілого.

За результатами розгляду такої було винесено оскаржувану постанову слідчої СВ ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 03 травня 2024 року про відмову в задоволенні заяви про залучення в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000115 від 19 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 170 КК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно з положеннями ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

З урахуванням наведених положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Слід враховувати, що слідчий, прокурор має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Згідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Вимоги до форми та змісту постанови наведені у ч. 5 ст. 110 КПК України. Так, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Отже, відповідно до ст.110 КПК України постанова має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати, зокрема обставинам, які є підставою для прийняття постанови, мотиви та їх обґрунтування з посиланням на положення КПК України, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Таким чином, слідчий, виносячи оскаржувану постанову, повинен обґрунтувати вказати прийняття оскаржуваної постанови, виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення заявнику шкоди та врахувати те, що саме за його заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та те, що права і обов`язки потерпілого виникли в особи з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

У п. 4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов. Таким чином, неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Як випливає зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 є висновок слідчої про те, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення відсутні докази, які можуть свідчити, що ОСОБА_3 було заподіяно моральну або майнову шкоду.

За таких обставин висновок є необґрунтованим, слідча не спростувала в постанові про відмову у визнані потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_3 , як керівнику ГФ «Ватра» моральної та матеріальної шкоди. Слідча в оскаржуваній постанові не зазначила, які слідчі та процесуальні дії вчинені з метою перевірки факту спричинення такої шкоди. Всупереч вимогам частини 5 статті 55 КПК України оскаржувана постанова слідчого не містить обґрунтованих посилань на підстави для відмови у визнанні скаржника потерпілим.

Частиною 2 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відтак, постанова від 03.05.2024 року слідчої СВ ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000115 від 19.04.2024 року підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 214, 303, 306, 307, 376 КПК України, слідча суддя,

у х в а л и л а:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчої СВ ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні заяви про залучення в якості потерпілого від 03 травня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000115 від 19 квітня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідча суддя: ОСОБА_1