УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника в інтересах ОСОБА_4 - захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001153 від 08.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001153 від 08.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Як вбачається з клопотання прокурора, 1 відділом 4 управління досудового розслідування управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001153 від 08.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Як зазначено у клопотанні, під час досудового розслідування встановлено, що група осіб, громадян України: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , залучивши до протиправної діяльності інших осіб, розробили протиправний механізм експорту з територіїУкраїни до РФ (через території третіх країн) транспортних засобів відомих світових брендів.

Зокрема, з травня 2023 року по вересень 2023 року учасники протиправної групи здійснюють придбання автомобілів преміум-класу в офіційних дилерів (переважно «Toyota») в Україні, реєструють на «фіктивних» власників та вивозять для продажу в РФ, своїм ходом до паромної переправи (Варна, Болгарія), звідти до паромної переправи (Батумі, Грузія), далі треті особи через пункт пропуску «Казбеги» перевозять автомобілі до РФ.

Під час огляду сайту avtocod.ru» встановлено, що майже всі вони на даний час зареєстровані на території РФ, а наприклад автомобіль Toyota Land Cruiser 300 VIN НОМЕР_1 знаходиться у власності ООО «Газпромбанк лизинг», кінцевий бенефеціар якого Російська Федерація.

Відповідно до інформації оперативного підрозділу СБ України, який здійснює оперативний супровід в даному кримінальному провадженні встановлено, що до вчинення розслідуваного кримінального правопорушення причетний громадянин України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ID-карта громадянина України № НОМЕР_5, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

В ході проведення оперативних заходів встановлено адресу житлового приміщення, за якою проживає ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з цим 22.05.2024 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва в межах кримінального провадження проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone» модель MT9G2FS/A, IMEI НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 .

Як вказує слідчий, з метою забезпечення схоронності вказаних вище речових доказів, враховуючи, що з матеріалів досудового розслідування вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищевказані предмети, вилучені 22.05.2024 року у ході проведення обшуку за вищевказаною адресою, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а тому, вважає, що є необхідність у накладенні арешту на вказане тимчасово вилучене майно.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання в повному обсязі, просила накласти арешт на майно у вказаному кримінальному провадженні.

Представник в судовому засіданні заперечила проти клопотання, зазначивши про його необґрунтованість.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

1 відділом 4 управління досудового розслідування управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001153 від 08.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

В ході проведення оперативних заходів встановлено адресу житлового приміщення, за якою проживає ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з цим 22.05.2024 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва в межах кримінального провадження проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone» модель MT9G2FS/A, IMEI НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 .

Постановою слідчого від 22.05.2024 у кримінальному провадженні визнано речовими доказами речі, вилучені у квартирі за вищевказаною адресою.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно з частинами 1, 2 статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів клопотання, дане кримінальне провадження № 0001153 від 08.11.2023 року розслідується 1 відділом 4 управління досудового розслідування управління СБ України за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме щодо вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво) з метою завдання шкоди Україні шляхом підготовки або передачі матеріальних ресурсів (елітних транспортних засобів) представникам держави-агресора.

Жодній особі у вказаному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, тобто в матеріалах кримінального провадження відсутня обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У статті 111-2 КК України передбачено кримінальну відповідальність, зокрема, за добровільний збір, підготовку або передачу матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держав-агресора.

Тобто мова йде про активні дії, які полягають саме в збиранні та акумулюванні таких ресурсів або інших активів.

Це кримінальне правопорушення є злочином проти основ національної безпеки України та вчиняється з прямим умислом.

Згідно з матеріалами клопотання, з травня 2023 року по вересень 2023 року учасники протиправної групи здійснюють придбання автомобілів преміум-класу в офіційних дилерів (переважно «Toyota») в Україні, реєструють на «фіктивних» власників та вивозять для продажу в РФ, своїм ходом до паромної переправи (Варна, Болгарія), звідти до паромної переправи (Батумі, Грузія), далі треті особи через пункт пропуску «Казбеги» перевозять автомобілі до РФ.

Разом з тим, матеріали клопотання містять дані про те, що згідно з інформацією оперативного підрозділу СБ України, який здійснює оперативний супровід в даному кримінальному провадженні встановлено, що до вчинення розслідуваного кримінального правопорушення причетна громадянка України - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , яка здійснила вивезення зазначених автомобілів з території України на територію Румунії з метою продажу.

Даних про те, що вказані особи, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 здійснюють продаж автомобілів до РФ, матеріали клопотання не містять.

Зокрема, ОСОБА_6 , як було встановлено досудовим слідством, здійснила вивезення зазначених автомобілів з території України на територію Румунії з метою продажу.

Встановлені досудовим слідством фактичні обставини справи суперечать диспозиції ч. 1 ст. 111-2 КК України, оскільки продаж автомобілів не є добровільним збором, підготовкою або передачею матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора.

Законодавець у диспозиції вказаної статті визначив, що об`єктивна сторона цього злочину полягає саме у добровільному зборі, підготовці або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держав-агресора, а не у продажі матеріальних ресурсів.

Таким чином, відомості про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво) з метою завдання шкоди Україні шляхом підготовки або передачі матеріальних ресурсів (елітних транспортних засобів) представникам держави-агресора, в матеріалах клопотання відсутні.

В матеріалах клопотання відсутні підстави та розумні підозри вважати, що вищазазначене майно є доказом кримінального правопорушення.

Крім того, в порушення п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні прокурора про арешт майна не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту вищезазначеного майна.

Також прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, не доведено необхідність такого арешту, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного.

Враховуючи викладене в сукупності, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також відсутність в матеріалах клопотання обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, відсутність підстав та розумних підозр вважати, що вищазазначене майно є доказом кримінального правопорушення, з урахуванням того, що прокурором в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 132, п. 1 ч. 2 ст. 171, ч. 1 ст. 173 КПК України не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту вищезазначеного майна, не доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу; не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у клопотанні прокурора про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

У клопотанні прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 щодо накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001153 від 08.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, вилученого під час проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone» модель MT9G2FS/A, IMEI НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 - 1 шт. - відмовити.

Слідчий суддя ОСОБА_1