Справа № 353/335/24
Провадження № 1-кп/353/81/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тлумач кримінальне провадження № 0000027, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гавриляк, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, жителя та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, перебуває у сімейних відносинах, на утриманні має одну малолітню дитину, працюючого у ТзОВ «Леоні» монтером кабельного виробництва, на обліку як військовозобов`язаний не перебуває, засуджений вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10.04.2023 за ст. 126-1 КК України до 200 годин громадських робіт, 01.11.2023 року знятий з обліку по відбуттю громадських робіт, депутатом не обирався, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 125, 126-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо потерпілої ОСОБА_5 , з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до її психологічних страждань та умисно спричинив легкі тілесні ушкодження останній.

Вказані кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

З лютого 2023 року між ОСОБА_4 та його співмешканкою ОСОБА_5 , у зв`язку із зловживанням ОСОБА_4 спиртними напоями, склались особисті неприязні відносини, які супроводжуються постійними сімейними сварками, нецензурною лайкою, образами та вчиненням ОСОБА_4 відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 психологічного насильства в сім`ї.

Так, ОСОБА_6 14.02.2023 року близько 20 год 30 хв за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт з своєю співмешканкою ОСОБА_5 , в ході якого висловлювався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тобто застосував домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_5 , внаслідок чого завдав шкоду її психічному здоров`ю.

За вказаним фактом працівниками ВП №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_4 16.02.2023 року складено та скеровано до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАВ № 064660, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого, 24.03.2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП («Вчинення насильства в сім`ї, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП») та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить триста сорок гривень, які останній у встановленому законом порядку сплатив.

Однак, незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_6 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість 21.07.2023 року близько 18 год 00 хв за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт з своєю співмешканкою ОСОБА_5 , в ході якого висловлювався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тобто застосував домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_5 , внаслідок чого завдав шкоду її психічному здоров`ю.

За вказаним фактом працівниками ВП №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_4 21.07.2023 року складено та скеровано до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАВ № 292960, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого, 10.10.2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП («Вчинення насильства в сім`ї, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП») та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить чотириста двадцять п`ять гривень, які останній у встановленому законом порядку сплатив.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_6 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість 20.01.2024 року близько 20 год 00 хв за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт з своєю співмешканкою ОСОБА_5 , в ході якого висловлювався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тобто застосував домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_5 , внаслідок чого завдав шкоду її психічному здоров`ю.

За вказаним фактом працівниками ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області щодо ОСОБА_4 20.01.2024 року складено та скеровано до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії НОМЕР_1 , передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого, 12.02.2024 року ОСОБА_4 визнано винуваим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП («Вчинення насильства в сім`ї, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП») та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень, які останній у встановленому законом порядку не сплатив.

Не припиняючи своїх протиправних дій та продовжуючи свою протиправну поведінку, ОСОБА_6 знову вчинив психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань, які виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях, при наступних обставинах.

Так, 27.02.2024 року ОСОБА_6 , за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , в черговий раз вчинив конфлікт зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якого, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_5 , яке полягало у висловленні словесних образ нецензурними словами та погрозах їй фізичною розправою, внаслідок чого ОСОБА_5 зазнала психологічних страждань, у зв`язку із чим вона звернулась до ВП АДРЕСА_2 із повідомленням про вчинення щодо неї співмешканцем ОСОБА_4 домашнього насильства, що відповідно зафіксовано у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01.03.2024 року та кваліфіковано органом досудового розслідування за ст. 126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Унаслідок умисних систематичних, протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 завдано психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Також, встановлено, що 11.02.2024 року, близько 04 год 30 хв, ОСОБА_6 у приміщенні житлового будинку за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , на побутовому ґрунті вчинив словесний конфлікт із своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своїй співмешканці ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілої, підійшов до ОСОБА_5 та кулаком правої руки наніс останній удари в ділянки носа та правої руки.

Таким чином, діяння ОСОБА_4 є діями фізичного насильства, що вчиняються в сім`ї та характеризуються як кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.

Унаслідок умисних насильницьких дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 завдано сильного фізичного болю та спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянках носа, правої верхньої кінцівки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто, умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи та кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, тобто умисне спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілій.

За сукупністю ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч.1 ст.125 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень відповідно до викладеного та за обставин, наведених у обвинувальному акті та надав показання про те, що він дійсноумисно систематично, у період з лютого 2023 року по лютий 2024 року, вчиняв психологічне насильство щодо своєї співжительки ОСОБА_5 , а також 11.02.2024 року, близько 04 год 30 хв., по місцю свого проживання, під час сварки, вдарив її кулаком правої руки у ніс та праву руку. У вчиненому розкаюється, просив суворо не карати.

Прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованих йому діяннях та призначити йому остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України, за ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки; за ч.1 ст.125 КК України - у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, який виконувати самостійно.

Потерпіла в судовому засіданні просила обвинуваченого карати не суворо.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд, враховуючи викладене, заслухавши учасників судового засідання та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у діях, які виразились у вчиненні домашнього насильства, тобто, умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_5 та кваліфікує його дії за ст. 126-1КК України, а також в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 125 КК України.

Згідно ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим, за ст. 126-1 КК України класифікується як нетяжкий злочин та ч.1 ст. 125 КК України, класифікується як кримінальний проступок.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 50, 65 - 67 КК України, правовими позиціями Верховного Суду, практикою ЄСПЛ та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень».

Відповідно до ч.1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляд справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Європейський суд з прав людини у справі «Володіна проти Росії» від 09.07.2019 року (заява № 41261/17) вказав, що обов`язок проводити ефективне розслідування всіх актів домашнього насильства є важливим елементом зобов`язань держави відповідно до статті 3 Конвенції. Для ефективності таке розслідування повинно бути оперативним та ретельним. Влада повинна вжити всіх розумних заходів для забезпечення доказів усправі, включаючи експертизи. Необхідна особлива ретельність при розгляді справ про домашнє насильство, і специфічний характер насильства в сім`ї повинен бути врахований під час судового розгляду.

Суд повторює, що заборона неналежного поводження згідно зі статтею 3 охоплює всі без винятку форми домашнього насильства, і кожен подібний акт породжує зобов`язання розслідувати. Навіть один удар може викликати почуття страху та туги у потерпілої та прагнути зламати її моральний та фізичний опір. Погрози - це форма психологічного насильства, і вразлива жертва може відчувати страх незалежно від об`єктивного характеру таких залякуючих поведінок. Комітет CEDAW зазначив, що, щоб бути визнаним таким, гендерно зумовлене насильство не потребує "прямої та негайної загрози життю чи здоров`ю жертви".

В Ухвалі ВС від 30.04.2021 року в справі № 325/1421/18 зазначено, що питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Виходячи з вищенаведеного, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень та його особу, а саме те, що він раніше судимий, є особою середнього віку, має на утриманні одну малолітню дитину та місце проживання і реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, має постійне місце праці, а також обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, думку потерпілої, яка просила його не карати суворо, суд вважає дані обставини такими, що дають підстави призначити обвинуваченому, із застосуванням ч.1 ст.70 України, остаточне покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду та за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу, який, на підставі ч.3 ст.72 КК України, слід виконувати самостійно.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи ОСОБА_4 покарання за ст.125-1 КК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Санкцією ст. 125-1 КК України, в редакції закону, який діяв на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, було передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років.

З 28.03.2024 року набув чинності Закон України №3342-ІХ від 23.08.2023 року «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», яким частину першу статті 51 доповнено пунктом 7-1 такого змісту: "7-1) пробаційний нагляд" та покарання за ст. 126-1 КК України визначено у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.4 ст. 5 КК України, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

При призначенні покарання за ст.126-1 КК України, суд, враховуючи вищевказані обставини, приходить до переконання, що саме покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків щодо виконання пробаційної програми «Подолання домашнього насильства» буде дійсно справедливим щодо досягненням мети покарання.

Суд також бере до уваги досудову доповідь Івано-Франківського районного сектору № 5 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 09.05.2024 року про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 судом не встановлено.

Керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень,

передбачених ст.126-1, ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання:

- за ст.126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік;

- за ч.1 ст.125 КК України в виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі ч.1 ст.70 та ч.3 ст.72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання покарань призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік та у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 до пробаційного нагляду обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_7