УХВАЛА

29 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 484/2986/22

провадження № 51-405ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вироки Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 квітня

2023 року та Миколаївського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

У касаційній скарзі потерпіла порушує питання про перегляд зазначених судових рішень щодо ОСОБА_5 у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційну скаргу подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 3 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судових рішень і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Разом з тим, потерпіла в касаційній скарзі не послалася на конкретні порушення закону, допущені судами під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .

Посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість, потерпіла, всупереч законодавчим положенням, не наводить обґрунтування явної несправедливості призначеного у межах санкції статті покарання, як це передбачено ст. 414 КПК, з огляду також на статті 50, 65 Кримінального кодексу України, а також дискреційні повноваження суду.

Крім того, прохання потерпілої, викладене в касаційній скарзі, про ухвалення нового вироку, не узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, відповідно до яких суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вироки Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 квітня

2023 року та Миколаївського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3