Справа № 344/5619/24
Провадження № 1-кс/344/2511/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого в ОВС П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Львові ОСОБА_4 від 19.02.2024 про закриття кримінального провадження №0000058 від 16.09.2022р.,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернулася з вказаною скаргою, в обґрунтування якої покликалася на викладені у ній обставини. Зокрема, зазначила, що суддя Господарського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 27.08.2022р. дізналась від колеги по роботі (іншої судді ОСОБА_6 ) про те, що замок до вхідних дверей її службового кабінету є пошкодженим та повідомила про дані обставини на лінію 102. А з огляду на відсутність дозволів на проведення огляду/обшуку кабінету та проведених дій у ньому без її відома, звернулась із заявою до відділу ДБР про вчинення кримінальних правопорушень за ст.162 ч.2, ст.376 КК України, відомості були внесені в ЄРДР за ч.2 ст.162 КК України. Постанова старшого слідчого в ОВС ТУ ДБР у м.Львові ОСОБА_4 від 19.02.2024 про закриття кримінального провадження №0000058 підлягає до скасування, оскільки слідчий помилково прийшов до висновку, що відсутній склад кримінального правопорушення в діях осіб, які проникли до кабінету потерпілої та провели у ньому огляд/обшук, а посилання на постанову ВС від 17.01.2023р. не підлягало до застосування. Так, 27.08.2022р. до службового кабінету №411, яке є поняттям «іншого володіння» (рішення ЄСПЛ від 26.07.2007р. у справі «Пєєв проти Болгарії») та закріплений за суддею ОСОБА_5 , у спосіб взлому замка зайшла група осіб, в т.ч. голова Господарського суду та голова апеляційного суду без будь-яких санкціонованих заходів, дозволів на таке та без зареєстрованого кримінального правопорушення, при цьому проведення слідчої дій стосовно судді можна вчиняти виключно за наявності судового рішення за клопотанням Генерального прокурора або його заступника, керівника регіональної прокуратури або його заступника. Також, саме в діях голови апеляційного суду, який повідомив про встановлення технічних пристроїв прослуховування у кабінеті судді, вбачаються ознаки вчинення правопорушення за ст.383, 376 КК України, як і дії керівництва господарського суду, в якому працює суддя, є неправомірними, зокрема і після даної події було винесено наказ 29.08.2022р., який стосується збирання інформації про суддю, зокрема хто заходить до судді у робочий та/або неробочий час, тощо.

Представник скаржника ОСОБА_3 просила скаргу задовольнити, скасувати постанову про закриття кримінального провадження з підстав зазначених в скарзі та поясненнях.

Старший слідчий в ОВС Пятого СВ ТУ ДБР у м.Львові ОСОБА_4 на вимогу слідчого судді надав матеріали кримінального провадження, просив у задоволенні скарги відмовити з підстав зазначених у поясненнях.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю наступне.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Постановою старшого слідчого в ОВС ТУ ДБР у м.Львові ОСОБА_4 від 19.02.2024 було закрито кримінальне провадження №0000058 від 16.09.2022р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.162 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та даної оскаржуваної постанови, слідчим суддею встановлено, що 14.09.2022р. було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.162 КК України, на підставі заяви судді Господарського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 13.09.2022р. про те, що 27.08.2022р. мав місце факт порушення недоторканості її службового кабінету зі сторони службових осіб - працівників правоохоронного органу та суду.

За ст.162 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян (за ч.1). Ті самі дії, вчинені службовою особою або із застосуванням насильства чи з погрозою його застосування (за ч.2).

20.09.2022р. ОСОБА_5 залучено до кримінального провадження в якості потерпілої.

Сторона скаржника просила скасувати оскаржувану постанову, оскільки суддя ОСОБА_5 дізналась 27.08.2022р. о 18.40год від колеги по роботі (іншої судді) про те, що замок у дверях її кабінету пошкоджений та остання надіслала їй фото. Після чого ОСОБА_5 на місці перевірила даний факт та дізналася, що цього ж дня (вранці) до її службового кабінету №411 (4 поверх), яке є поняттям «іншого володіння» (рішення ЄСПЛ від 26.07.2007р. у справі «Пєєв проти Болгарії») та закріплений за суддею ОСОБА_5 , у спосіб взлому замка, зайшла група осіб, в т.ч. голова Господарського суду та його заступник, голова Західного господарського апеляційного суду, керівник апарату господарського суду, завгосп та поліція, яку вони викликали, з метою виявлення негласних засобів фіксації (за повідомлення з анонімних джерел до голови апеляційного суду про встановлення несанкціонованої прослуховувальної апаратури в кабінеті судді), без будь-яких санкціонованих заходів, дозволів на таке та незареєстрованого кримінального правопорушення, при цьому проведення слідчої дій стосовно судді можна вчиняти виключно за наявності судового рішення за клопотанням Генерального прокурора або його заступника, керівника регіональної прокуратури або його заступника. Після чого, було замінено серцевину замка та службовий кабінет №411 опечатано. Жодного доведення до відома ОСОБА_5 головою Господарського суду про необхідність перевірки її службового кабінету в день такої перевірки не було, при цьому що вона й сама могла би відчинити двері та бути присутньою на таких діях.

Заперечуючи в цій частині доводи скарги, слідчий зазначив, а також дане підтверджується матеріалами кримінального провадження наданого слідчому судді (3 томи), що під час досудового розслідування було з`ясовано, що 27.08.2022р. о 09.16год на лінію 102 надійшло повідомлення від голови Західного апеляційного господарського суду ОСОБА_7 про те, що ним отримано анонімного листа про те, що за адресою АДРЕСА_1 (це адреса Господарського суду Івано-Франківської області) встановлено в суді прослуховуючі пристрої. Виїздом на місце події працівників поліції, які викликані через повідомлення на 102, з присутніми представниками самого господарського суду, жодних приладів виявлено не було, інформація на лінію 102 не знайшла свого підтвердження, після проведеної перевірки замок у службовий кабінет №411 було змінено (працівником суду). Також як вбачається з наданих матеріалів правоохоронного органу обстежено і інші кабінети суду, приладів несанкціонованих не виявлено. Перевірку заяви ОСОБА_7 , було завершено. Також подано заяву заявником про те, що подану ним заяву на лінію 102 просить не розглядати по факту встановлення прослуховуючи пристроїв, оскільки такі відсутні.

Цього ж дня о 20.01год надійшло на службу 102 повідомлення від ОСОБА_5 що за адресою АДРЕСА_1 в її службовому кабінеті №411 Господарського суду зламали замок. Виїздом на місце відібрано заяву заявника та опитано ОСОБА_5 , проведено огляд коридору 4 поверху та огляд дверей кабінету №411, які були зачинені, поряд дверей був розламаний предмет схожий на серцевину від замка, опитано керівника апарату суду та заступника голови господарського суду. Інших викликів цього дня до приміщення Господарського суду не було, працівниками Івано-Франківського РУП ГУНП за даною адресою слідчі (розшукові) чи інші процесуальні дії - не проводились (довідки за результатами розгляду звернень, рапорти працівників РУП, відповідь РУП ГУНП на запит слідчого тощо).

На запитання слідчого судді адвокату ОСОБА_3 , яка представляє інтереси скаржника щодо того, чи при перевірці службового кабінету №411 вранці 27.08.2022р. було допущено особами, які перевіряли наявність прослуховуючи засобів, втрату чи пропажу будь-якого майна належного судді, судових справ, особистих речей тощо, було отримано ствердну відповідь, що - ні, матеріальна шкода не була завдана, однак завдана моральна шкода такими діями, неможливість користуватися особистими речами, приниження, вияв зневаги щодо судді, як наслідок виникнення у неї стресу та хвилювання, неможливості проводити на наступний робочий день (з 29.08.2022р.) судові засідання у своєму кабінеті №411 (суддя проводить засідання саме там) у зв`язку з опечатуванням службового кабінету через такий незаконний слідчий огляд/обшук, та грубе порушення допущене неправомірним проведенням слідчих дій щодо огляду/обшуку приміщення, яке є у володінні судді, що містять ознаки кримінального правопорушення, провадження по якому безпідставно закрите. Окрім того, як зазначила адвокат, складом злочину є саме незаконне проникнення до приміщення, яке є у володінні потерпілої службовими особами - суду та поліції, а не саме завдання шкоди, тому не є важливим відсутність зникнення будь якої речі, однак залишається важливим фактом завдання моральної шкоди потерпілій особі.

Однак, слідчий суддя не в повній мірі погоджується з такими доводами представника скаржника, виходячи з такого.

Досудовим розслідуванням було встановлено, що службовим кабінетом №411 користуються декілька осіб: суддя ОСОБА_5 , її помічник та секретар, а отже володільцем даного кабінету одноособово потерпіла не є, так як таке приміщення використовується трьома особами для виконання покладених державою на них певних службових обов`язків. Окрім того, як правило, приміщення кабінетів прибираються господарськими працівниками - прибиральницями, в який саме час і за яким доступом в такі приміщення, вирішується кожною установою окремо.

Слідчий суддя погоджується з тим, що службовий кабінет №411 Господарського суду, де працює суддя, її помічник, секретар, та в якому як стверджувала адвокат скаржника проводяться судові засідання, сам по собі не може вважатися житлом або іншим володінням, доступ до якого визначає виключно володілець, оскільки декільком особам дане приміщення суду - службовий кабінет №411 надане для виконання службових обов`язків представників держави і доступ до такого приміщення визначається іншим регулюванням, яким таке службове приміщення надане.

Слідчий в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження посилався на саме таку позицію ВС у постанові від 17.01.2023р. у справі №648/15415-к.

Заперечуючи дане посилання на цей правовий висновок ВС, адвокат ОСОБА_3 звернула увагу, що у тій судовій справі проводився контроль за вчиненням злочину особою залученою, яка передавала кошти засудженому та якого було затримано в його службовому кабінеті. А тому такі обставини не є подібними до даного випадку, а висновок суду не є ревалентним.

Однак, саме в даній справі ВС зробив висновок приналежності службового кабінету (слідчого в приміщенні райвідділу) до категорії «іншого володіння особи». Це випливає з тлумачення ст.233 КПК України, що забороняє проникнення до житла або володіння без дозволу суду у сукупності зі ст.235 КПК України, яка передбачає вимогу наявності ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук. Таким чином, ВС вирішував чи поширюються гарантії передбачені ст.30 КУ, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.13,233,235 КПК України на обшук у службовому кабінеті, що розташований у державному органі влади. Суд вказав, що матеріали справи не свідчать про якісь обставини, які надавали можливість засудженому (слідчому райвідділу) розумно розраховувати на можливість використання службового кабінету для приватного житла та/або на збереження конфіденційності в межах даного службового кабінету, або вирішувати, коли і яким чином надавати до нього доступ. Суд дійшов висновку що на службовий кабінет не поширюються гарантії, передбачені Конституцією України та КПК України.

Огляд ж службового кабінету головою суду та іншими представниками суду (відкрито в присутності поліції), з метою виявлення чи не виявлення спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, які могли б бути в т.ч. у кабінеті №411, не міг стосуватися особистого життя ОСОБА_5 , чи її особистих речей, які могли би бути там (хоча зміст скарги та отримані пояснення не містять такого факту наявності її речей). Слідчий суддя погоджується з висновком слідчого в цій частині що дана дія, не є слідчою, в розуміння КПК України, як помилково вважає скаржник.

Звідси об`єктом вказаного кримінального правопорушення дійсно може бути інше приміщення, однак яке перебуває в такому разі у володінні конкретної особи - судді, а не в т.ч. працівників Господарського суду.

За наказом голови суду від 10.08.2018р. з метою вжиття заходів щодо збереження цінностей, майна суду, прийнято за необхідність збереження у єдиному сейфі всіх ключів кабінетів суддів, залів судових засідань, однак деякі судді, в т.ч. ОСОБА_5 не залишала на зберігання дані запасний примірник ключа від закріпленого за нею робочого кабінету №411 (розпорядження голови суду від 12.10.2020р.), що унеможливило б при даній ситуації отриманого повідомлення про таку наявність несанкціонованих засобів збирання інформації, необхідності взлому замка працівником суду до даного кабінету №411 та заміною на інший, без обмеження судді на продовження користування таким службовим приміщенням.

Матеріалами кримінального провадження також зібрано інформацію, що у Господарському суді - приміщення на 3-5 поверхах адмінбудівлі, знаходяться тільки робочі кабінети суддів та працівників апарату суду, доступ до яких здійснюється за допомогою електромагнітного замка та ключів. На другий поверх суду, де розташовані зали судових засідань, мають вільний доступ учасники судових процесів, відвідувачі, а також такі мають вільний доступ до канцелярії суду у робочий час та робочі дні (з 8.30год по 17.30год, з понеділка по п`ятницю).

При цьому діючими Правилами внутрішнього трудового розпорядку затвердженими рішенням загальних зборів 07.02.2014р. зі змінами, Правилами пропуску осіб до приміщення суду та на його територію транспортних засобів, затверджених наказом голови суду від 06.08.2020р. зі змінами, всі особи, які не є працівниками апарату суду чи судді, проходять ідентифікацію (пропускний режим в робочий час та години) через працівників Службової судової охорони з фіксацією такого у журналі та перевірки через стаціонарний металодетектор арочного типу або ручного металошукача, а в неробочі дні та години пропуск таких осіб забороняється, окрім випадків передбачених п.2.18, 2.19, 2.20 Правил. Також у приміщенні суду є наявними і відео спостереження входу-виходу господарського суду. Окремо, рішенням зборів суддів від 16.03.2020р. зі змінами (на зборах суддя ОСОБА_5 була присутня) було вирішено заборонити пропуск осіб до приміщення суду , які не є учасниками судових засідань, аналогічне розпорядження прийнято і головою суду 09.09.2021р. та від 15.08.2022р. (остання пов`язане з урахуванням запровадження воєнного стану у Україні), які доводились до відома всіх працівників суду.

Отже, є загальні затверджені Правила, доведені до працівників суду та суддів, які повинні дотримуватись всіма, і суддями в тому числі, без зловживань власним статусом. При цьому, такі загальні вимоги входу та виходу в приміщення суду стосовно інших осіб, які зокрема не є працівниками суду чи суддями, не є втручанням у незалежність судді та її право на відвідування її іншими людьми в робочий чи позаробочий час, однак порушуючи прийняті правила реєстрації такого відвідування.

Як вбачається з службової записки, проведеної на підставі наказу від 29.08.2022р., а також відповіді на запит органу досудового розслідування, подіям, що відбулися та стали предметом звернення до правоохоронних органів 27.08.2022р., як головою апеляційного суду щодо можливого встановлення в приміщенні суду несанкціонованих прослуховуючи пристроїв, так і самою суддею - потерпілою щодо перевірки таких в її робочому кабінеті шляхом огляду керівництвом суду в присутності судової охорони та поліції, були встановлені відеоспостереженням, наявним у суді зовнішнє та внутрішнє (у холі першого та другого поверху), наступні обставини, а саме: 20.07.2022р. в післяробочий час з суддею ОСОБА_5 в приміщення суду заходили три особи, які не надали документи для ідентифікації, не проходили стаціонарний метало детектор арочного типу, та піднімались разом з нею у приміщення суду, де розташовані кабінети інших суддів, працівників апарату суду і доступ до яких мають тільки працівники суду, з нею ж і покидали приміщення суду, 10.08.2022р. до робочого часу з суддею заходила особа, аналогічно без встановлення такої особи, та самостійно покинула приміщення суду, 11.08.2022р. в робочий час з суддею зайшли три особи, при цьому суддя о 16.22год вийшла з приміщення суду одна, а особи залишалися в приміщенні суду (на 3-5 поверхах) понад 3 години та вийшли з суддею ОСОБА_5 аж в після робочий час о 19.32год, після того як вона знову повернулась в суд о 19.26год.. Зі письмової відповіді працівників судової охорони суддя ОСОБА_5 зазначала, що це її знайомі та друзі які йдуть з нею по особистих питаннях, а також пояснювали що це працівники служби по ремонту кондиціонерів, при цьому що в ці дні жодного технічного обслуговування та ремонту кондиціонерів за їх поломки - не було, суддя не повідомляла про таке відділ економічно-господарського забезпечення (техобслуговування кондиціонерів в т.ч. у кабінету №411 відбулося попередньо спеціалізованими працівниками 04.07.22р. в присутності представників суду). За отриманою інформацією відділу документального забезпечення суду судові засідання в ці три дні та зазначений час - не проводилися. На прохання (лист від 06.09.2022р.) надати відому їй інформацію по цих випадках перебування сторонніх осіб у приміщеннях суду без супроводу працівників в позаробочий час, суддя ОСОБА_5 відмовилась.

Слідчий суддя оцінуючи доводи скарги в цій частині стосовно, на переконання адвоката скаржника, переслідування судді керівництвом суду після виклику нею поліції 27.08.2022р., зазначає, що такий наказ голови суду від 29.08.2022р. був спрямований саме на перевірку перебування сторонніх осіб у приміщенні суду та встановлених фактів перевірки проходження як виявилось з суддею сторонніх осіб, за її вказівкою працівникам судової охорони без проведення ідентифікації та реєстрації таких, на 3-4 поверхи, до яких доступ не працівників суду - є обмежений. Тому, такі судження сторони скаржника про якесь переслідування є помилковим, при цьому наявність конфлікту триваючого певний час між суддею та керівництвом суду, про що зазначено як представником скаржника так і встановлено слідчим під час досудового розслідування, тільки з різною оцінкою такого конфлікту кожним, не надає судді будь які переваги в поведінці. При цьому, дійсно суддя вправі мати власну позицію щодо того чи іншого питання, погодження чи непогодження з певними обставинами, які відбуваються в робочий час суду, однак затверджені Правила, діючі в господарському суді, є діючими та поширюються на виконання їх всіма присутніми та працюючими.

Також, сторона скаржника доводила слідчому судді, що керівництво протиправно повідомляло ВС та Офіс Генерального прокурора про таку інформацію, зібрану стосовно судді-потерпілої, однак як вбачається з матеріалів кримінального провадження, саме суддя ОСОБА_5 звернулася до голови ВС ОСОБА_8 про втручання в її діяльність, відповідно ВС було прийнято рішення від 28.09.2022р. про вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за повідомленням судді ОСОБА_5 про втручання в її діяльність щодо здійснення правосуддя. Даним рішенням Голови ВС ОСОБА_8 було вирішено звернутися до Офісу Генерального прокурора щодо проведення перевірки на підставі виключно звернення самої судді та викладених в її баченні всіх обставин вчинення втручання в її діяльність.

15.09.22р. з Офісу Генерального прокурора надійшли матеріали по зверненню судді та рішенню Голови ВС від 28.09.2022р. до Івано-Франківської обласної прокуратури, яка в свою чергу направила слідчому в ОВС П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Львові. Матеріали приєднані до кримінального провадження №0000058 від 16.09.2022р. та надано оцінку під час досудового розслідування викладеним у зверненні фактам, що аналогічно були викладені і в заяві про вчинення злочину. На підставі поданого клопотання потерпілої ОСОБА_5 про здійснення додаткової кваліфікації діянь, які є предметом дослідження у даному кримінальному провадженні а саме за ч.2 ст.376 КК України, постановою старшого слідчого від 03.07.2023р. було відмовлено у задоволенні клопотання потерпілої. Дана постанова ОСОБА_5 чи її адвокатом ОСОБА_3 у порядку ст.303 КПК України оскаржена не була.

Стосовно опечатування кабінету судді №411, у зв`язку з подією вранці 27.08.2022р., що унеможливило їй на наступний робочий день проводити судові засідання, як доводила сторона скаржника, то такі доводи є спростованими зібраними доказами. Так, фото кабінету №411, яке скинуте колегою-суддею скаржниці ОСОБА_5 до виклику нею поліції, жодного опечатування не містило. Таке опечатування відбулося о 21.54год і саме територіальним управлінням службової судової охорони, після виклику суддею поліції на лінію 102 для перевірки факту проникнення до її службового кабінету, що підтверджується фото, наявним у матеріалах кримінального провадження та поясненням свідка, який проводив опечатування після того, як на виклик ОСОБА_5 прибула поліція і було встановлено про заміну замка в її службовому кабінеті зранку.

Ключі замінені до даного кабінету були у вільному доступі для судді ОСОБА_5 в керівника апарату у кількості необхідній всім працюючим у даному кабінеті.

Окрім того, суддя ОСОБА_5 з 29.08.2022р. перебувала на лікарняному, а після цього у відпустці, аж по крайній мірі до 29.09.2022р. (адвокат дату виходу не змогла згадати, однак вказала, що вихід судді на робоче місце відбувся вже після слідчої дії - огляду у даному кримінальному провадженні). При цьому, слідчий суддя не вважає вірними доводи адвоката скаржника про те, що суддя змушена була йти на лікарняний та у відпустку, саме у зв`язку з незаконним проникненням до її службового кабінету, оскільки лікарняне отримується особою у разі хвороби чи іншого погіршення стану здоров`я, а відпустка - це наявне право працівника на відпочинок у обраний ним час.

Після даної події, вперше новим ключем відкривався службовий кабінет №411 під час проведення слідчих дій - огляду службового кабінету у даному кримінальному провадженні №0000058 від 16.09.2022р., а саме 29.09.2022р. на підставі ухвали слідчого судді у присутності слідчого ДБР, судді ОСОБА_5 і інших працівників суду, під час якого, на запитання слідчого щодо наявності ключа від даного кабінету, був наданий керівником апарату конверт, опечатаний печаткою господарського суду з написом на конверті «ключі від каб 411, ключі 4 екземпляри, конверт опечатано 27.08.22р. заст..голови суду ОСОБА_9 , керівник апарату суду ОСОБА_10 ». Після відкриття конверту, де знаходилися 4 ключі, відкрито кабінет №411 та проведено його огляд. За результатами звірки, інвентаризації, суддею ОСОБА_5 та її помічника, нач.відділу документального забезпечення, канцелярії, не було виявлено відсутності/пропажі справ (проваджень), будь яких інших відомостей, які мають значення для досудового розслідування не виявлено.

Ключі від кабінету №411 були передані судді ОСОБА_5 29.09.2022р., після чого суддя демонтувала даний замок в кабінет №411 та встановила новий замок.

Матеріалами кримінального провадження також було встановлено, що 20.10.2023р. постановою слідчого вже було закрите кримінальне провадження, однак ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 17.11.2023р. дана постанова була скасована, як передчасна.

Після скасування постанови, старший слідчий, як він зазначив в судовому засіданні, вчинив ті необхідні слідчі дії на які вказувала слідчий суддя скасовуючи постанову, допитавши свідка ОСОБА_6 , а також обґрунтувавши обставини у постанові від 19.02.2024р. та підстав для її прийняття.

Слідчим описано склад правопорушення за ч.2 ст.162 КК України (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона) та зроблено висновки щодо цього, що в діях ОСОБА_7 (голови господарського апеляційного суду), ОСОБА_11 (голови господарського суду), ОСОБА_9 (заступника голови господарського суду), інших працівників суду, працівників поліції (які прибули по виклику на 102 на місце), працівників служби судової охорони - відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України. В ході досудового розслідування не здобуто достатніх даних, які б свідчили про те, що огляд у службовому кабінеті №411 будівлі Господарського суду, який проводився з метою пошуку спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, було проведено з порушенням принципу «розумного очікування конфіденційності» та мало місце незаконного проникнення до іншого володіння особи, незаконне проведення в них обшуку чи огляду в розумінні ст.162 КК України, у зв`язку з відсутністю об`єкта та предмету кримінального правопорушення, та як наслідок об`єктивної сторони.

Звідси, доводи скарги не є доведеними та не дають підстави, на переконання слідчого судді, для скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст.303-309, ст.376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3 , про скасування постанови старшого слідчого в ОВС П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Львові ОСОБА_4 від 19.02.2024 про закриття кримінального провадження №0000058 від 16.09.2022р. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22.04.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1