Справа № 521/2119/22
Провадження 1-кп/521/553/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 06.01.2022 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біляївки Одеської області, громадянина України, без освіти, але має навички читання, правопису та рахування, неодруженого, неповнолітніх (непрацездатних) осіб на утриманні не маючого, без інвалідності, неофіційно працюючого вантажником на виробництві вікон підприємства «Основа», без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2021 року, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , поблизу місця для розпивання алкогольних напоїв, помітив потерпілого ОСОБА_7 . В цей час, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

Надалі, у той же час та у тому ж місці, ОСОБА_6 переслідуючи корисливий мотив незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, діючи з прямим умислом, наблизився до потерпілого ОСОБА_7 , та діючи відкрито, шляхом ривку, викрав з рук потерпілого майно, а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 9» з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 в корпусі темно зеленого кольору вартістю 4 200 гривень.

Відкрито викравши вказане майно, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4200 гривень.

Шкода, завдана внаслідок кримінального правопорушення, відшкодована в повному обсязі під час досудового розслідування шляхом повернення викраденого майна.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 186 КК України, визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердив та надав наступні показання взимку 2021 року, точну дату не пам`ятає, він перебував біля закладу, де продають алкогольні напої на розлив, який розташований неподалік АДРЕСА_3 . Біля вказаного закладу перебував потерпілий, з яким він раніше не був знайомий. Перебуваючи поряд, він запитав у потерпілого «котра година?», та коли потерпілий дістав свій телефон він відкрито вирвав його у нього з рук і втік з місця злочину. Викрадений телефон зберігав вдома до моменту його вилучення співробітниками поліції. Назву та вартість мобільного телефону не оскаржує. Завдані збитки відшкодуванні в повному обсязі. У вчиненому кається, осуджує свою поведінку та просить суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, проте прокурором в судовому засіданні надано його заяву, відповідно до якої потерпілий просить розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, завдана шкода йому відшкодована в повному обсязі, цивільний позов не заявляє.

Прокурор під час судового розгляду просив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого, що стосуються вирішення питання долі речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, та відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються вирішення питання долі речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що саме він, за викладених в обвинувальному акті обставин, відкрито заволодів чужим майном потерпілого, а саме мобільним телефоном. Показання обвинуваченого не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Зважаючи на викладене та те, що обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, надав за змістом аналогічні показання і беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, добровільне відшкодування завданого збитку, усунення заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; особу ОСОБА_6 та те, що на момент вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім; соціальне положення (неодружений та неповнолітніх (непрацездатних) осіб на утриманні не має); стан здоров`я (відсутність відомостей про наявність інвалідності, тяжкого захворювання); те, що особа осудна, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, та вперше притягується до кримінальної відповідальності; відсутність тяжких наслідків у даному кримінальному провадженні та відшкодування завданих збитків шляхом повернення викраденого майна; відсутність претензій матеріального та морального характеру у потерпілого; повне визнання вини у вчиненому та щире каяття, яке полягає у відвертому осуді ОСОБА_6 своєї протиправної поведінки; наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також суд враховує висновки досудової доповіді сектору ювенальної пробації м. Одеси філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області а саме те, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 оцінюється як низький та уповноважений орган пробації вважає можливим перевиховання ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, за умови здійснення нагляду з боку уповноваженого органу з питань пробації та застосування соціально-виховних заходів.

Частиною 2 ст. 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, проте згідно ч. 4 ст. 5 КК України, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

28.03.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23.08.2023 року, яким, окрім іншого, санкція ч. 1 ст. 186 КК України передбачає можливість призначення покарання у виді пробаційного нагляду, який полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

В такому випадку, суд приходить до висновку про необхідність застосування закону про кримінальну відповідальність в чинній редакції.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення, та те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, та те, що потерпілий у своїй заяві не наполягає на призначенні обвинуваченому суворого покарання, а також враховуючи позицію прокурора та висновок досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації про те, що виправлення ОСОБА_6 може бути досягнуто без ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку про можливість призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Суд переконаний в тому, що визначена міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків).

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, отже арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.01.2022 року - скасувати.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи особу обвинуваченого та приймаючи до уваги призначене покарання, суд не вбачає підстав для обрання відносно нього будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.

Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації в порядку виконання.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.01.2022 року - скасувати.

Речовий доказ, відповідно до постанови слідчого від 13.01.2022 року, а саме:

- мобільний телефон марки «Redmi Note 9» з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 в корпусі темно зеленого кольору вважати повернутим власнику за належністю, відповідно до зберігальної розписки ОСОБА_7 .

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1