Справа №173/2000/23
Провадження №1-кс/173/126/2024
У Х В А Л А

іменем України

21 лютого 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

При секретареві ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.09.2023 року в межах кримінального провадження № 0000311 за ч.2 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся власник арештованого майна ОСОБА_3 , із клопотанням про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.09.2023 року в межах кримінального провадження № 0000311 за ч.2 ст.289 КК України.

В обґрунтування вимог за поданим клопотанням посилається на те, що відповідно до ухвали від 01.09.2023 року по справі №173/2000/23, провадження №1-кс/173/409/2023 було накладено арешт на майно, а саме: мотоцикл марки Ducati д.н. НОМЕР_1

Обґрунтуванням накладення арешту було проведення слідчих процесуальних дій з вказаним мотоциклом та збереження його як речового доказу.

Наразі зазначені процесуальні дії виконано, що в свою чергу виключає необхідність застосування арешту на вказане майно.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області 01.09.2023 року в межах кримінального провадження № 0000311 за ч.2 ст.289 КК України було накладено арешт на майно, зазначене в клопотанні.

Як вбачається зі змісту ухвали, арешт на зазначене в клопотанні майно було накладено у зв`язку з тим, що незастосування цих заходів може призвести до його зникнення або втрати та перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що вказане майно може бути відчужено, тобто забезпеченням збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу ст. 41 Конституції України, ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).

Як встановлено в судовому засіданні, процесуальні дії по даному кримінальному провадженню виконано, на момент розгляду даного клопотання пройшов тривалий час з моменту вилучення та арешту майна.

На цей час достатніх даних про те, що скасування арешту на мотоцикл може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчому судді не надано.

Продовження ж дії арешту на майно протягом тривалого часу призведе до заподіяння власнику значних збитків.

Крім того, позбавлення будь-якої особи права розпоряджатися чи користуватись своїм майном за умови недоведеності її причетності до вчинення кримінального правопорушення, що розслідуються по даному кримінальному провадженні, та їх невідповідності критеріям ст. 98 КПК України є втручанням у господарську діяльність та право мирно володіти своїм майном.

Однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, так як потреби в подальшому утриманні майна в своєму розпорядженні орган досудового розслідування не довів.

Таке рішення виходить з позиції розумності та співрозмірності обмеження права власності, права користування та наслідків такого арешту.

Керуючись ст.ст. 40, 100, 117, 131-132, 167-168, 170-173, 376 КПК України слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.09.2023 року в межах кримінального провадження № 0000311 за ч.2 ст.289 КК України задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.09.2023 року по справі № 173/2000/23; 1-кс/173/409/2023 в межах кримінального провадження №0000311 від 18.07.2023 року за ч.2 ст.289 КК України, шляхом заборони користування та розпорядження на мотоцикл марки Ducati д.н. НОМЕР_1 , який було вилучено слідчим відділення поліції №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, 17.07.2023 під час проведення огляду.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000311 від 18.07.2023 року за ч.2 ст.289 КК України, повернути ОСОБА_3 мотоцикл марки Ducati д.н. НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1