Справа № 686/9133/21
Провадження № 1-кс/686/5113/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000280,

встановив:

10.06.2024 року адвокат ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.04.2021 р., у рамках кримінального провадження №0000280, на пістолет марки «ФОРТ 9 Р 9 мм», серії В1 номер НОМЕР_1 , в патроннику якого знаходився патрон калібру 9 мм. В обґрунтування клопотання ОСОБА_2 , окрім іншого, зазначає, що на даний час відпали підстави перебування вказаного пістолету під арештом, оскільки 25.10.2023 р., постановою дізнавача, кримінальне провадження №0000280 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Дослідивши клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

За допомогою правил про підсудність забезпечується рівність всіх громадян перед законом і судом (ст.24 Конституції України та ст.10 КПК України).

Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з п.1 ч.2 ст.132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Відповідно до ст.38 КПК України, органами досудового розслідування (органами, що здійснюють досудове слідство і дізнання) є слідчі підрозділи та підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів: органів Національної поліції; органів безпеки; органів Державного бюро розслідувань; підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України.

Згідно з частинами 1, 3, 4 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію», систему поліції складають: центральний орган управління поліції; територіальні органи поліції. У складі поліції функціонують: кримінальна поліція; патрульна поліція; органи досудового розслідування; поліція охорони; спеціальна поліція; поліція особливого призначення; інші підрозділи, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування, рішення про створення яких приймається керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ. У системі поліції можуть утворюватися науково-дослідні установи та установи забезпечення, заклади професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію», територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання. Структуру територіальних органів поліції затверджує керівник поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ України.

Верховний Суд, з огляду на норму ст.38 КПК України, в ухвалі від 17.05.2021 року по справі №308/5497/21 (провадження №51-2376 впс 21) зазначив, що чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб слідчих цих органів досудового розслідування, а відповідні державні установи слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

Таким чином, територіальна юрисдикція суду визначається територією, в межах якої знаходиться орган досудового розслідування, незалежного від зареєстрованого місцезнаходження органу досудового розслідування як юридичної особи.

Наказом т.в.о. голови Національної поліції №350 від 02.05.2023 р. «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції» було реорганізовано відділ поліцейської діяльності №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області та створено відділення поліції №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, до складу якого, серед іншого, входять слідче відділення та сектор дізнання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто фактично розташоване в межах територіальної юрисдикції Красилівського районного суду Хмельницької області (м.Красилів Хмельницького району Хмельницької області, вул. Булаєнка, 4).

При цьому, в силу загальної засади кримінального провадження - законність, що регламентована ст.9 КПК України, - суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно дотримуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Розгляд справи саме судом, встановленим законом, є складовою права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.412 КПК України, порушення правил підсудності при розгляді справи є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке у будь-якому разі тягне за собою скасування судового рішення.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто, виходячи зі змісту зазначених норм законодавства, арешт майна скасовується під час досудового розслідування слідчим суддею того місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Положеннями п.5 ч.1 ст.3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.283 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування.

Аналіз положень п.18 ч.1 ст.3, ст.ст.174, 283 КПК України дає підстави для висновку, що компетенція слідчого судді щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні розповсюджується лише на стадію досудового розслідування.

ОСОБА_2 у поданому клопотанні зазначає, що арешт на пістолет марки «ФОРТ 9 Р 9 мм», серії В1 номер НОМЕР_1 , в патроннику якого знаходився патрон калібру 9 мм., було накладено у рамках кримінального провадження № 0000280, і долучає до свого клопотання, серед інших документів, й ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.04.2021 р. Вказана ухвала (якою, за клопотанням дізнавача СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, було накладено арешт на те майно, про яке йдеться у клопотанні ОСОБА_2 ) очевидно свідчить, що, станом на 13.04.2021 р., досудове розслідування в означеному кримінальному провадженні здійснювалось дізнавачем вищевказаного органу досудового розслідування, який розташовувався в межах територіальної юрисдикції Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, і саме тому саме слідчим суддею цього суду й вирішувалось питання про арешт означеного майна. Разом з тим, долучена ОСОБА_2 до поданого нею клопотання постанова дізнавача СД ВнП №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 25.10.2023 р. про закриття кримінального провадження № 0000280, вказує на те, що в означеному кримінальному провадженні досудове розслідування, як то визначено ст.283 КПК України, було закінчено дізнавачем СД ВнП №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, яке є органом досудового розслідування, знаходиться на території м.Красилова, що перебуває під юрисдикцією Красилівського районного суду Хмельницької області. Враховуючи, що, відповідно до вимог КПК України, слідчий суддя розглядає клопотання про скасування арешту майна лише під час досудового розслідування, а тому, подане ОСОБА_2 клопотання про скасування арешту майна не може бути розглянуто по суті слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області та, відповідно, й слідчим суддею не може бути прийнято ні одне із рішень, передбачених ст.174 КПК України.

Окрім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що ч.1 ст.131 КПК України передбачає, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із абз.1 ч.4 ст. 132 КПК України ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із висновками Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 554/2506/22 від 15 квітня 2024 року, за змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Частини 3 та 4 ст.174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст.174 КПК України не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» №2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч.4 ст.132 КПК України є дієвим засобом реалізації положень ст.3 Конституції України, ст.13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч.4 ст.132 КПК України є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч.1 ст.170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

У разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Окрім того, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду ВС вказувала, що ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

Ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ч.1 ст.5 КПК України).

З огляду на зазначені положення кримінально-процесуального законодавства та висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені у постанові в справі №554/2506/22 від 15 квітня 2024 року, враховуючи, що кримінальне провадження № 0000280 від 10.04.2021 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КПК України, закрите 25.10.2023 р., про що указує сама ОСОБА_2 у поданому нею, в інтересах ОСОБА_3 , до слідчого судді клопотанні, а отже досудове розслідування у такому закінчене, ухвала слідчого судді про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна припинила свою дію, а постановлення слідчим суддею ухвали про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, після закриття кримінального провадження, не передбачене кримінальними процесуальними нормами.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання повернення клопотання про скасування арешту майна.

Згідно з ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, ч.3 ст.172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 КПК, повертає це клопотання прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вказані норми закону та зазначені вище обставини, слідчий суддя вважає за необхідне повернути ОСОБА_2 подане нею, в інтересах ОСОБА_3 , клопотання про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000280.

Керуючись ст.ст.3, 7, 8, 9, 130-132, 172, 174, 283, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000280, - повернути особі, яка його подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя