Номер провадження: 11-сс/813/699/24
Справа № 495/2913/24 1-кс/495/753/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 01.04.2024 року, в кримінальному провадженні №0000431 від 31.03.2024 року, стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Чадир-Лунга Республіки Молдова, українця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

встановив:

СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000431 від 31.03.2024 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.03.2024 року, близько 19:30 год., ОСОБА_6 , перебуваючи біля магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , побачив ОСОБА_7 , та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим прямим умислом щодо завдання йому тілесних ушкоджень, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання тілесних ушкоджень, шкоди життю та здоров`ю потерпілого ОСОБА_7 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя, від якого ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав на землю і при падінні ударився головою об землю, від чого втратив свідомість, чим спричинив останньому тілесні ушкодження.

У відповідності до проведеної комп`ютерної томографії у ОСОБА_7 наявний субдуральний крововилив лівої лобно-скроневої ділянки, травматичний субарахноїдальний крововилив (САК) борозен лівої гемісфери мозку, геморагічні контузії обох гемісфер мозку. Перелом кісток своди та основи черепу, в тому числі правих слухових кісточок. Перелом кісток носу. Гемосинус.

31.03.2024 року ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України - в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння

01.04.2024 року слідчий СВ Білгород-Дністроавського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з утриманням в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, які обґрунтовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду; знищення, приховування або спотворення будь-якої речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; здійснення незаконного впливу на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, до 31.05.2024 року, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК, а саме: прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження або суду за першим викликом; повідомляти слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання слідчому СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого.

Прокурор вказує, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачене суворе покарання у разі доведеності його вини; існування ризиків: переховування від органу досудового розслідування; знищення, приховання будь-якої речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Прокурор вважає, що обраний слідчий суддею підозрюваному запобіжний захід не забезпечить дієвості кримінального провадження.

Судові засідання, призначені на 18.04.2024 року та 07.05.2024 року були відкладені, у зв`язку із ненадходженням матеріалів судового провадження із місцевого суду та у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці.

Наступне судове засідання було призначене на 11:00 год. 20.05.2024 року, про що учасники кримінального провадження були повідомлені належним чином, та зобов`язано прокурора - процесуального керівника у кримінальному провадженні забезпечити участь підозрюваного у судовому засіданні, оскільки в апеляційній скарзі сторони обвинувачення ставиться питання про погіршення становища підозрюваного, а орган досудового розслідування повинен контролювати поведінку підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом.

Ухвалою Одеського апеляційного суду за клопотанням прокурора розгляд апеляційної скарги прокурора визначено провести в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області.

Однак, 20.05.2024 року судове засідання не відбулося, у зв`язку із технічною неможливістю встановити відео конференційний зв`язок з Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області. Судовий розгляд відкладено на 12:30 год 28.05.2024 року.

Крім того, на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_9 про проведення судового засідання в режимі відео конференції з використанням системи «Електронний суд» за допомогою власних технічних засобів, однак відповідних документів про наявність повноважень на представництво інтересів підозрюваного адвокат не долучила, а в матеріалах судової справи вони відсутні.

Учасників судового провадження зобов`язано з`явитися в наступне судове засідання 28.05.2024 року до Одеського апеляційного суду, в залу судових засідання №9, у зв`язку із технічною неможливістю забезпечення здійснення відео конференційного зв`язку, а також зобов`язано адвоката ОСОБА_9 надіслати відповідні документи на підтвердження повноважень здійснення захисту підозрюваного ОСОБА_6 .

Однак, у вказану дату та час, учасники кримінального провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, клопотань про відкладення не подавали.

Прокурор не виконав покладеного на нього зобов`язання про забезпечення явки в судове засідання підозрюваного ОСОБА_6 та особисто також не прибув.

Не зважаючи на встановлену неможливість по технічним причинам проведення минулого судового засідання в режимі відео конференції, та зобов`язання всіх учасників процесу безпосередньої явки в судове засідання апеляційного суду, напередодні судового засідання 27.05.2024 року, о 19:09 год., тобто після завершення робочого часу, не дотримуючись передбачених ст.336 КПК України строків звернення, прокурор ОСОБА_5 знову надіслав клопотання про відеоконференцію.

Таким чином, оскільки будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися, враховуючи необхідність забезпечення розумних строків апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про недопустимість подальшого відкладення судового засідання. За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України (далі - КПК) апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при обранні відносно особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181, 183 КПК.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК.

Відповідно до ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Статтею 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, чи відмову в ньому, та застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому обставини, на даній стадії досудового розслідування, вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому злочину та наявність певних ризиків, передбачених ст.177 КПК.

Слідчий суддя також врахував обставини, передбачені ст.178 КПК, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим; особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків, зокрема те, що він має постійне місце проживання, одружений, має неповнолітню дитину та стан його здоров?я.

Одночасно слідчий суддя встановив, що прокурором та слідчим не доведено наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді триманням під вартою та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як такого, що забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст.194 КПК.

Доводи прокурора про існування потреби в застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з посилання на неможливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, апеляційний суд визнає непереконливими, з огляду на таке.

Поведінка підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зокрема той факт, що органом досудового розслідування та прокурором не надано апеляційному суду доказів про порушення підозрюваним умов домашнього арешту, свідчать про відсутність у підозрюваного мети переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду доказів реального існування заявлених в клопотанні ризиків, які б вказували на те, що застосований до підозрюваного оскарженою ухвалою запобіжний захід у виді домашнього арешту, не забезпечує на даний час виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що необхідність обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого Конституцією України, кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час прокурором не доведена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах справи.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного на даній стадії досудового розслідування та створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, з її правом на свободу.

Будь-яких порушень норм КПК під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскарженої ухвали, не встановлено.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене відповідно до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.04.2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою, та до підозрюваного ОСОБА_6 , обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, в кримінальному провадженні №0000431 від 31.03.2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з м оменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4