Справа № 352/2007/21
Провадження № 1-кс/352/195/24
У Х В А Л А

30 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_5 на постанову дізнавача сектору дізнання ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 16 серпня 2022 року, про закриття кримінального провадження №0000077 від 11 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді надійшла вищезазначена скарга, в якій ОСОБА_5 , просив скасувати постанову дізнавача сектору дізнання ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 16 серпня 2022 року, про закриття кримінального провадження №0000077 від 11 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку. В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_5 зазначив, що дізнання в кримінальному провадженні було проведено поверхнево, необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії дізнавачем в повному обсязі виконані не були. Крім того, вказав, що мотивуючи оскаржуване рішення дізнавач послався на те, що в ході дізнання не підтвердився факт заподіяння власнику земельної ділянки значної шкоди, а директора ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП за самовільне заняття земельної ділянки. Проте з такими висновками дізнавача ОСОБА_5 не погоджується, оскільки в ході самовільного захоплення належної йому земельної ділянки, були знищені насадження дубів, тобто йому була спричинена значна шкода. Дізнавачем була призначена відповідна експертиза з метою з`ясування питання розміру спричиненої шкоди, але не дочекавшись її висновків, дізнавач передчасно закрив кримінальне провадження саме через відсутність наслідків у виді значної шкоди. З огляду на викладене, заявник вважав постанову незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, упередженою та передчасною, в зв`язку з чим просив її скасувати.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_5 просив задовольнити скаргу. Додатково пояснив, що у 2005 році він став власником земельної ділянки площею 2 га, що розміщувалася біля рівчака, куди люди скидали сміття. Він розчистив ділянку та вирощував на ній лікарські трави, а також посадив більше тисячі дубів. Восени 2020 року частина його земельної ділянки була розорана суміжним землекористувачем ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», були знищені його зелені насадження. Він звернувся зі скаргою до Ямницької сільської ради і в жовтні 2020 року комісія з питань земельних відносин зафіксувала факт знищення зелених насаджень ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» на належній йому земельній ділянці. Незважаючи на це, навесні 2021 року ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» на частині його земельної ділянки був висаджений ріпак. Після чого він звернувся до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. Через деякий час кримінальне провадження було закрите дізнавачем та за його скаргою відповідна постанова була скасована судом з мотивів не встановлення розміру спричиненої шкоди. В подальшому дізнавач призначив відповідну експертизу, але не дочекавшись її результатів повторно закрив провадження у справі.

Представник заявника ОСОБА_4 просив суд задовольнити скаргу та скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження. Просив звернути увагу, що склади адміністративного правопорушення за ст. 53-1 КУпАП та ч. 1 ст. 197-1 КК України не є тотожними, тому визначальним у даній справі є розмір спричиненої шкоди. У вказаній ситуації відбулося не просто самовільне захоплення земельної ділянки, належної ОСОБА_5 , а ще й були знищені зелені насадження. Проте в ході дізнання, дізнавачем не був встановлений розмір спричиненої шкоди, а кримінальне провадження неправомірно закрито.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, а також матеріали кримінального провадження №0000077 від 11 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 9 КПК України регламентовано, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Основним засобом збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, дізнавача, прокурора.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим (дізнавачем) доказів, які стосуються цього провадження в їх сукупності.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 284 КПК України слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Згідно ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Відсутність складу кримінального правопорушення як підстава закриття справи застосовується, коли встановлено, що подія, щодо якої надійшли заява або повідомлення, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльність), але сама по собі не є кримінальним правопорушенням, оскільки:

а) відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона);

б) наявні діяння, що виключають злочинність діяння.

Процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, при розгляді скарг на відповідні постанови має бути з`соване питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження. Правова підстава даного виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового провадження, а і підстав його закриття.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У п.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» роз`яснено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження слідчим суддею встановлено, що оскаржувана постанова дізнавача про закриття кримінального провадження не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Так, 02.08.2021 року до відділення поліції №1 м. Тисмениця Івано-Франківського РУП надійшла ухвала Тисменицького районного суду за скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, у якій йдеться про те, що 28.09.2020 року ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» самовільно захопила земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером :04:001:0001, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , знищивши 722 дерева (дуби) та 196 кущів.

В подальшому, 11.08.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02.08.2021, внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.197-1 КК України.

Дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області допитано потерпілого ОСОБА_5 , який повідомив, що у вересні 2020 та травні 2021 ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» було самовільно зайнято його земельну ділянку і знищено дерева та кущі, які там знаходились.

Крім того, 19.08.2021 дізнавачем проведено огляд місця події, а саме земельної ділянки кадастровий номер 040010001, що на праві власності належить ОСОБА_5 . В протоколі огляду місця події зафіксовано, що на даній земельній ділянці засіяна соя, межові знаки не проглядаються, в лівій нижній крайній точці та лівому дальньому куті земельної ділянки насаджені дерева та росте трава, по периметру ділянки проглядається корінна система дерев, а за межами земельної ділянки знаходяться викорчувані дерева.

26.08.2021 року була допитана в якості свідка директор ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» ОСОБА_6 , яка повідомила, що земельна ділянка, що на праві власності належить ОСОБА_5 була засіяна соєю частково, а саме 1,5 га. Вказала, що в червні ОСОБА_5 звернувся з скаргою до органів Держгеокадастру, за результатами чого проведено перевірку та встановлено розмір завданих збитків в сумі 3 504 грн. Пояснила, що дані кошти ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» були сплачені ОСОБА_5 . Крім того, її, як директора ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП. Штраф в сумі 340 грн нею сплачений.

Постановою від 27 серпня 2021 року дізнавач сектору дізнання відділення поліції №1 м. Тисмениця Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 вирішила кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000077 від 11.08.2021 року закрити у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року була скасована постанова дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 м. Тисмениця Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження від 27.08.2021 № №0000077. У вказаній ухвалі зазначено, що під час проведення досудового розслідування слід усунути порушення, перевірити доводи скарги представника потерпілого на постанову про закриття кримінального провадження, призначити та провести необхідні експертизи, і у разі необхідності провести інші необхідні слідчі дії та всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку, і прийняти законне та неупереджене рішення.

29 жовтня 2021 року дізнавач призначив судово-економічну експертизу.

Відповідно до висновку експерта від 05 листопада 2021 року №СЕ-19/109-21/11995-ЕК, документально підтверджується розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , здійснений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель ОСОБА_8 в сумі 3504 грн.

29 листопада 2021 року експерт звернувся до слідчого з клопотанням про надання додаткових відомостей для проведення судової товарознавчої експертизи.

Згідно з повідомленням про неможливість проведення судової експертизи від 17 грудня 2021 року №СЕ-19/109-21/12881-ТВ, визначити вартість дубів в кількості 722 шт станом на 29 вересня 2020 року та 300 шт станом на травень 2021 року не є можливим, оскільки у Івано-Франківському НДЕКЦ МВС відсутній експерт за експертною спеціальністю: «Дослідження обставин та організаційно-технічних причин і наслідків впливу техногенних джерел на об`єкти довкілля».

14 січня 2022 року дізнавачем була призначена судова товарознавча експертиза на вирішення якої було поставлено запитання: яка вартість дубів в кількості 722 шт станом на 29 вересня 2020 року та 300 шт станом на травень 2021 року?

18 лютого 2022 року експерт звернувся з клопотанням про надання додаткової інформації.

04 квітня 2022 року дізнавач повідомив експерту, що у зв`язку з військовим станом надати інформацію немає можливості.

Постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 м. Тисмениця Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000077 від 11.08.2021 року було закрите у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України. Постанова мотивована тим, що у справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП був встановлений розмір шкоди, спричинений самовільним заняттям земельної ділянки в сумі 3504 грн. Кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 197-1 КК України є злочином з матеріальним складом, а тому для встановлення об`єктивної сторони необхідно встановити не тільки факт самовільного зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно небезпечних наслідків спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди. Шкода визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. В даному ж провадженні відсутні суспільно небезпечні наслідки спричинення власнику чи законному володільцю значної шкоди.

Між тим, на переконання слідчого судді, оскаржувана постанова є немотивованою та необґрунтованою, прийнята передчасно, без проведення повного, об`єктивного та всебічного досудового розслідування.

Так ст. 53-1 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, та тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розмір завданої шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки визначається Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (далі-Методика), затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963.

Пунктом 4 вказаної Методики визначено, що розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначається:

для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови) за такою формулою:

Шс = Пс х Нп х Кф х Кі (1),

де Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень;

Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів;

Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений у додатку 1, з урахуванням переліків, наведених у додатках 2 і 3;

Кф - коефіцієнт виду використання земель, визначений у додатку 4;

Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2020 та наступні роки, що розраховуються Держгеокадастром відповідно до статті 289 Податкового кодексу України.

Саме зазначена формула була застосована при розрахунку шкоди.

Водночас,в п. 7-1 Методики вказано, що підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а саме:

акт перевірки або акт, складений за результатами здійснення планового або позапланового заходу державного нагляду (контролю);

протокол про адміністративне правопорушення.

Тобто, за вказаною Методикою визначається розмір шкоди спричинений самим фактом самовільного зайняття земельної ділянки.

В постанові про накладення адміністративного стягнення від 24 червня 2021 року вказано, що земельна ділянка, власником якої є ОСОБА_5 була самовільна зайнята та перебуває в сільськогосподарському обробітку ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття».

Натомість, самовільне зайняття земельної ділянки за ч. 1 ст. 197 КК України з об`єктивної сторони може полягати у різних діях - у незаконному огорожуванні ділянки, знищенні і встановленні «своїх» межових знаків, у протиправному використанні землі у своїх потребах: обробка, удобрення землі, насадження насіння, дерев чи кущів, виконання меліоративних, інших робіт, завезення і розміщення будівельних матеріалів тощо. Але у всіх випадках особа протиправно заволодіває земельною ділянкою, вчинює відносно неї певні дії як «власник» чи «законний користувач» і при цьому порушує суб`єктивні інтереси учасників земельних правовідносин у галузі правомірного використання, відтворення та охорони земель.

Потерпілий ОСОБА_5 звертаючись до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення та під час його допиту наголошував, що в ході самовільного зайняття земельної ділянки були знищенні його зелені насадження.

Вказана обставина була зафіксована також в акті комісії з питань земельних відносин від 22 жовтня 2020 року, а також в ході огляду місця події.

Отже, шкода спричинена самовільним зайняттям земельної ділянки в межах справи про адміністративне правопорушення за ст. 53-1 КупАП та шкода спричинення кримінальним правопорушенням за ч. 1 ст. 197 КК України не є тотожними поняттями.

У вказаному кримінальному провадженні, в ході дізнання дізнавачем не було встановлено розмір реально заподіяної шкоди ОСОБА_5 , який наголошував, що були знищені його зелені насадження, зважаючи на те, що розмір матеріальної шкоди є головною ознакою, яка відмежовує кримінально каране діяння (кримінальний проступок) від адміністративного правопорушення.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 25 листопада 2019 року, імперативність п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України у редакції Закону № 1261-VII щодо призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.

Окрім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідні експертизи призначалися дізнавачем, але постанову про закриття кримінального провадження дізнавач виніс, не дочекавшись відповідних експертних висновків.

Наведене у своїй сукупності свідчить про неповноту проведення досудового слідства та передчасність прийнятого дізнавачем рішення про закриття кримінального провадження.

Крім того, резолютивна частина цієї постанови є неконкретизованою, так як не містить даних про те, в діянні якої (яких) конкретно особи (осіб) відсутній склад кримінального проступку. Цього ж не випливає й з мотивувальної частини оскаржуваної постанови. Закриття кримінального провадження за відсутністю конкретного складу кримінального правопорушення можливе лише щодо певних осіб, однак, всупереч вимогам КПК України, зазначаючи про відсутність складу кримінального проступку, в діях яких саме осіб та який склад проступку відсутній, дізнавачем не вказано, що у своїй сукупності з наведеними вище доводами є підставою для скасування постанови дізнавача.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя вважає, що під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000077 від 11 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, дізнавачем була допущена неповнота проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, не всі обставини події були з`ясовані в повному обсязі, що свідчить про грубе порушення вимог процесуального закону при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження та його передчасність, у зв`язку з чим постанова дізнавача сектору дізнання ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 16 серпня 2022 року, про закриття кримінального провадження №0000077 від 11 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів потерпілого.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних дізнанням доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції дізнання (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що дізнання зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Керуючись ст.ст.2, 9, 26, 91, 284, 303-307, 309 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_5 на постанову дізнавача сектору дізнання ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 16 серпня 2022 року, про закриття кримінального провадження №0000077 від 11 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України - задовольнити.

Постанову дізнавача сектору дізнання ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 16 серпня 2022 року, про закриття кримінального провадження №0000077 від 11 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України - скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000077 від 11 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України повернути до ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, для проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений о 09 год. 20 хв. 01 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_9