Провадження № 1-кп/947/946/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 16.02.2024 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красноставці, Чемеровецького району, Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді заступника командира інженерно-саперної роти з морально-психологічного забезпечення групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «лейтенант» обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді заступника командира інженерно-саперної роти з морально-психологічного забезпечення групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «лейтенант», в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 2 Розділу Х Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 359 від 29.06.2005, п. 13 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна в Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1225 від 04.08.2000, перебуваючи у звільненні від виконання службових обов`язків за станом здоров`я не здав ввірену для службового користування особисту зброю до кімнати зберігання зброї та 07.02.2024 року у період часу з 21 год. 00 хв. по 22 год. 30 хв., більш точного часу встановити не надалось можливим, в умовах дії воєнного стану, перебуваючи поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 , повертаючись пішки із закладу громадського харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , до місця мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , рухаючись по АДРЕСА_4 , точне місце встановити не надалось можливим, діючи із кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити,втратив ввірену у службове користування зброю та боєприпаси, які перебували на відповідному обліку служби РАО військової частини НОМЕР_1 та підлягали поверненню після тимчасового користування ним до військової частини НОМЕР_1 , а саме : 7,62 мм пістолет НОМЕР_2 , 1943 р.в.,у кількості

1 одиниця, вартістю 2 326 грн. 17 коп., та патрони калібру 7,62 мм з кулею

ПСт ПО2-Г-539, у кількості 8 одиниць, вартістю 1 грн. 23 коп. за одиницю, внаслідок порушення правил їх зберігання, чим завдав збитків державі на загальну суму 2 336 грн. 01 коп.

Таким чином, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.413 КК України, за правовою кваліфікацією втрата ввіреної для службового користування зброї, бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчиненого в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази.

Дійсно, він будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді заступника командира інженерно-саперної роти з морально-психологічного забезпечення групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «лейтенант», перебуваючи у звільненні від виконання службових обов`язків за станом здоров`я не здав ввірену для службового користування особисту зброю до кімнати зберігання зброї та 07.02.2024 року у період часу з 21 год. 00 хв. по 22 год. 30 хв., повертаючись пішки із закладу громадського харчування «Мореман», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , до місця мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , рухаючись по вул. Довга у м. Одесі, точне місце не пам`ятає, спіткнувся, впав, втратив свідомість, через деякий час прокинувся та пішов додому, де виявив, що втратив пістолет та набої. У подальшому компенсував державі матеріальні збитки.

У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413 КК України, за кваліфікуючими ознаками втрата ввіреної для службового користування зброї, бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчиненого в умовах воєнного стану доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Ч.1 ст. 58 КК України, передбачено, що покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Відповідно до ч.2 ст.58 КК України, із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

З урахуванням вказаних обставин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання винного, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_4 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, та згідно ст.58 КК України замість позбавлення волі призначити службове обмеження для військовослужбовців із відрахуванням із суми грошового забезпечення 10 відсотків в дохід держави, що у свою чергу відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого та на переконання суду буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413 КК України та призначити показання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 та ч.2 ст.58 КК України ОСОБА_4 , замість призначеного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки призначити покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахуванням в дохід держави 10 (десять) відсотків із суми грошового забезпечення.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1