Справа № 466/1734/24
Провадження № 1-кп/466/481/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001186 від 18.11.2023, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

- потерпіла ОСОБА_5

захисту - адвокат ОСОБА_6

- обвинувачений ОСОБА_3

за участю прокурора, потерпілої, захисника, обвинуваченого,-

в с т а н о в и в:

Будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_3 17.11.2023 приблизно о 22:40 год., у порушення вимог ст. ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», а також пунктів, 1.3, 1.5, 2.3 (підпунктів «б» та «д»), 12.3 та 13.1, Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, будучи військовослужбовцем, діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи автомобілем марки «BMW 330D», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул. Єрошенка в напрямку до вул. Джерельна у м. Львові, будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, при виявленні небезпеки для руху у вигляді вантажного фургона-рефрежиратора марки «Merecedes-Benz Atego 816», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився на його смузі руху припаркованим у нерухомому стані та який водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, залежно від швидкості його руху, не дотримався безпечної дистанції та безпечного бокового інтервалу до припаркованого вантажного фургона-рефрежиратора марки «Merecedes-Benz Atego 816», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого допустив зіткнення із його задньою частиною.

В результаті порушення вимог пунктів 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, водієм ОСОБА_3 його пасажир потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забій головного мозку, перелом кісток основи черепа (крил клиноподібної кістки), множинні переломи кісток лицевого скелету (носових кісток, решітчастої кістки, правої виличної дуги, стінок правої орбіти, правої верхньощелепової пазухи, лівої виличної дуги, стінок лівої орбіти), перелом дужки 7-го шийного хребця, перелом поперечного відростка 7-го грудного хребця, перелом тіла 3-го грудного хребця, закриті переломи 1, 2 ребер праворуч, забій легень, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали - тяжкими тілесними ушкодженнями потерпілій ОСОБА_5 .

Такими діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання в межах нижньої межі санкції ч.2 ст.286 КК України, без позбавлення права керування транспортними засобами, зазначила, що шкода їй повністю відшкодована обвинуваченим, претензій до нього немає.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав можливим обмежитися лише допитом обвинуваченого, потерпілої та з`ясуванням даних про його особу. При цьому судом обвинуваченому було роз`яснено, що в цьому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч.2 ст.286 КК України, оскільки такий, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, порушив Правила дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 .

Правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння учасниками судового провадження не оспорюється.

При цьому, в сукупності всіх обставин, що належать до предмета доказування, з огляду на особливості складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, встановлено та доведено наявність причинного зв`язку між порушенням обвинуваченим, як водієм, ПДР та наслідками що настали у вигляді спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, і такий суспільно небезпечний наслідок у вигляді спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень був породжений конкретними діями обвинуваченого, який порушив ПДР, що і стало причиною настання даної автопригоди.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Згідно ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень ), склад сім`ї , його матеріальний стан, тощо.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 Кримінального кодексу України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме вчинення неумисного тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у психо- наркологічному диспансерах не перебуває, що підтверджується відповіддю КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» від 24 листопада 2024 року за .№4016 з. Також згідно повідомлення КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» №6150 від 11.11.2023 р. обвинувачений ОСОБА_3 на обліку не перебуває, згідно висновку спеціальної медичної наркологічної комісії №14 від 30.01.2024 КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» у гр. ОСОБА_3 ознак, що свідчать про залежність від алкоголю і наркотичних речовин не виявлено. Згідно службової характеристики солдат ОСОБА_7 курсант навчальної групи 31 навчального курсу Інституту морально-психологічного забезпечення за час проходження служби в інституті морально-психологічного забезпечення зарекомендував себе з доброї сторони., обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також думку потерпілої, яка претензій до обвинуваченого немає та просить застосувати до нього покарання в межах нижньої межі санкції ч.2 ст.286 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, без застосування додаткового покарання.

З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки зі звільненням від відбуття основного покарання з випробуванням, без застосовування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, позицію потерпілої, відсутність у потерпілої претензій матеріального характеру до обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах нижньої межі санкції ч.2 ст.286 КК України, та із застосуванням принципу гуманізації відповідальності з врахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів, з покладенням обов`язків, передбачених ч.ч.1, 2 ст.76 КК України.

Санкцією частини другої статті 286 КК України, окрім основного покарання, передбачено також додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

При вирішенні питання щодо призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує характер та обсяг допущених порушень Правил дорожнього руху, їх наслідки, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, позицію потерпілої, яка просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, а також те, що останній проходить службу в Інституті морально-психологічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює водієм та у випадку призначення такого додаткового покарання він буде позбавлений основного джерела доходу, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, терміном до 09 березня 2024 року.

Суд вважає за необхідне скасувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування, в розмірі 11359,20 грн підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Питання про скасування арешту на майно накладеного на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22.11.2023 вирішити в порядку ч.4 ст.174 КПК України.

Питання про речові докази вирішити згідно зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд , -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 користь держави 11359,20 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять ) грн 20 коп. витрат на залучення експертів, а саме:

- витрати на проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок експерта № СЕ-19/114-23/23499-ІТ від 11 грудня 2023 року) у розмірі 3786 грн. 40 коп.;

- витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/114-23/23528-ІТ від 12 грудня 2023 року) у розмірі 5679 грн. 60 коп.;

- витрати на проведення судової автотехнічної експертизи механізму і обставин розвитку дорожньо-транспортної пригоди (висновок експерта № СЕ- 19 /114-23/24429-ІТ від 25 грудня 2023 року) у розмірі 1893 грн. 20 коп.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22.11.2023 на транспортний засіб - автомобіль марки «BMW 330D», реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати.

Речові докази:

- транспортний засіб - автомобіль марки «BMW 330D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно постанови старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області від 20.11.2023 року визнано речовим доказом та передано на зберігання на територію автостоянки, що знаходиться на а/д «Східний під`їзд до м. Львова» 0 км.+550 м., який належить ОСОБА_8 - повернути власнику- ОСОБА_8 ;

- транспортний засіб - вантажний фургон марки «MERCEDES-Benz ATEGO 816», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно постанови старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області від 20.11.2023 року визнано речовим доказом та передано під розписку представнику приватного підприємства «ЛС-Транс» - ОСОБА_9 - повернути в приватне підприємство «ЛС-Транс».

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Шевченківський районний суд м.Львова.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1