КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши на наявність перешкод для прийняття до розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2024 року про накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2024 року частково задоволено клопотання представника потерпілої - адвоката ОСОБА_4 та накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ), а саме: машиномісце - об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 13,2 кв.м.. адреса: АДРЕСА_2 ; група нежитлових приміщень, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 4,1 кв.м., адреса: АДРЕСА_3 ; квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 86.6 кв.м.. адреса: АДРЕСА_1 ; квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 67,6 кв.м.. адреса: АДРЕСА_4 .

Захисник ОСОБА_2 на вказану ухвалу подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2024 року та відмовити у задоволенні заяви представника потерпілої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про забезпечення позовної заяви в повному обсязі.

Перевіривши апеляційну скаргу захисника, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Процесуальний порядок вирішення питань про арешт майна викладено у статті173 КПК України, частиною сьомою якої передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

Отже, чинним кримінальним процесуальним законом передбачено випадок, коли в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала суду про накладення арешту на майно, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції, до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України.

Проте, згідно з ч. 7 ст. 173 КПК України право на оскарження судового рішення щодо арешту майна надано виключно підозрюваному, обвинуваченому, третій особі і таке право не передбачено для захисника.

Згідно з ч. 5 ст. 46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику.

Позаяк, у ч. 7 ст. 173 КПК України чітко вказано, що право на оскарження судового рішення щодо арешту майна надано підозрюваному, обвинуваченому, то таке право може бути реалізованим безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і реалізація цього права не може бути доручена захиснику.

Отже, в силу вимог ч. 7 ст. 173 та ч. 5 ст. 46 КПК України захисник не має права на апеляційне оскарження ухвали суду про накладення арешту на майно.

Суддя апеляційного суду вважає, що захисник також не має права на оскарження ухвали суду про накладення арешту на майно і на підставі п. 3 ч. 1 ст. 393 КПК України, якою передбачено право захисника на подачу апеляційної скарги, оскільки вказана норма є загальною нормою, а спеціальною нормою, якою є ч. 7 ст. 173 КПК України, право на оскарження судового рішення щодо арешту захиснику не надано.

Отже, апеляційна скарга на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2024 року про накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу на таке рішення,

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 399 КПК України суддя-доповідач повертає апеляційну скаргу, якщо вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя, -

у х в а л и л а :

Апеляційнускаргу захисника ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2024 року про накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1

Справа № 361/11577/23

Провадження № 11-кп/824/3192/2024

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6

Доповідач ОСОБА_1