Березівський районний суд Одеської області
28.03.2024
Справа № 494/910/23
Провадження № 1-кп/494/49/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 60000293 щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сербка, Комінтернівського району, Одеської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, на утриманні нікого не має, проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

-14.06.2017 р. Іванівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.15; ч. 2 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76, ч. 4 ст. 70; ч. 5 ст. 72 КК України, до відбування покарання 4 роки бмісяців. Звільнився з місць відбування покарання 24.01.2018 після відбуття строку покарання.

- 07.02.2020 р. Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. З ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі. Звільнився 15.08.2022 року після відбуття строку покарання.

- 09.11.2023 р. Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України);

ВСТАНОВИВ:

16.04.2023 приблизно в 22:30, в період дії правового режиму воєнного стану, який введено в Україні відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом. України від 24.02.2022

№ 2102-ІХ, Указу Президента України N° 133/2022 від 14.03.2022 року затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указу Президента України №259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом. України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указу Президента України №341/2022 від17.05.2022 року, затвердженого Законом. України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указу Президента України № 573/2022 від 12.05.2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500 IX, Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022 року, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указу Президента України № 573/2022 від 12.05.2022, затвердженого Законом. України від 15.08.2022 № 2500 IX, Указу Президента України, від №757/2022 від 07.11.2022 року, затвердженого законом України від 16.11.2022 року №27З8-IX Указу Президта України від №757/2022 від 07.11.2022,затвердженого Законом України від 16.11.2022р. №2738-ІХ, Указу Президента України від № 58/2023 від 06.02.2023 року, затвердженого Законом. України від 07.02.2023р. № 2915-ІХ, у ОСОБА_4 , судимість у якого не знята та не погашена у встановленому законом порядку, виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, пов`язаного з проникненням у житло. На виконання свого злочинного умислу, 16.04.2023 року приблизно о 22:30 год., ОСОБА_4 , підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 . Достовірно знаючи, що господарки житла ОСОБА_5 не має вдома, принесеною з собою викруткою, викрутив саморізи на металевій планці дверної коробки вхідних дверей до вказаної квартири, віджав металеву планку на дверній коробці в місці кріплення замка, та відчинивши вхідні двері, проник до середини житла. У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та викрити його злочинні дії не зможе, а також тимчасовою відсутністю господарки квартири, таємно, умисно, з метою власного збагачення, виявив та викрав з шкатулки у спальній кімнаті одну каблучку із срібла, у формі обручки, шириною 0,8 см, з гравіруванням на поверхні каблучки у вигляді розлогого дерева, вартістю 1000 грн.; одну каблучку із срібла, «925» проби, з вдома рядками на поверхні каблучки дрібних камінців прозорого кольору та одним великим камінцем прозорого кольору, вартістю 1000 грн., а також з гаманця, який виявив у приміщенні кухні, викрав грошові кошти в сумі 10 000 гривень. У подальшому ОСОБА_4 місце вчинення злочину залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_5 у сумі 12000 гривень.

На розгляд суду досудовим слідством винесено обвинувачення ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України.

Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбачений частиною четвертою статті 185 КК України.

Потерпіла в судове засіданні 28.03.2024 року не з`явилася. Про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Разом з цим, 08.06.2023 року надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Покарання просить призначити згідно чинного законодавства (а.с.18).

Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду, та можливість за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілої з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину та просив суд призначити найменш суворе покарання.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не перебуває на наркологічному та психіатричному обліку, не одружений, на утриманні нікого не має, має негативну характеристику.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.

На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.

Обставини, які обтяжують обвинуваченій покарання згідно статті 67 КК України вчинення кримінального правопорушення повторно.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною четвертою статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання 5 років 6 місяців. Обвинувачений просив призначити найменш суворе покарання та вказав, в подальшому житті не буде вчиняти таких дій. Потерпіла просила призначити покарання згідно чинного законодавства.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для

України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Злочини вчинені обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

При цьому, з урахуванням вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.11.2023 року, ОСОБА_4 позбавлено волі строком на 5 років, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочинів, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, суд доходить висновку, що для виправлення обвинуваченого, ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, та на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом частково приєднання невідьутої частини покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області, визначивши остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності та інтересів потерпілої.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1673 грн гривень 00 копійок за проведення експертизи.

Суд також вважає, що речові докази по кримінальному провадженню №60000293, а саме:

-відеозапис заставної операції гр. ОСОБА_6 за період з 11:00 до 12:00 год 17.04.2023 року на СД-R диску та фіскальний чек ломбарду «Перший» ТОВ «Мікрофінанс і Компанія» відокремлений підрозділ №413 від 09.05.2023 року залишити при матеріалах кримінального провадження;

-Каблучка із срібла , р.20, у формі обручки, шириною 08 смє, на поверхні каблучки є гравірування у вигляді розлогого дерева та з внутрішньої сторони є клеймо з зазначенням «3801» та каблучка із срібла, р.20 на поверхні каблучкидва рядки дрібних камінців прозорого кольору та один великий камінець прозорого кольору з клеймом з зазначенням проби «925» - необхідно залишити потерпілій ОСОБА_5 по приналежності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 4 ст. 185 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.11.2023 року та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді - 5 (п`яти) років 6 (шістьох) місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання термін перебування під вартою за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.11.2023 року з 09.08.2023 року по 28.03.2024 року включно.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1673 грн гривень 00 копійок за проведення експертизи.

Речові докази по кримінальному провадженню №60000293, а саме:

-відеозапис заставної операції гр. ОСОБА_6 за період з 11:00 до 12:00 год 17.04.2023 року на СД-R диску та фіскальний чек ломбарду «Перший» ТОВ «Мікрофінанс і Компанія» відокремлений підрозділ №413 від 09.05.2023 року залишити при матеріалах кримінального провадження;

-Каблучка із срібла , р.20, у формі обручки, шириною 08 смє, на поверхні каблучки є гравірування у вигляді розлогого дерева та з внутрішньої сторони є клеймо з зазначенням «3801» та каблучка із срібла, р.20 на поверхні каблучкидва рядки дрібних камінців прозорого кольору та один великий камінець прозорого кольору з клеймом з зазначенням проби «925» - необхідно залишити потерпілій ОСОБА_5 по приналежності.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1