Копія Справа №678/453/24
Провадження №1-кп-678-75/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Летичів матеріали кримінального провадження за №0000005 від 08.01.2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернівка, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, інвалідності немаючого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого востаннє: 22.06.2015 року вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області за ст.ст.289 ч.2, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць без конфіскації майна, звільнений 17.01.2020 року з Шепетівської ВК №98 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , згідно судового наказу Летичівського районного суду Хмельницької області від 14.07.2021 року провадження №2-н-678-16/21 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 11.04.2031 року.

Проте, ОСОБА_5 будучи обізнаним про рішення суду, став на шлях злісного ухилення від сплати аліментів.

Так, будучи дієздатною та працездатною особою, ігноруючи вимоги ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», а також грубо порушуючи обов`язки батька по утриманні дітей до їх повноліття, передбачені ст.51 Конституції України та всупереч вимогам ст.ст.180-183 Сімейного кодексу України, знаючи про аліментні зобов`язання, ігноруючи вимоги судового наказу Летичівського районного суду Хмельницької області від 14.07.2021 року, у період часу з 06.07.2021 року по 26.03.2024 року, злісно ухилявся від сплати аліментів.

Так, будучи офіційно працевлаштованим у Представництві «ОНУР» та отримавши заробітну плату в період з серпня 2021 року по листопад 2021 року в сумі 35959,92 грн., не повідомив бухгалтерію підприємства про наявність судового рішення з метою відрахування частини доходів на утримання свого сина - ОСОБА_6 , а також добровільно не перераховував частину зароблених коштів на утримання власного сина.

В подальшому, ОСОБА_5 будучи працездатним, але з метою злісного ухилення від сплати аліментів тривалий час ніде не працевлаштовувався, не звертався за допомогою з приводу працевлаштування до районного центру зайнятості населення та не став на облік як безробітній, нічим матеріально не допомагав на утримання дитини, не приймав безпосередньої участі у вихованні та становленні свого сина, подарунків не дарував, маючи при цьому дохід від тимчасових заробітків.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 добровільно рішення суду не виконував, тим самим, злісно ухилявся від сплати аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_6 .

В результаті бездіяльності ОСОБА_5 та злісного ухилення від сплати аліментів утворено заборгованість по сплаті аліментів за період з 06.07.2021 року по 26.03.2024 року в сумі 36497 грн. 50 коп. згідно довідки - розрахунку Летичівського ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Тобто, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України (злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів)).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, та надав показання про те, що він всі обставини викладені у обвинувальному акті про обвинувачення відносно нього визнає повністю, повністю та цілком розуміє суть обвинувачення, не оспорює жодної обставини. Він дійсно у вказаний час, у вказаному місці та за вказаних обставин вчинив даний кримінальний проступок, а саме злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Він просить вибачення у потерпілої за свій вчинок, обіцяє більше такого не робити та обіцяє працевлаштуватись та зобов`язується надалі сплачувати аліменти на утримання свого сина ОСОБА_6 . Просить суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні надала показання про те, що вона з 16.04.2021 року перебувала у офіційно зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 11.04.2021 року у них народився син ОСОБА_6 . Однак сімейне життя не склалося через постійні фінансові проблеми, моральне відношення, сварки. На той час її чоловік ОСОБА_5 не працював, фінансово не забезпечував сім`ю. Для того, щоб забезпечити мінімальні потреби дитини та потреби у харчуванні вона була змушена звертатись за фінансовою допомогою до своєї матері. 21.04.2023 року шлюб між нею та ОСОБА_5 було розірвано і вони перестали вести спільний побут та спільно проживати. Оскільки вона не може працювати та повинна доглядати за дитиною, тому 06.07.2021 року вона звернулась до Летичівського районного суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_5 грошових коштів на утримання малолітнього сина, а також на її утримання, як дружини, що знаходиться по догляду за дитиною до 3-х років, яка в подальшому була судом задоволена. Станом на 23.10.2023 року заборгованість ОСОБА_5 по сплаті аліментів складала 30381 грн. З моменту їхнього офіційного розірвання шлюбу ОСОБА_5 бачиться з сином дуже рідко та майже не приймає участь у його вихованні. Вона бажає щоб ОСОБА_5 офіційно працевлаштувався та почав матеріально забезпечувати свого сина ОСОБА_6 . Показання надані нею під час проведення досудового розслідування вона підтримує в повному обсязі вони є правдивими та істинними. У разі якщо суд дійде до переконання у винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального проступку, то при призначенні йому покарання вона покладається на думку суду.

Судом встановлено, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні є послідовними і логічними, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. За таких обставин, суд переконавшись, у відсутності сумнівів в добровільності позицій учасників процесу, згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням, зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Виходячи з наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, у межах ч.3 ст.349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за вчинене.

Таким чином дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати ч.1 ст.164 КК України (злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів)).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ч.1 ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття.

Згідно ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 являється особою раніше неодноразово судимого востаннє: 22.06.2015 року вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області за ст.ст.289 ч.2, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць без конфіскації майна, звільнений 17.01.2020 року з Шепетівської ВК №98 по відбуттю строку покарання, повністю та беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального проступку, щиро розкаявся у вчиненому, попросив вибачення у потерпілої, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, що відповідно пом`якшує йому покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, особу винного, позицію сторони обвинувачення та сторони захисту, щодо призначення обвинуваченому покарання, а також інші в сукупності обставини та їх поєднання, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, та ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст.164 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, звільнивши його від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням відповідних обов`язків визначених ст.76 КК України, яке на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим так і іншими особами.

Кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди на суму 36497,50 грн., цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експертів та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід під час проведення досудового розслідування ОСОБА_5 не обирався і суд приходить до переконання, що не має необхідності його обирати і до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 110, 368-371, 374, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Летичівський районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Суддя Летичівського районного суду

Хмельницької області ОСОБА_1