Справа № 453/91/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1097/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції з ДУ «Львівська УВП №19», кримінальне провадження за № 0000179 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.09.2023 року відносно ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого до затримання в АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.115 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:

Захисник - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.09.2023, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 , ч.1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання:

-за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі;

Згідно ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточну міру покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахується з моменту його фактичного затримання 26.09.2021 року (а.с.138 т.1)

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 26 вересня 2021 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Стягнуто в користь держави з ОСОБА_7 витрати за проведення експертизи №СЕ-19/114-21/18164-БД від 02.12.2021 у розмірі 11 903 грн. 94 коп., та витрати за проведення експертизи №СЕ-19/114-23/4608-БД від 04.05.2023 у розмірі 14 242 грн. 23 коп.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 виправдати. Вважає вирок незаконним, не обгрутованим та таким, що підлягає скасуванню.

Апелянт покликається, що в обґрунтування вироку суд зазначив, що всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожен наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вказаних вище злочинів. Фактично вирок суду складається із письмових дебатів сторони обвинувачення.

При ухваленні вироку колегія суддів вважала доведеним факт заподіяння потерпілому ОСОБА_9 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України; та факт умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 - вбивство, тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Усі перелічені докази, на які покликалась сторона обвинувачення і які взяв до уваги судом першої інстанції, жодним чином не доводять винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.115 КК України.

Апелянт покликається, що під час дослідження письмових доказів стороною обвинувачення, надано ряд експертиз, перелік яких зазначено у клопотанні, однак стороною обвинувачення не додано жодної постанови чи ухвали про призначення експертизи. Не зрозуміло кому доручено проведення експертизи та що слід було надати експертам для проведення дослідження. У судовому засіданні допитані свідки, однак жоден із свідків не вказав про те, що ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 сокирою чи наніс, тілесні ушкодження ОСОБА_9 . Крім того у судовому засіданні було досліджено відеозапис протоколу огляду місця події за участю потерпілого ОСОБА_12 статиста та понятих. На відеозаписі чітко видно, що руки ОСОБА_12 не перев`язані та він може стискати кулак, про що стороною захисту було наголошено. Під час допиту в судовому засіданні в якості потерпілого. ОСОБА_13 вказував, що в нього були пошкоджені кисті рук і він нічого не міг робити.

Також в судовому засіданні досліджено відеозапис слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_9 у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 122 КК України, де останній вказав, що ОСОБА_7 наносив йому удари ногою взутою у взуття. На попередньо дослідженому відео, потерпілий вказував про те, що ОСОБА_7 наносив йому удари коліном. Сторона захисту наголошувала в судовому засіданні, про те що потерпілий постійно плутається у своїх показах і вони постійно відрізняються. Однак у вироку, суд виклав пояснення потерпілого які взагалі не відповідають показам даним як на досудовому розслідуванні так і в під час судового розгляду.

У судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_14 , який дав пояснення з приводу висновку №86 судово-медичної експертизи. Підтвердив наведене в ньому. Окрім того пояснив, що був залучений в якості спеціаліста під час проведення огляду місця події 26.09.2021 року. У приміщенні будинку було виявлено труп ОСОБА_15 , були виявлені сліди крові. Причиною смерті є відкрита травма голови, груба руйнація кісток черепа. Зазначив, що спочатку були нанесені тілесні ушкодження щелепи, а потім тілесні ушкодження голови. Перелом нижньої щелепи та під`язикової кістки і в комплексі з раною нижньої губи можна вважати, що вони утворилися від однієї дії. Всі рани були рубані. Між рубаною раною щелепи та рубаною раною голови є різниця в часі, три години. Перелом щелепи мас ознаки середньої важкості, між 6-7 зубом з розривом слизової оболонки. Міг бути спричинений одною дією. Рвана рана губи була наскрізна, до порожнини рота, і рани обличчя призвели до крововтрати. Отримавши перші тілесні ушкодження ОСОБА_16 міг вчиняти активні дії: рухатись, вийти із приміщення, покликати на допомогу. В якому положенні наносилися тілесні ушкодження потерпілому встановити не можливо, оскільки для цього слід було проводити трасологічну експертизу. Також зазначив, що був присутній під час проведення слідчого експерименту де потерпілий ОСОБА_13 уточнював свої пояснення та показував як йому наносились тілесні ушкодження, а тому було складено висновок №100. Якщо орієнтуватись на синець та перелом, то такі утворилися за 7-8 діб. Не виключає того факту, що перелом ребра міг утворитися в ніч з 25 на 26.09.2021 р. Також ОСОБА_14 зазначив, що не можна виключати того факту, що ОСОБА_9 міг тримати сокиру в ніч вбивства ОСОБА_17 .

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_18 пояснив, що проводив імунобіологічну експертизу. Для проведення дослідження йому було надано сокиру, букальний епітелій ОСОБА_12 , ОСОБА_19 . Під час проведення дослідження біологічних зразків ОСОБА_20 виявлено не було, однак були виявлені біологічні зразки потерпілого ОСОБА_21 та свідка Найдюка АЛ.

ОСОБА_7 як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні дав однакові та послідовні покази, сприяв розкриттю злочину. Зокрема в судовому засіданні пояснив, що 25.09.2021 року близько 20.30 год. купив 0,25 грам горілки і попрямував до ОСОБА_9 де у будинку був візуально знайомий ОСОБА_22 , з яким бачився декілька разів і конфліктів із ним не мав, перебував у приязних відносинах, тілесних ушкоджень ніколи йому не наносив.

Апелянт наголошу, що виявивши тіло ОСОБА_15 без ознак життя ОСОБА_7 зателефонував до поліції, не змінював обстановку у будинку нічого не приховував. Свою вину в інкримінованих злочинах не визнав та заперечив нанесення будь-яких тілесних ушкоджень як потерпілому ОСОБА_23 так і Немишу ІО. Досліджені в судовому засіданні речові докази жодним чином не вказують на причетність ОСОБА_20 до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Зокрема на сокирі якою нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_11 не виявлено слідів пальців рук та біологічних слідів, які б належали ОСОБА_7 .

На штанах, які були вилучені в ОСОБА_7 , в які він був одягнутий у ніч з 25 на 26.09.2021 року відповідно до висновку експертизи № 1552/2021 ім від 29.10.2021 виявлено сліди крові, однак встановити належність крові кому вона належить неможливо, так і не можливо встановити час коли вона була залишена на одязі.

Захисник звертає увагу на те, що з досліджених в суді першої інстанції характеризуючих даних ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання. На обліку в нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно вимог ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення, у ході судового розгляду, винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Апелянт зазначає, що законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною чи невинуватою за пред`явленим обвинуваченням.

У зв`язку із відсутністю у матеріалах кримінального провадження прямих, достатніх та належних доказів, які б окремо або у своїй сукупності підтверджували факт скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 наявністю доказів, які доводять непричетність до інкримінованих правопорушень, а також доводів стороною захисту зауважень щодо порядку отримання доказів, у зв`язку з чим деякі із них у судовому порядку мали бути визнані недопустимими, сторона захисту вважає, що подія кримінального правопорушення не доведена. Обвинувачення ОСОБА_7 ґрунтувалося тільки на припущення сторони обвинувачення і ці припущення лягли в основу постановлення обвинувального вироку.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 вересня 2021 року, близько 22:00 годин, ОСОБА_7 , перебуваючи в житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_9 , що за адресою АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних відносин між ним та потерпілим ОСОБА_9 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, наніс ОСОБА_9 , який в той час лежав на ліжку на лівому боці, не менше п`яти ударів колінами ніг в область грудної клітки праворуч. Після чого, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 , умисно наніс, ще кілька ударів лівою та правою рукою стиснутою в кулак в область обличчя ОСОБА_9 , а в подальшому коли потерпілий намагався підвестись, при цьому прикриваючись руками від ударів ОСОБА_7 , останній наніс потерпілому, ще близько трьох ударів взутою у кросівок ногою по лівій кисті останнього, чим спричинив потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження у вигляді перелому шостого ребра по передній пахвовій лінії праворуч, відламковий косий перелом середньої третини п`ятої п`ясної кістки лівої кисті, що спричинило ОСОБА_9 тривалий розлад здоров`я та відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_7 в ніч з 25.09.2021 на 26.09.2021 (більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено) після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , залишився наодинці із ОСОБА_10 у кімнаті житлового будинку АДРЕСА_2 , де продовжили розпивати спиртні напої. В подальшому, під час виниклого побутового конфлікту із ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на позбавлення життя ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, взявши в руки сокиру, яка знаходилася у даному житловому будинку, наніс ріжучою кромкою леза сокири один удар в ділянку нижньої губи рота потерпілого, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 , наніс ріжучою кромкою леза сокири, яку тримав у обох руках приблизно шістнадцять ударів під різними кутами нахилу (у різному напрямку) та з різною силою по голові ОСОБА_10 , спричинивши останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді численних рубаних ран на волосистій частині голови праворуч у тім`яній і потиличній ділянках, у проекції зовнішнього краю правої брови, на нижній губі рота та спині праворуч у проекції верхнього краю лопатки, переломів кісток основи черепа (розтрощення черепа), нижньої щелепи, під`язикової кістки праворуч, розривів твердої мозкової оболонки, крововиливів під м`яку мозкову оболонку у речовину та шлуночки головного мозку, грубого руйнування тканини головного мозку у потиличній частці праворуч, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних в момент заподіяння, та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, думку захисника адвоката ОСОБА_6 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника в повному обсязі, міркування прокурора ОСОБА_8 про відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, перевірені документи та докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, та, з врахуванням обставин вчиненого злочину, невизнання вини у скоєному, судовий розгляд судом першої інстанції проведено повно та всебічно щодо всіх фактичних обставин справи та обрано обвинуваченому ОСОБА_7 , покарання в межах санкції статей обвинувачення, метою якого є запобігання подальшого вчинення кримінальних правопорушень.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи та є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України, оскільки він вчинив убивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а також за ч.1 ст.122 КК України вчинив умисне середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

У суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 не визнав вини у скоєному та наполягав, що коли прокинувся та виявив тіло ОСОБА_24 то саме він викликав поліцію, не переодягався, злочинів не вчиняв, крім того у нього коли відібрали кров на аналіз виявили 1, 26 проміле і це вже майже під вечір кров взяли, тобто він, перебуваючи в стані сп`яніння не міг підняти сокиру та вчинити вбивства ОСОБА_10 і побитття ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції в повному обсязі підтримала апеляційні вимоги та зазначила, що в матеріалах справи немає об`єктивних доказів вини ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 115 КК України у зв`язку з чим захисник просить виправдати обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_8 просив апеляційні вимоги сторони захисту залишити без задоволення, оскільки судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження було дотримано принципу об`єктивності та неупередженості, сторонам процесу були створені всі необхідні умови для захисту інтересів, надані суду доказів для дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення. Відтак суд першої інстанції безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом було критично оцінено покази обвинуваченого ОСОБА_7 в частині невизнання ним вини у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст. 115 КК України , однак на зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказах в їх сукупності, вина обвинуваченого доведена в повному обсязі. Такий висновок суд першої інстанції зробив з врахуванням показів самого обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_9 , який був допитаний під час досудового розслідування і такий не зник, а перебуває в Закарпатській області куди перебрався жити через воєнні дії. Крім того судом першої інстанції було взято до уваги показання свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які першими прибули на місце події та вказали, що на місці їх зустрів ОСОБА_27 , який перебував у збудженому стані, не зміг пояснити, що трапилось, сказав, що він нічого не пам`ятає, при цьому не заперечував, що він причетний до злочину. Також ОСОБА_7 , підтвердив, що в ночі вживав з потерпілими алкоголь, а коли прокинувся, то побачив труп ОСОБА_10 . Також на одязі ОСОБА_28 , зокрема в карманах штанів та з середини на светрі були виявлені сліди крові саме загиблого ОСОБА_10 . Крім того судом було підставно враховано покази, як потерпілого ОСОБА_9 так і свідка - понятого ОСОБА_29 , який є сусідом ОСОБА_9 та показав, що того дня зранку, близько 8.30 год. до нього зайшов працівник поліції та запропонував взяти участь в слідчій дії в якості понятого. Прибувши на подвір`я сусіда ОСОБА_12 , там вже було багато поліцейських, також побачив ОСОБА_20 , який на його думку, був збентежений і здавалось не розумів, що відбувається. На лавці біля хати сидів ОСОБА_13 , також задуманий. Зауважив, що в ОСОБА_12 , одна рука була опухла, а інша перемотана старими бинтами та ганчір`ям. Коли зайшли всередину, там серед безладу на дивані, лежав мертвий чоловік з видимими рубаними ранами голови. ОСОБА_12 характеризує, як спокійного, врівноваженого, неконфліктного чоловіка. З ОСОБА_27 особисто незнайомий, хоча знав, що це житель села. Тобто безпосередньо після прибуття працівників поліції було візуально видно травми отримані потерпілим ОСОБА_9 , зокрема що його рука була опухла , перемотана бинтами та ганчір`ям, що свідчить про те, що підняти сокиру та наносити численні травми ОСОБА_10 такий не міг.

Отже в сукупності з наявних в матеріалах кримінального провадження є достатньо доказів вини ОСОБА_28 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 115 КК України. У зв`язку з цим, у відповідності до вимог чинного законодавство суд першої інстанції підставно призначив ОСОБА_30 остаточне покарання, на підставі ст. 70 ККК України, у виді позбавлення волі строком 8 років.

Щодо апеляційних вимог захисника про те, що в матеріалах справи не всі є постанови на підставі яких по справі були призначені експертизи та проводилися ряд слідчих дій, то таке не є підставою вважати всі матеріали справи неналежними доказами, зазначене не спростовує фактичних обставин скоєних злочині та причетності до них саме ОСОБА_7 .

З такими доводами та висновком суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_28 у скоєнні ним злочинів погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції при цьому враховує висновки суду першої інстанції, які зроблені на підставі об`єктивних, обгрунтованих доводі, яким у вироку надана належна правова оцінка.

Так показання обвинуваченого ОСОБА_27 про те, що він невинуватий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_9 , який був безпосереднім учасником подій, що мали місце в ніч на 26.09.2021, повідомив факти, які прямо стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення і описав обставини, які мали місце тієї ночі, зокрема зазначив час, місце, спосіб та інші обставини кримінальних правопорушень, особу, яка їх вчинила, мотиви вчинення кримінального правопорушення тощо. Зокрема, останній чітко вказав про те, що коли до нього в будинок прийшов ОСОБА_27 , то вживав з ними алкогольні напої. Після чого поводив себе агресивно та наніс йому тілесні ушкодження. Через що, він побоюючись за своє життя, змушений був заховатись на горищі та закрити туди вхід. В будинку удвох залишились ОСОБА_31 та ОСОБА_32 .. Інших осіб в будинку не було. Також, ОСОБА_13 вказав, що, після того, як ОСОБА_27 почав його будити при цьому наносячи удари, ОСОБА_31 , заступився за нього та просив, залишити його в спокої, за що ОСОБА_27 також вдарив ОСОБА_33 та душив його за шию. Такі показання підтверджують, безпричинну агресивну поведінку обвинуваченого до оточуючих, та те що між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_31 виник конфлікт, через неправомірні дії обвинуваченого по відношенню до потерпілого ОСОБА_34 ..

Спричинені ОСОБА_9 тілесні ушкодження також повністю підтверджуються дослідженим в ході судового розгляду протоколом проведення слідчого експерименту з участю експерта ОСОБА_35 від 07.12.2021, висновками судово-медичних експертиз №89 від 04.10.2021, №94 від 08.10.2021 та №100 від 15.12.2021, а також показами самого експерта ОСОБА_35 наданими у судовому засіданні.

Відтак, суд першої інстанції вважав доведеним факт умисного спричинення ОСОБА_36 потерпілому ОСОБА_23 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

У свою чергу, показання обвинуваченого ОСОБА_27 про те, що він невинуватий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України колегія суддів до уваги не бере, оцінює їх критично, оскільки вони є суперечливими, не відповідають обставинам справи встановленим під час судового провадження, та розцінює такі показання обвинуваченого як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене ним кримінальне правопорушення.

Так, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлена безсумнівна винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто вбивства потерпілого ОСОБА_37 .

За змістом кримінально-процесуального закону до предмета показань свідка належать обставини, що мають пряме чи опосередковане відношення до події кримінального правопорушення, форми вини, наслідків кримінального правопорушення, даних, що належать до показань інших свідків, експертів, їх висновків, понятих і інших учасників процесу, відомості про факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та взаємовідносини свідка з ними і з потерпілим. Знання характеру цих взаємовідносин (нормальні, дружні, родинні, ворожі, неприязні, відсутні будь-які відносини, оскільки бачив (чув) вперше, тощо) дозволить дати правильну оцінку відповідних показань, висновків і процесуальних дій вказаних осіб.

Протокол огляду місця події від 26.09.2021 є належним та допустимим доказом, оскільки такий складено уповноваженою на те особою слідчим СВ ВП №3 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_38 , в присутності понятих ОСОБА_29 , ОСОБА_39 , судово-медичного експерта ОСОБА_14 за участю власника приміщення ОСОБА_9 .. Зауважень та доповнень від учасників процесуальної дії на проведення огляду місця події не надходило, про що у протоколі зроблено відповідні записи. Вказаним протоколом зафіксовано огляд місця події, під час якого проведено огляд житлового будинку АДРЕСА_2 , де виявлено труп чоловічої статі, з наявними тілесними

ушкодження. До протоколу огляду місця події долучено фототаблицю. Також проведено огляд прибудинкової території де виявлено та вилучено речі і предмети, які мають значення для кримінального провадження, зокрема сокиру зі слідами крові потерпілого ОСОБА_31 , яка, як встановлено являється знаряддям злочину.

Суд визнав належними та допустимими доказами висновки експертиз, зокрема: висновок № 86 від 02.12.2021 відповідно до якого на тілі трупа ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження: зовнішні - численні рубані рани на волосистій частині голови праворуч у тім`яній і потиличній ділянках, у проекції зовнішнього краю правої брови, на нижній губі рота та спині праворуч у проекції верхнього краю лопатки; внутрішні - переломи кісток основи черепа (розтрощення черепа), нижньої щелепи, під`язикової кістки праворуч, розриви твердої мозкової оболонки, крововиливи під м`яку мозкову оболонку у речовину та шлуночки головного мозку, грубе руйнування тканини головного мозку у потиличній частці праворуч. Виявлені на трупі рубані рани утворилися від багаторазової дії ріжучої кромки леза, носка (п`ятки) гострого рублячого знаряддя, не виключено сокири, удари якою наносились під різними кутами нахилу (у різному напрямку) та з різною силою. Рани на волосистій частині голови праворуч, переломи кісток основи черепа, крововиливи у м`які тканини голови, у чільних, скроневих і тім`яних частках півкуль головного мозку та мозочку - утворилися у короткий термін до настання смерті (секунди, хвилини, перші десятки хвилин). Усі виявлені на трупі рани могли утворитися від дії рублячого знаряддя можливо сокири. Причиною смерті ОСОБА_10 , є відкрита травма голови у вигляді численних рубаних ран голови, розтрощення кісток основи черепа, переломів нижньої щелепи і під`язикової кістки, крововиливів під оболонки та у речовину головного мозку, грубого руйнування тканини мозку, ускладнена крововтратою, зупинкою діяльності центральної нервової системи, кровообігу та дихання; висновок експерта №3749/2021-т від 08.10.2021 відповідно до якого у крові та сечі із трупа ОСОБА_10 , виявлено етиловий спирт у кількості, відповідно: 3.04 проміле та 4,27 проміле, та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 104, складеного о 11.40 год. 26.09.2021р. відносно ОСОБА_7 , згідно якого такий перебував в стані алкогольного сп`яніння, що ще раз підтверджує той факт, що 25.09.2021 потерпілий ОСОБА_10 вживав алкоголь разом з обвинуваченим ОСОБА_27 в будинку ОСОБА_9 , що в смт. Верхнє Синьовидне, Стрийського району; висновок експерта № 234/2021 мк від 25.10.2021, згідно якого при проведенні судово медичної експертизи у відділені судово - медичної криміналістики клаптя шкіри з волосистої частини голови праворуч від трупа ОСОБА_10 було виявлено: приблизно шістнадцять рубаних ушкоджень, сім з яких є не наскрізними, які утворились від багаторазової дії гострого рублячого знаряддя, невиключено від дії сокири, удари якою наносились під різними кутами нахилу та з різною силою. По краях та на стінках ушкоджень виявлено гемогенне та крапкове відкладення сполук окисного заліза; висновок експерта №235/2021 мк від 23.10.2021, згідно якого при проведені судово - медичної експертизи під`язикової кістки та хрящів гортані від трупа ОСОБА_10 було виявлено: повний перелом тіла під`язикової кістки справа, який утворився внаслідок дії тупого твердого предмета на передню поверхню шиї безпосередньо у ділянку проекції перелому, тобто даний перелом є прямим; висновок експерта № 1555/2021-ім від 28.10.2021, згідно якого встановлено, що у слідах на двох марлевих тампонах зі змивами речовини з правої та лівої рук, вилучених у потерпілого ОСОБА_10 (об`єкти №1,2) виявлена кров людини групи 0 з ізогемагллютинінами анти -А, анти В ісосерологічної системою АВ0, яка може походити від самого потерпілого ОСОБА_10 , так і від будь якої особи з такою ж групою крові за ізосерологічною системою АВ0, у тому числі і від ОСОБА_7 ; висновок експерта № 515/21ц від 05.11.2021, згідно якого в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин лівої руки /об`єкт №2/ виявлено кров особи чоловічої генетичної статі та антиген Н ізосерелогічної системи АВ0, клітини зроговілого плоского епітелію. Виявлена кров може походити як від потерпілого ОСОБА_10 так і від підозрюваного ОСОБА_7 . Походження виявленої крові від свідка ОСОБА_9 виключається.

Також суд першої інстанціїакцентував увагу на висновку експертизи № 1552/2021-ім від 29.10.2021, згідно якого у слідах на светрі світло сірого кольору (об`єкти №3,5) та на штанах спортивних (об`єкти №8,9,10,11,12) одязі підозрюваного ОСОБА_7 , виявлено кров людини та антиген Н.

Антигенів А і В та ізогемаглютинінів анти-а, анти в не виявлено, що не виключає можливості походження виявленої крові від будь- якої особи з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти А, анти В за ізосерологічною ситемою АВ0, у тому числі від ОСОБА_7 та трупа ОСОБА_10 ..

У свою чергу, наявність на одязі ОСОБА_20 саме крові потерпілого ОСОБА_33 , повністю підтверджено висновком експерта № СЕ-19/114-23/4608-БД від 4.05.2023р, яким встановлено, що генетичні ознаки крові людини у слідах на светрі (обєкт № 1.1) та штанах (об`єкти №№ 2.1, 2.3, 2.4, 2.5) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 (таблиця 2.1, додаток 2) та не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію ОСОБА_9 і ОСОБА_7 (таблиця 2.1, додаток. Походження крові людини у слідах на светрі (об`єкт № 1.1) та штанах (об`єкти №№ 2.1, 2.3, 2.4, 2.5) від ОСОБА_9 і ОСОБА_7 виключається.

Згідно вищевказаних висновків на светрі світло сірого кольору (на зовнішній поверхні сверта спереду та всередині накладної кишені у лівій її частині, на внутрішній поверхні манжета лівого рукава, на внутрішній поверхні коміра спереду), а також на штанах спортивних (на зовнішній поверхні правої половини штанів спереду, біля правої врізної кишені та на підкладці правої врізної кишені, а також на зовнішній поверхні лівої врізної кишені) знаходяться плями і помарки бурого кольору, що являються кров`ю людини та за своїми генетичними ознаками збігаються між собою, та збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_10 ..

Така кількість слідів крові потерпілого на одязі обвинуваченого з різною локалізацією, на думку суду, могла появитись, саме при нанесенні ударів сокирою по тілу потерпілого, та розбризкуванні крові. В свою чергу ОСОБА_27 , так і не зміг пояснити наявність на його одязі крові потерпілого.

Також колегія суддів суду першої інстанції звернула увагу на той факт, що будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_7 вказав, що під час того, коли він намагався розбудити ОСОБА_10 , то правою рукою підняв голову ОСОБА_24 , та відчув щось мокре та холодне. Вийшовши з будинку побачив на руці кров. У той час на вході у будинок він помітив ганчірку у яку витер руки і кинув її на землю. При цьому, ОСОБА_7 стверджував, що в подальшому не переодягався та не вмивався. Такі покази обвинуваченого підтверджувала і його мати ОСОБА_40 про те, що син прийшовши зранку до дому, не вмивався та не переодягався. Проте, згідно висновку експерта № 1558/2021ім від 06.10.2021 на змивах з обох рук ОСОБА_7 крові не виявлено; також не виявлено крові і в фрагментах зрізів нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_7 , що було досліджено у висновку експерта №516/21ц від 06.10.2021. Вказане свідчить про те, що останній намагався скрити сліди злочину.

Наведені висновки експертиз проведені висококваліфікованими експертами, на підставі ухвал слідчих суддів, належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні, зробленому на підставі діючого законодавства, містять відповіді на усі поставлені питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновках відносяться до справи і мають доказове значення. Тому вказані висновки, суд покладає в основу прийнятого рішення. Підстав недовіряти висновкам експертиз в суду немає.

З наведених доказів беззаперечно встановлено, що ОСОБА_27 дійсно ввечері 25.09.2021 перебував в житловому будинку АДРЕСА_2 , де удвох з потерпілим ОСОБА_31 вжили значну кількість алкоголю, зранку в цьому будинку був виявлений труп ОСОБА_41 не зміг пояснити, що трапилось в будинку тієї ночі, як вказала в судовому засіданні свідок ОСОБА_42 (мати обвинуваченого), син тієї ночі вдома не ночував, а сказав, що ночував в будинку ОСОБА_43 .. Інших сторонніх осіб в будинку не було.

Окрім цього, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_35 ствердив, що причиною смерті потерпілого ОСОБА_31 стала відкрита травма голови, що супроводжувалась грубим руйнуванням кісток черепа та головного мозку, що могло бути спричинено ударами сокирою, зокрема потерпілому було нанесено близько 16 ударів з різною силою та у різному напрямку.

При цьому суд ершої інстанції виключив, можливість нанесення таких тілесних ушкоджень ОСОБА_44 , ОСОБА_9 , зважаючи на вік та фізичний стан останнього, а також те, що на момент скоєння вбивства у ОСОБА_9 було діагностовано перелом шостого ребра по передній пахвовій лінії праворуч, відламковий косий перелом середньої третини п`ятої п`ясної кістки лівої кисті, поверхневі рани, садна і синці на грудях праворуч, руках та лівій гомілці, садна на середній фаланзі другого пальця правої кисті та правім коліні, що стверджується, дослідженим в ході судового розгляду висновком експерта № 89 від 4.10.2021. Про те, що в ОСОБА_13 , були тілесні ушкодження на руках, підтвердив в судовому засіданні й свідок-понятий ОСОБА_45 , який вказав, що коли зранку підійшов до будинку, ОСОБА_46 на лавці під будинком, звернув увагу, що в того одна рука була опухла, а інша перемотана старими бинтами. А відтак ОСОБА_13 фізично не в змозі був нанести потерпілому ОСОБА_31 таку кількість ударів сокирою та з такою силою.

Доводи сторони захисту про те, що до злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України може бути причетна інша особа є сумнівними і такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, зокрема, органом досудового розслідування досліджувалася версія причетності до вказаного злочину потерпілого ОСОБА_13 , і не встановлено жодного доказу, який би вказував на причетність вказаної особи до вчинення злочину. Докази, здобуті під час досудового розслідування щодо можливої причетності потерпілого ОСОБА_13 суд визнав неналежними. Наявність на поверхні топорища генетичних ознак букального епітелію ОСОБА_13 не свідчать про причетність останнього до вчинення злочину, оскільки ОСОБА_13 й не заперечував того, що сокира, яка була знайдена в траві на подвір`ї і яка являється знаряддям злочину, належить йому і таку він постійно використовував по господарству.

Відповідно до закону (ст.ст.24, 115 КК України) для обвинувачення в умисному вбивстві необхідно встановити, що винна особа, вчиняючи протиправні дії, передбачала настання смерті потерпілого і внаслідок цих дій бажала чи свідомо припускала настання такого наслідку.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» передбачено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Колегія суддів першої інстанції дійшла висновку, що мотивом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України у ОСОБА_7 була неприязнь, яка виникла через бажання потерпілого ОСОБА_10 втрутитися у суперечку, яка виникла між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_9 і обвинувачений ОСОБА_27 , зважаючи на його психо-емоційний стан, вчиняючи протиправні дії, передбачав настання смерті потерпілого і внаслідок цих дій бажав і свідомо припускав настання такого наслідку.

Жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх заперечень обвинуваченим не надано суду першої інстанції та у судовому засіданні не здобуто.

У зв`язку із доведеністю вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 115 КК України та невизнання ним вини у скоєному, апеляційні вимоги сторони захисту не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції .

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

На думку колегії суддів судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 призначене покарання не є надмірним за видом та розміром, а є виваженим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам призначення покарання, й відповідає меті покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.09.2023 року яким ОСОБА_7 , засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.115 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Головуючий:

Судді: