Провадження 1-кс/127/6247/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000495 внесеного до ЄРДР 22.06.2023, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000495 від 22.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, дію якого продовжено до 13.05.2024 включно.

Пунктом 3 Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 виїзд чоловіків призовного віку за межі України в умовах воєнного стану, за деякими виключеннями, не дозволяється.

Так, ОСОБА_4 , за попередньою змовою спільно з невстановленими особами, у невстановлений слідством день, час та місці, але не пізніше 21.06.2023, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вирішили зайнятися організацією незаконного переправлення громадян України через державний кордон України на територію Республіки Румунія, в тому числі, порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

Далі, 21.06.2023 приблизно о 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці біля будинку АДРЕСА_2 та спілкуючись із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив останньому про можливість переправлення через державний кордон України на територію Республіки Румунії громадян України, тимчасово обмеженим у праві на виїзд за кордон, на період воєнного стану за грошову винагороду. При цьому ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 умови, суму, місце та спосіб такого переправлення з можливістю подальшого коригування суми грошових коштів і умов переправлення, на що останній погодився.

У подальшому, ОСОБА_4 , виконуючи спільний з невстановленими особами злочинний план, спочатку 04.07.2023 приблизно о 09 год. 15 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , а потім 22.01.2024 приблизно о 13 год. 31 хв., перебуваючи на стоянці напроти «Центрального автовокзалу», що по вулиці Київській в місті Вінниці, зустрічався з ОСОБА_7 , якому повідомляв, що його переправлення на територію Республіки Румунія буде здійснюватися в Чернівецькій області поза офіційними пунктами пропуску, за грошову винагороду в сумі 6000 доларів США, передати які можна йому особисто, або невідомим особам в обумовленому місці незаконного переправлення державного кордону, яке буде відбуватися в межах Чернівецької області.

Крім того, ОСОБА_4 , при невстановлених обставинах, у невстановлений слідством день, час та місці, але не пізніше 26.04.2024, повідомив ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про можливість переправлення через державний кордон України на територію Республіки Румунія громадян України, тимчасово обмеженим у праві на виїзд за кордон, на період воєнного стану за грошову винагороду. При цьому ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 умови, суму, місце та спосіб такого переправлення, на що останній погодився.

Після цього, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, з метою особистого збагачення, реалізуючи спільний з невстановленими особами умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, 28.04.2024 приблизно 21 год. 00 хв., перебуваючи по проспекту Космонавтів в м. Вінниці, на виконання попередньої угоди, щодо незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 , зустрівся із останнім та при невстановлених обставинах, отримав в якості повної оплати за свої послуги грошові кошти у сумі 6000 Євро, що згідно до офіційного курсу гривні, щодо іноземних валют Національного банку України станом на 28.04.2024 становило 255 123 гривні 00 копійок.

В цей же час, доводячи свій злочинний умисел до логічного завершення, ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_7 і ОСОБА_10 який супроводжував ОСОБА_7 до залізничної станції і відповідав за його безпеку під контролем працівників правоохоронних органів, після чого сіли в автомобіль марки TOYOTA VENZA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому попередньо вже знаходився ОСОБА_9 і всі разом, через попередньо підготовлений ОСОБА_4 маршрут, поїхали до залізничної станції «Рахни» розташованого в селі Рахни Лісові Шпиківської територіальної громади Тульчинського району Вінницької області. Під час поїздки в автомобілі, ОСОБА_4 провів детальний інструктаж дій ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , починаючи від моменту посадки їх в поїзд і закінчуючи незаконним перетином державного кордону України, який мав відбуватися поза межами офіційних пунктів пропуску на території Чернівецької області за допомогою спільників ОСОБА_4 .

Далі, 28.04.2024 приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 прибули на залізничну станцію «Рахни», розташовану по АДРЕСА_4 , де ОСОБА_7 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту, на виконання попередньої угоди щодо незаконного переправлення через державний кордон України, в ході спілкування із ОСОБА_4 передав останньому в якості повної оплати за його послуги грошові кошти у загальній сумі 6000 доларів США (з яких 3600 доларів США відповідно до ст. 273 КПК України являються імітаційними засобами), що згідно до офіційного курсу гривні, щодо іноземних валют Національного банку України станом на 28.04.2024 становило 238 021 гривня 20 копійок, після чого ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України працівниками правоохоронних органів.

На підставі здобутих доказів 29.04.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Умані Черкаської обл., громадянину України, зареєстрованому як ФОП, одруженому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_7 від 23.06.2023 і 29.04.2024, який повідомив про обставини при яких ОСОБА_4 організовував йому незаконний перетин державного кордону України;

- протоколами за результатами зняття інформації з електронних комунікаційних мереж та аудіо-, відеоконтролю особи, в яких зафіксовані розмови ОСОБА_4 з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами з приводу організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України;

- протоколом огляду та вручення грошових коштів та імітаційних засобів від 28.04.2024;

- протоколом за результатами контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 29.04.2024 за результатами якого ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 6000 доларів США за організацію останнім його незаконного перетину кордону України;

- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 від 29.04.2024 за результатами якого в останнього було вилучено попередньо поміщені грошві кошти в сумі 6000 доларів США;

- показаннями свідка ОСОБА_8 від 29.04.2024, який повідомив що ОСОБА_4 28.04.2024 за певну суму грошових коштів організовував його незаконне переправлення через державний кордон України;

- протоколом обшуку автомобіля TOYOTA VENZA, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 28.04.2024 за результатами якого в автомобілі були вилучені значна сума грошових коштів отриманих за результатами ведення злочинної діяльності ОСОБА_4 , банківські картки та чорнові записи.

Установлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, не має стабільного джерела доходів та стійких соціальних зв`язків, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання достовірно знаючи місця та способи незаконного переправлення осіб через державний кордон України може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі за межами України тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Здобуті докази дають підстави вважати, що підозрюваний діяв у співучасті з іншими особами, які на даний час ще не встановленні, при цьому не установлено також безпосередні місця незаконного перетину кордону України, а також особи які вже перетнули кордон чи тільки це планували з допомогою ОСОБА_4 , а тому перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу підозрюваний може незаконно впливати у кримінальному провадженні на свідків та інших причетних осіб, а також знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, характер вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення дає підстави вважати, що це є основним джерел його доходу, тобто перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інший злочин, що є ризиком передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Враховуючи те, що за свої злочинні дії підозрюваний ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 і ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 6000 доларів США і 6000 Євро відповідно, що згідно до офіційного курсу гривні, щодо іноземних валют Національного банку України станом на 28.04.2024 становить 493 144 гривні 20 копійок, а тому найбільш дієвим, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, буде визначення застави у розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення його належної процесуальної поведінки та виконання покладених на нього обов`язків.

Отже, застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

Зважаючи на викладене, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі. Крім того, заперечили і в частині розміру застави визначеної слідчим, оскільки застава у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, слідчим та прокурором в судовому засіданні жодним чином не обґрунтована.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останньго та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та місце проживання, одружений, раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, який не має стабільного джерела доходів та стійких соціальних зв`язків, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України - обґрунтована.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме - тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ дійшов висновку про порушення статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказавши, що заявник перебував під вартою протягом майже 12 місяців після прийняття рішення про звільнення під заставу, свідчить про те, що національні суди не вжили необхідних заходів для визначення належного розміру застави.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою надання підозрюваному права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначити заставу, яка буде достатньою мірою гарантувати виконання покладених на нього обов`язків.

Враховуючи те, що стороною обвинувачення в клопотанні та в судовому засіданні доведено виключний випадок того, що розмір застави за особливо тяжке кримінальне правопорушення не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, тому слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, який перевищує встановлений КПК України розмір для особливо тяжкого кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 22 години 39 хвилин 29 червня 2024 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 29 червня 2024 року.

Визначити ОСОБА_4 , заставу в 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які є свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорта) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_4 , не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 - визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя