Дата документу 15.03.2024Справа № 554/2178/24
Провадження № 1-кп/554/966/2024
В И Р О К

Іменем України

15 березня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002834 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, судимого

17 червня 1991 року Лозівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі;

26 березня 1992 року Лозівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 215-3, ч. 2 ст. 140, ст. 17, ч. 2 ст. 140, ст. ст. 42 і 43 КК України (1960 року) до 4 років і 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 15 березня 1996 року по відбуттю покарання;

13 вересня 1996 року Лозівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 82, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року) до 5 років і 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24 листопада 2001 року по відбуттю покарання;

15 січня 2003 року Лозівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 181, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років і 2 місяців позбавлення волі, звільнений 13 червня 2005 року по відбуттю покарання;

16 січня 2006 року Лозівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

14 липня 2006 року Лозівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 187, ст. ст. 304, 69, 70 і 71 КК України до 6 років і 6 місяців позбавлення волі, звільнений 14 серпня 2012 року по відбуттю покарання;

27 лютого 2014 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 125 КК України до 180 годин громадських робіт;

20 січня 2015 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до 3 місяців і 6 днів арешту, звільнений 24 квітня 2015 року по відбуттю покарання;

02 червня 2016 року Київським районним судом м. Полтави за ст. 128 КК України до 2 років обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, 24 жовтня 2017 року знятий з обліку по закінченню іспитового строку;

22 липня 2019 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

24 вересня 2019 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбалення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2020 року іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі, звільнений 24 листопада 2022 року по відбуттю покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

31 жовтня 2023 року, близько 15 години, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , власником якої являється ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану,шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав зі столу приміщення кухні належний потерпілому ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Red mi 10C», з об`ємом пам`яті 4 GB RAM 64 GB ROM, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 3513 грн, поклав його у кишеню свого одягу та виніс з квартири, заводівши ним таким чином, чим спричинив останньому матеріального збитку на вказану суму.

Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище, наголосивши на повній відповідності дій, вчинення яких йому інкримінується в обвинувальному акті, обставинам, за яких це відбувалося. Підтвердив, що дійсно в день та час, зазначені в обвинувальному акті, він перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , за місцем проживання його колишньої співмешканки ОСОБА_6 , де шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_4 мобільний телефон Xiaomi Red mi 10C, який взяв зі столу приміщення кухні та поклав до кишені свого одягу. В подальшому, викраденим майном він розпорядився на власний розсуд, шляхом його продажу. Погодився з розміром збитків, завданих ним внаслідок вчинення крадіжки, зазначивши при цьому, що такий ним відшкодований потерпілому в повному обсязі. Щиро каявся у скоєному та просив його суворо не карати.

Оскільки обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданих збитків.

Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд згідно з вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше засуджувався за вчинення умисних, в тому числі аналогічних злочинів, покарання за які відбув, судимість за які не погашена у визначеному законом порядку, визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і щиро розкаявся в цьому, характеристику його особи, який має захворювання на туберкульоз, його поведінку, як під час скоєння правопорушення, так і після цього, ставлення до скоєного, добровільне відшкодування завданого матеріального збитку, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, думку потерпілого, який вказав про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого та наполягав на можливості призначення останньому більш м?якого покарання, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, що його обтяжують, і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, вважаючи, що це буде необхідним й достатнім для його виправлення, перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а також соціальної реабілітації.

При визначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений не перебуває на обліках у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю або наркотиків.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, думки потерпілого та фактичних обставин цієї справи суд, керуючись положеннями ч. 1 ст. 69 КК України, вважає за можливе призначити обвинуваченому основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції вказаної статті.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.

Мотиви інших рішень

Оскільки обвинувачений засуджується до покарання у виді позбавлення волі, яке має відбувати реально, то суд вважає за необхідне з метою виконання вироку та відбування покарання, а також запобіганню ризиків, встановлених ст. 177 КПК України, обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати по матеріалах кримінального провадження становлять 956 грн і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому основне покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з 15 березня 2024 року.

Речовий доказ, переданий на відповідальне зберігання потерпілому, - повернути йому ж.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави 956 грн процесуальних витрат.

До набрання вироком законної сили, обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7