УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року

м. Київ

справа № 362/3286/21

провадження № 51-31 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_6 .

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з моменту затримання.

Вирішено цивільні позови, а також питання про речові докази, процесуальні витрати у провадженні та скасовано арешт на майно.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року апеляційні скарги захисника та потерпілих залишено без задоволення, а вирок місцевого суду - без зміни.

На адресу Верховного Суду від представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 надійшла касаційна скарга, в якій він не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо засудженого ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України,

суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.

Згідно зі ст. 427 цього Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання

про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального

та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни

чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Однак, всупереч вищевказаному представник потерпілого зазначених вимог процесуального закону не дотримався.

Зокрема, адвокат, посилаючись на незаконність судових рішень з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, не обґрунтовує наведене з урахуванням положень ст. 414 цього Кодексу.

Скаржник не вказує в чому полягає істотна диспропорція, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини кримінального провадження, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

Натомість представник потерпілого зазначає про невідповідність висновків судів, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Адвокат, оскаржуючи в тому числі ухвалу апеляційного суду від 05 грудня 2023 року, доводів на обґрунтування незаконності чи необґрунтованості вказаного судового рішення з огляду на положення статтей 412 - 414 КПК України не наводить.

До того ж сформульовані в касаційній скарзі представника потерпілого вимоги про скасування оскаржених вироку та ухвали, а також призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає

за необхідне залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

З цих підстав Суд постановив:

Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4

- адвоката ОСОБА_5 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків -десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3