Номер провадження: 11-кп/813/797/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000304 від 09 вересня 2022 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь, Республіки Молдова, громадянина України, неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2023 року ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи або навчання.

Запобіжний захід не застосовувався.

Вирішено питання стосовно речових доказів та із заходами забезпечення кримінального провадження.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 09.09.2022 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 перебуваючи у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_3 , внаслідок раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 , діючи умисно, маючи намір, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_10 та наніс йому один удар ножем в область правого колінного суглоба, один удар ножем в область грудної клітки та один удар рукою в область грудної клітки.

В результаті умисних протиправних дій потерпілому ОСОБА_10 були нанесені легкі тілесні ушкодження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок в частині призначення покарання, а саме призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн. В іншій частині вирок просив залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ОСОБА_9 є особою пенсійного віку і за приписами ч.3 ст.61 КК України і до нього не може бути застосоване покарання у виді обмеження волі.

Позиції учасників апеляційного провадження в судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурорів.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання Одеського апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, причин неприбуття не повідомив, з клопотаннями про відкладення судового розгляду не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.401 КК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Положеннями ч.4 ст.405 КК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, а апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для повідомлення обвинуваченого про час та місце апеляційного розгляду, та з урахуванням того, що захисник ОСОБА_7 не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги прокурора за відсутності обвинуваченого, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційні скарги прокурорів за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

За результатами апеляційного розгляду, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність під час призначення ОСОБА_9 покарання, а саме порушення вимог ч.3 ст.61 КК України.

Положеннями частини 3 статті 61 КК України встановлено, що обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Апеляційний суд зазначає, що санкція ч.2 ст.125 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Оскарженим вироком ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, та звільнено на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України

В свою чергу, апеляційний суд зазначає, що відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому на момент вчинення кримінального правопорушення був у віці 60 років.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_9 досяг пенсійного віку.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначив обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі, яке хоч і передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України, проте, у відповідності до положень ч.3 ст.61 КК України, не може бути застосоване до особи, яка досягла пенсійного віку.

Зазначені обставини свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання апеляційний суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, є особою пенсійного віку, наявність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 50, 53, 65 КК України, вважає за необхідне призначити ОСОБА_12 покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.125 КК України.

Зазначений вид і міра покарання, на думку апеляційного суду, є справедливими, необхідними і цілком достатніми для виправлення ОСОБА_9 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, охорони встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, виховання у дусі точного та неухильного додержання Конституції та законів України, а також відповідальності перед суспільством.

Згідно п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4 ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює ухвалу в інших випадках, якщо зміна ухвали не погіршує становища обвинуваченого.

Положеннями ч.1 ст.409 КПК України передбачені підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в тому числі і неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями п.1) ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є зокрема не застосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 та змінити вирок Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2023 року, в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання.

Зазначена зміна вироку суду першої інстанції жодним чином не погіршує правового становища обвинуваченого ОСОБА_9 .

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 - задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2023 року, яким ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України - змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (ста) ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

В іншій частині оскаржений вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4