Провадження № 1-кп/161/127/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 29 лютого 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001632, що надійшов з Луцької окружної прокуратури, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Базальтове Костопільського району Рівненської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого директором ПВБП «Базальтвирібпром», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Так, водій ОСОБА_4 , 13 вересня 2022 року, близько 20 години 50 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Movano», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ним трасою Н-22 сполученням Устилуг-Луцьк-Рівне в с. Звірів, Луцького району в напрямку до м. Рівне зі сторони м. Луцька, зі швидкістю 50 км/год., під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розташовується поблизу буд. №22 вул. Київської с. Звірів, Луцького району, не вибрав безпечної швидкості, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, продовжував рух прямо зі сталою швидкістю тим самим, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, порушивши пункти 2.3 (б), 12.1, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, таким чином не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , 1998 року народження, який здійснював перетин проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході з ліва на право відносно руху транспортного засобу, та здійснив наїзд на останнього.

Внаслідок вищевказаних грубих порушень Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_4 своїми необережними протиправними діями, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинив пішоходу ОСОБА_6 , 1998 року народження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 498 від 20.10.2022, тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому середньої третини обох кісток правої гомілки; відкритого перелому латеральної кісточки, закритого перелому медіальної кісточки правого гомілково-ступневого суглоба; закритого перелому основи 1 п`яскової кістки правої кисті з незначним зміщенням, що за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, у прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками є грубі порушення водієм ОСОБА_4 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України:

- п. 2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення та не оспорював фактичних обставин, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, суду дав показання, що дійсно він 13 вересня 2022 року, близько 20 години 50 хвилин, керував автомобілем марки «Opel Movano», р.н.з. НОМЕР_1 , і рухався ним трасою Н-22 сполученням Устилуг-Луцьк-Рівне в с. Звірів, Луцького району в напрямку до м. Рівне з сторони м. Луцька, зі швидкістю 50 км/год., та, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розташовується поблизу буд. №22 вул. Київської с. Звірів, Луцького району, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , який здійснював перетин проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході з ліва на право відносно руху транспортного засобу, та здійснив наїзд на нього.

Не заперечив кваліфікацію кримінального правопорушення, що потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які вказані в обвинувальному акті, а також те, що порушення ним ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП і її наслідками.

Ствердив, що в повному обсязі відшкодував потерпілому та закладу охорони здоров`я завдані збитки. Крім цього, вказав, що відразу після дорожньо-транспортної пригоди викликав швидку медичну допомогу, надавав потерпілому матеріальну допомогу, оплачував витрати на операційне втручання, висловлював жаль з приводу вчиненого, вибачався за свої дії, а також продовжує допомагати потерпілому по господарству.

У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки щодо дотримання ПДР України, просив суворо його не карати, при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України і призначити покарання у виді штрафу та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки він працює директором ПВБП «Базальтвирібпром», що є його джерелом доходів, і можливість керування транспортним засобом йому необхідна для належного виконання своїх посадових обов`язків та здійснення волонтерської діяльності.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю ствердив показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо фактичних обставин справи, підтвердив, що обвинувачений в повному обсязі відшкодував завдані йому збитки, допомагав в ході його лікування та продовжує допомагати на даний час, будь-яких претензій до обвинуваченого він не має, просить останнього суворо не карати, не призначати покарання пов`язане з реальним позбавленням волі та не позбавляти права керувати транспортними засобами.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, підтверджується зібраними під час досудового провадження доказами, фактичні обставини яких ніким не оспорюються, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно з ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів і дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, та добровільне відшкодування завданого збитку, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, однак раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, усвідомив незаконність вчинених ним дій, а тому активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в судовому засіданні висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, готовність нести покарання та засуджував свою поведінку, повністю відшкодував закладу охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого, повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_6 завдані моральні і матеріальні збитки та на даний час продовжує допомагати йому по господарсту, що вказує на його бажання виправити ситуацію, запевнив, що зробив для себе належні висновки та в подальшому буде уважно керувати транспортними засобами та дотримуватись ПДР України, вчинене ним кримінальне правопорушення є необережним, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно працевлаштований, характеризується виключно позитивно, бере активну участь в організованій в громаді волонтерській діяльності, неодноразово надавав свій транспорт та особисто долучався до поїздок з гуманітарними місіями для цивільних та військових на деокуповані території, що підтверджується характеристикою секретаря Головинської сільської ради, нагороджувався грамотою Головинської сільської ради, подякою Деражненської сільської ради, подякою командира ІНФОРМАЦІЯ_2 за активну громадянську позиції, благодійну і волонтерську діяльність та за співпрацю з військовим колективом, тому суд, з врахуванням наведених обставин, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його критичного відношення до скоєного та беззаперечного визнання своєї вини, його посткримінальної поведінки, яка виразилась у наданні потерпілому допомоги як безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди так і в ході лікування останнього, відшкодуванні завданих збитків та активному сприянні розкриттю злочину, думки потерпілого, який жодних претензій не має, просив обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти права керувати транспортними засобами, наявності пом`якшуючих покарання обставин, визначених п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з огляду на майновий стан обвинуваченого, вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті, а саме покарання у виді штрафу, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Не призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 додаткове покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд враховує характер та обсяг допущених порушень Правил дорожнього руху, негативне ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, те, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту, не притягувався, вчинений ним злочин відноситься до категорії необережних, беззаперечно визнав свою вину, щиро розкаявся, висловлює жаль з приводу вчиненого, повністю відшкодував закладу охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого та завдані потерпілому моральні і матеріальні збитки, продовжує допомагати останньому, що вказує на його бажання виправити ситуацію, не є злісним порушником Правил дорожнього руху, доказів, які б підтверджували притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, до матеріалів справи прокурором не надано, вчинене кримінальне правопорушення не спричинено зухвалими навмисними діями, направленими проти конкретної особи, не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, офіційно працює, характеризується виключно позитивно, думку потерпілого, який жодних претензій не має, просив суворо обвинуваченого не карати та не позбавляти права керувати транспортними засобами, а також бере до уваги, що право керування транспортними засобами йому необхідне як для професійної так і для волонтерської діяльності в якій він приймає активну участь, що підтверджується долученими доказами, тому вважає за можливе не застосовувати у даному випадку додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На думку суду обрана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речовий доказ, згідно з ст. 100 КПК України, залишити за належністю законному володільцю.

Судові витрати, згідно з ст. 124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Арешт, накладений на майно, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, - скасувати.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 3 100 (трьох тисяч ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 52 700 (п`ятдесят дві тисячі сімсот) гривень 00 копійок без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речовий доказ:

-транспортний засіб марки «Opel Movano», н.з. НОМЕР_1 - залишити за належністю законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 6 466 (шість тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 92 коп. судових витрат за проведення судових інженерно-транспортних експертиз (висновки експерта №СЕ-19/103-22/8006-ІТ від 10.11.2022 та №СЕ-19/103-23/1732-ІТ від 24.04.2023).

Арешт майна, відповідно до ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.09.2022 (справа №161/12870/22, провадження №1-кс/161/5278/22) - скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1