Справа № 520/2748/19
Провадження № 1-кп/947/192/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2024 року колегія суддів Київського районного суду м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0004115 від 23.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.4 ст.152 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що 15.10.2018, близько 07.00 годин, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які перебували біля будинку АДРЕСА_1 , побачили ОСОБА_11 , яка знаходилася в стані алкогольного сп`яніння та лежала на землі. У вказаних осіб виник єдиний умисел, направлений на викрадення майна, яке належить останній.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на викрадення майна ОСОБА_11 , яка знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, тобто перебувала у безпорадному стані та не могла чинити фізичний опір вказаним особам, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 таємно викрали з сумки останньої гаманець в якому знаходилися грошові кошти у сумі 40 грн., а також знайшли в сумці банківську картку АТ КБ «Приватбанк». Усвідомлюючи, що вказана картка належить іншій особі, є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк), держателя цього спеціального платіжного засобу та ініціювати переказ з його рахунку відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність», Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705,скориставшись безпорадним станом ОСОБА_11 , таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, умисно викрали банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_11 , та яка являється документом, з метою її подальшого використання для заволодіння грошовими коштами.

Продовжуючи свої злочинні дії та реалізуючи умисел, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_11 , згідно обопільної домовленості, ОСОБА_9 , використовуючи реквізити, а саме пін - код, через банкомат, розташований в будівлі аптеки «Доброго дня» у м. Одесі по вул. Суднобудівельна, 11, шляхом здійснення трьох транзакцій, викрав грошові кошти з банківського рахунку ОСОБА_11 в сумі 1800 грн., якими в подальшому разом із ОСОБА_12 розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 викрали грошові кошти ОСОБА_11 в сумі 1 840 грн., які належать останній, заподіявши їй матеріальної шкоди на вказану суму.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Захисник ОСОБА_8 заявив суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_9 на підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав клопотання захисника та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закрити кримінальне провадження відносно нього.

Захисник ОСОБА_7 заявив суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_10 на підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав клопотання захисника та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закрити кримінальне провадження відносно нього.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо закриття кримінального провадження.

Представник потерпілого в судовому засіданні не заперечував щодо закриття кримінального провадження.

Судом роз`яснено обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин передбачених п.п. 1-3 ч.1 ст.284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати), проте обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_9 підтримали клопотання захисників та надали згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_10 і ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що 15.10.2018 року вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, санкція якої передбачає покарання у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, тобто відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, з аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності слідує наступне.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як підозрюваного, обвинуваченого; згода підозрюваного, обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284, 288 КПК України).

Відповідно до ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями статті 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили.

Згідно із частиною 2 статті 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Факт ухилення особи від досудового розслідування та суду є обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений частиною 1 статті 49 КК України. Час такого ухилення дорівнює часу зупинення перебігу давності диференційованого строку, а загальний строк - п`ятнадцять років - спливає далі, незалежно від ухилення.

Судом встановлено, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а саме 15.10.2018 року минуло більш ніж 5 років.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно них закриттю.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 376 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Клопотання захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про звільнення обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України.

Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004115 від 23.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в частині скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України - закрити.

Продовжити розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0004115 від 23.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляції через Київський районний суд м.Одеси.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3