У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2024 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження за № 0000045, внесеному 23.04.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пологи, Васильківського району, Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого головою сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

захисник адвокат: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою.

01.11.2021 у провадження судді надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000045, внесеному 23.04.2021 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

14.03.2023 під час судового розгляду кримінального провадження № 0000045 від 23.04.2021 прокурором у кримінальному провадженні прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , за погодженням із керівником Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 було змінено обвинувачення на кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Так, встановлено, що ОСОБА_3 будучи головою сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський» , маючи на меті здійснення підприємницької діяльності, а саме вирощування сільськогосподарських культур, восени 2021 року, точної дати не встанолено, не маючи правовстановлюючих документів на використання земельних ділянок, з власної ініціативи, діючи в інтересах СВК «Розаліївський», вчинив самовільне зайняття шляхом розорювання земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0085 площею 18.8243 га, :01:001:0086 площею 18,8243 га, :01:001:0087 площею 25,9176 га, :01:001:0088 площею 25,9172 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Розаліївського старостинського округу №9 Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, які в силу ст. 83 Земельного кодексу України перебувають у комунальній власності Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, загальною площею 89,4834 га.

В подальшому, на початку квітня місяця 2021 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , діючи в інтересах СВК «Розаліївський» та всупереч вимогам ст.ст.116-126 Земельного кодексу України, не маючи відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки, використовуючи належну СВК «Розаліївський» на праві користування сільськогосподарську техніку, за допомогою найманих працівників, які не були обізнані в його злочинному умислі, продовжив самовільне зайняття земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0085 площею18.8243 га, :01:001:0086 площею 18,8243 га, :01:001:0087 площею 25,9176 га, :01:001:0088 площею 25,9172 га, шляхом насадження насіння сільськогосподарської культури - буряка по всій площі вищезазначених ділянок.

Вказаними злочинними діями голова сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський» ОСОБА_3 внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0085 площею 18,8243 га, :01:001:0086 площею 18,8243 га, :01:001:0087 площею 25,9176 га, :01:001:0088 площею 25,9172 га, які розташовані в межах Розаліївського старостинського округу №9 Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області та які належить до земель сільськогосподарського призначення, що перебувають на праві комунальної власності Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, заподів матеріальну шкоду у сумі 342005,55 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 197-1 КК України, а саме за ознаками самовільного зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її власнику.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування заявленого клопотання захисник зазначив, що вчинений кримінальний проступок, який інкримінується ОСОБА_3 , мав місце в 2021 році, тобто минуло більше двох років, враховуючи, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 197-1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, за які встановлений строк давності в два роки, отже на час розгляду обвинувального акту в суді, сплинули строки притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за інкриміновані йому дії.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання захисника, при цьому вину у інкримінованих діях визнав у повному обсязі, надав свою згоду на його звільнення у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а також зазначив, що йому зрозуміла суть зміненого обвинувачення та підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не означає його виправдання чи визнання його невинним, тобто що ця підстава не є реабілітуючою. Просив задовольнити клопотання захисника.

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 вважав за можливе дане клопотання задовольнити в зв`язку з наявності правових підстав регламентованих ст. 49 КК України.

Представник потерпілого Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, при вирішенні клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження відносно останнього покладалась на розсуд суду.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із вказаних питань.

Суд, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно з частиною 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно з пунктом 1 частини 2 статті 284 наведеного Кодексу кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З аналізу норми ст. 44 КК України, якою передбачені правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності, передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно санкції, передбаченої за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 197-1 КК України, передбачена кримінальна відповідальність у вигляді штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, тобто в силу норми ст. 12 КК України, це кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Аналізуючи питання строків у цьому провадженні судом ураховується факти встановлені в обвинуваченні, з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у самовільному зайнятті земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її власнику, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Тим самим, судом установлено, що провадження стосується подій, які мали місце у 2021 році.

Відповідно з дня вчинення кримінального правопорушення, а саме з 2021 минуло більше двох років, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 197-1 КК України складає два роки, які не зупинялись та не переривались, що є підставою для застосування положень п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Зі змісту ст. ст. 284 - 288 КПК України вбачається, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Тобто, саме наявність цих процесуальних умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Також суд зазначає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Суд за наявності правових підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення належить за ступенем тяжкості до категорії кримінальних проступків, строки давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 197-1 КК України сплинули, обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього в цій частині, а обставини щодо вчинення обвинуваченим протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості чи ухилення обвинуваченого від слідства або суду не виявлено.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

При розгляді клопотання, судом урахована правова позиція Верховного Суду колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к, в якій Суд указав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Наведені Верховним Судом умови, судом було дотримано, а тому суд не пов`язує в цій справі таке звільнення із фактом визнанням обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, або ж з фактом його відсутності.

З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_3 та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України, та із закриттям даного кримінального провадження.

При вирішенні питання про заявлений цивільний позов, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовується норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, цивільним позивачем по справі прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 в інтересах Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області заявлений цивільний позов до цивільного відповідача СВК «Розаліївський» про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм Кримінального процесуального Кодексу, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження, як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених Кримінальним процесуальним Кодексом України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 283-288, 318, 368-372 КПК України, ст. 44, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2021 за № 0000045, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження № 0000045 від 23.04.2021 відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Цивільний позов прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 в інтересах Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області заявлений до цивільного відповідача СВК «Розаліївський» про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - залишити без розгляду.

Речові докази, а саме документи на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0085 площею 18,8243 га, :01:001:0086 площею 18,8243 га, :01:001:0087 площею 25,9176 га, :01:001:0088 площею 25,9172 га, які розташовані в межах Розаліївського старостинського округу №9 Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області зберігати при матеріалах судового провадження.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_9