Справа № 644/9537/20
н/п 1-в/953/144/24
"22" квітня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Полтави, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,
10.04.2024 начальник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить вирішити питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженої ОСОБА_4 .
В обґрунтування подання зазначала, що 20 квітня 2021 року до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшов вирок Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 09 грудня 2020 року, який набрав законної сили 04 березня 2021 року, стосовно ОСОБА_4 для виконання. Засудженій неодноразово були направлені виклики до уповноваженого органу з питань пробації для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання за адресою її місця проживання, однак остання за такими викликами не прибула. В ході першочергових розшукових заходів встановити місцезнаходження засудженої ОСОБА_4 не виявилось можливим, остання за місцем свого проживання не мешкає. Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13 листопада 2023 року стало відомо, що через активні бойові дії у місті Харкові та введення військового стану на території України, ОСОБА_4 виїхала за кордон з неповнолітніми дітьми, де перебуває на теперішній час. Київський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області виконав всі дії в межах повноважень для виконання вироку Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 09 грудня 2020 року. Засуджена не була ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а тому засуджена не ухиляється від відбування цього покарання, до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ст. 389 КК України притягнута не була. З моменту постановлення вироку суду і станом на 06 вересня 2023 року нового злочину не вчинила. Строк давності виконання вищевказаного вироку суду не переривався, підстав вважати, що засуджена ухиляється від відбування покарання не має, строк давності виконання вирок суду відносно ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 80 КК України закінчився, що є підставою для звільнення останньої від відбування покарання за вказаним вироком.
Прокурор надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій просив відмовити у задоволенні клопотання.
Представник установи виконання покарань та засуджена у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали, додані до клопотання та матеріали особової справи на засуджену ОСОБА_4 №16/2021, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
ОСОБА_4 засуджена вироком Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 09 грудня 2020 року за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України до 150 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 04 березня 2021 року.
Як вбачається з матеріалів особової справи на засуджену ОСОБА_4 вказаний вирок 21 квітня 2021 року надійшов на виконання до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області. Цього ж числа за зазначеною у вироку суду адресою місця проживання ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_2 , був направлений виклик до уповноваженого органу з питань пробації. Як вбачається зі змісту довідки фахівця Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 від 27 квітня 2021 року, яким був здійснений вихід за вказаною адресою місця проживання ОСОБА_4 , остання за цією адресою з січня 2021 року не проживає та місце її знаходження невідоме, що також підтверджується довідкою ДОП СДОП ВП ХРУП №1 ГУГП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 . Інше місце проживання та місце реєстрації ОСОБА_4 під час проведення першочергових розшукових заходів також не встановлено. На запит від 10 лютого 2023 року від ІНФОРМАЦІЯ_2 було отримано відповідь про перетин ОСОБА_4 01 лютого 2023 року державного кордону України, відомості щодо повернення засудженої на територію України відсутні.
Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є: обов`язковість судового рішення.
Згідно з правилами пункту 1 частини 1 статті 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано за два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Крім того, відповідно до ч. 3 вказаної статті перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.
Стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.
Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Як вбачається з матеріалів особової справи на засуджену, остання була обізнана щодо постановлення відносно неї обвинувального вироку, до органу пробації для відбування покарання не з`являлась, в зв`язку з чим стосовно неї Київським районним відділу філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області здійснювались заходи щодо забезпечення її явки та встановлення її місцезнаходження, яке встановити не вдалося, в зв`язку з чим було направлено клопотання до Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області для проведення подальших розшукових заходів.
Суд звертає увагу, що органом пробації вирок відносно ОСОБА_4 був прийнятий до виконання 20 квітня 2021 року, тобто майже за десять місяців по початку введення воєнного стану на території України, на що посилається начальник органу пробації у клопотанні, за цей час засуджена для відбуття покарання до органу пробації не з`являлась, не знаходилась за місцем свого проживання, територію України залишила лише 01 лютого 2023 року.
Вказані обставини свідчать про ухилення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання, відомостей щодо вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за ухилення від відбування покарання матеріали клопотання та особової справи не містять.
Сам факт того, що фактичне місце проживання чи перебування засудженої особи невідоме, не є визначеною законом підставою звернення до суду з поданням щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку. Підставами, що унеможливлюють виконання вироку суду є обставини, що роблять виконання судового рішення взагалі неможливим, до таких обставин неможливо віднести відсутність за місцем проживання чи не встановлення місця перебування засудженого, оскільки така відсутність може свідчити прот ухилення особи від відбування покарання.
За таких обставин, клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженої ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, оскільки відсутні підстави для такого звільнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 78 КК України, ст. 537,539 КПК України, суд
У задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженої ОСОБА_4 відмовити.
Особову справу засудженого ОСОБА_4 повернути до Київського районного від ділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Якщо ухвала суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує в порядку, передбаченому ст.395 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1