Справа № 464/995/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/781/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23 червня 2023 року відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , -

з участю прокурора ОСОБА_10 ,

захисника - адвоката ОСОБА_11 ,

законних представників неповнолітніх

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , -

встановила:

цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 296 КК України до двох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке призначене вироком Сихівського районного суду м. Львова від 02 серпня 2021 року, визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком два роки та покладено згідно ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст. 296 КК України до одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком один рік та покладено згідно ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та АДРЕСА_3 ,

засуджено за ч.2 ст. 296 КК України до одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком один рік та покладено згідно ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_14 задоволено частково та постановлено стягнути на його користь зі ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 1667 грн. матеріальної та 6000 грн. моральної шкоди з кожного.

Цивільний позов ОСОБА_15 задоволено частково та постановлено стягнути на його користь зі ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 766, 33 грн. матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди з кожного.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 27 листопада 2019 року, близько 00.30 год., знаходячись у громадському місці неподалік входу у під`їзд АДРЕСА_4 , маючи умисел спрямований на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки та моралі, вчинили хуліганські дії. Так, ОСОБА_9 , у групі осіб із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в нічний час доби близько 00.30 год., підійшли до потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , обступивши їх, обмежили останніх у русі, та почали виражатись в сторону потерпілих грубою нецензурною лайкою. Після чого, ОСОБА_9 , діючи умисно, безпричинно, штовхнув руками в область грудей потерпілого ОСОБА_14 , внаслідок чого останній впав на землю, а ОСОБА_9 почав умисно наносити ОСОБА_14 удари ногами та руками в область голови, обличчя, носа та всього тіла. В цей час ОСОБА_7 , будучи об`єднаним спільним умислом, в групі осіб із ОСОБА_8 , безпричинно, перебуваючи в громадському місці, ігноруючи елементарні правила поведінки, штовхнули потерпілого ОСОБА_15 , внаслідок чого він впав на землю та почали умисно наносити ногами множинні удари по голові, обличчі, тулубі та всьому тілу потерпілого. В подальшому ОСОБА_9 , будучи об`єднаним спільним умислом в групі осіб із ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел біля входу у під`їзд АДРЕСА_5 , спрямований на вчинення хуліганських дій, умисно нанесли потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , множинні удари руками та ногами в обличчя, голову та тулуб. Внаслідок зазначених умисних, протиправних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_14 було спричинено тілесні ушкодження, а саме: синці на обличчі, на правій руці, які відносяться до легкого ступеня тяжкості, перелом кісток носа, який відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Окрім цього, потерпілому ОСОБА_15 спричинено тілесні ушкодження, а саме множинні забої м`яких тканин обличчя, синці на голові, на правій руці, на животі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали аналогічні за змістом апеляційній скарги, в яких покликаються на те, що не вчиняли, нападу на потерпілих, грошових коштів та телефонів не вимагали.

Вважають, що судом не здобуто жодних доказів наявності умислу, або що вони діяли кожен окремо чи разом.

Наголошують, що їх поведінка була самозахистом від протиправних, провокативних дій потерпілих, адже згідно протоколів допиту, останні визнали, що ввечір перебували в барі «Дукан» ще з трьома особами і вживали спиртне, однак дана обставина ні слідством ні судом не перевірялась.

Зазначають, що згідно протоколу допиту потерпілого ОСОБА_15 від 19 грудня 2019 року такий пояснив, що тілесні ушкодження наносились особою № 1, а двоє інших осіб наносили удари, а які саме тілесні ушкодження та хто саме з двох інших хлопців наносив удари він не бачив, адже прикривав обличчя руками.

Згідно протоколу допиту потерпілого ОСОБА_14 від 19 грудня 2019 року потерпілий пояснив, що удари наносив хлопець № 1, а те, що йому наносили удари інші хлопці - потерпілий у своїх показах нічого не повідомляв, а навпаки пояснив, що двоє інших осіб стояли неподалік.

Свідок ОСОБА_16 - поліцейський УПП у Львівській області повідомив, що виявили 5 хлопців, між якими відбувався конфлікт, розвели їх в різні сторони і потерпілі повідомили, що троє осіб їх побили та вимагали в них гроші та телефони.

Акцентують, що показання з приводу вимагання коштів та телефонів не були підтверджені потерпілими, оскільки відповідні слова не зазначені у вироку суду.

На думку апелянтів, показання свідка ОСОБА_17 не можуть бути доказом у справі, адже з вікна його квартири не можливо встановити, хто до кого кричав.

Крім цього наголошують, що показання свідка ОСОБА_18 не можуть бути доказом у справі, адже даний свідок згідно вироку бачив, як троє осіб наносили удари двом особам, які лежали на землі, потім конфлікт перемістився до під`їзду, чув викрики де гроші, де телефон, потерпілі руками захищали голову і обличчя, старались відійти. Чи міг бачити даний свідок подію, чи наносились удари потерпілим, хто саме їх наносив, хто викрикав де гроші, де телефон є не зрозумілим, а також з вікна квартири не можливо встановити, хто до кого кричав.

Також, покликаються на неналежність як доказу протоколу огляду предмету з фото таблицями від 05 лютого 2020 року, оскільки до нього долучено не упакований належним чином носій інформації відео/фото фіксації слідчої дії.

Зазначають, що судом не взято до уваги їх показання щодо обставин події інкримінованого їм кримінального правопорушення.

Акцентують, що свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що виглянув у вікно та побачив, що на проїзній частині відбувається бійка між чотирма особами, п`ята особа участі в бійці не брала.

Вважають необґрунтованим цивільний позов.

Просять скасувати вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23 червня 2023 року та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення.

На апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 представник потерпілого ОСОБА_19 - адвокат ОСОБА_20 подав заперечення, в яких зазначає, що вирок суду винесений з врахуванням всіх обставин, є законним та таким що не підлягає до скасування, а доводи апеляційних скарг вважає необґрунтованими, безпідставними та надуманими.

Наголошує, що під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_14 надав показання, які підтримує у повному обсязі, вважає призначене обвинуваченим покарання законним та справедливим.

Акцентує, що у зв`язку із завданими потерпілому ОСОБА_14 тілесними ушкодженнями, здійснено оперативне втручання, крім цього, пошкоджено одяг. Дії обвинувачених завдали значної матеріальної шкоди потерпілому, а також моральну шкоду, яка полягає у стражданнях через неправомірну поведінку, спричинений фізичний біль, вжиття подальших заходів до захисту порушеного права, що призвело до порушення його усталеного способу життя та витрат на правову допомогу адвоката.

Також, вважає обґрунтованим вирок суду в частині цивільного позову, а визначені суми - співмірними та справедливими.

Просить апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23 червня 2023 року - без змін.

Обвинувачений ОСОБА_9 апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх законних представників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та виступ захисника - адвоката ОСОБА_11 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора про їх заперечення і залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такізадоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Так, згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і їх пояснень в суді апеляційної інстанції, останні не оспорюють сам факт події, однак не вважають таку злочином, оскільки стверджують, що їх дії були пов`язані із прагненням захистити ОСОБА_8 від протиправних, провокативних посягань потерпілих.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи апелянтів про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи є безпідставними, оскільки вони спростовуються рядом доказів, визнаних судом достовірними і належними та суперечать показанням потерпілих ОСОБА_15 і ОСОБА_14 , які ствердили, що 26 листопада 2019 року близько 23.50 год., перебуваючи неподалік під`їзду №4, будинку АДРЕСА_6 , їх словесний конфлікт із обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 переріс у напад, в ході якого, останні, застосовуючи фізичну силу, штовхали та збили їх з ніг, наносили множинні удари ногами і руками в голову та по тілу, заподіявши тілесні ушкодження.

Допитані в судовому засіданні свідки - поліцейські УПП у Львівській області ОСОБА_16 і ОСОБА_21 пояснили, що вночі 27 листопада 2019 року прибули на виклик про хуліганство за адресою: АДРЕСА_6 , де виявили п`ятьох хлопців, між якими відбувався конфлікт. Потерпілі ОСОБА_15 і ОСОБА_14 повідомили, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 побили їх та вимагали гроші і телефони.

Показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_18 (очевидців), ОСОБА_23 , які відзначили особливості поведінки обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до та під час конфлікту, також, повідомили про його наслідки, зокрема, зазначили, що бачили побитих потерпілих, що в даному випадку має значення для встановлення істини у справі. Свідок ОСОБА_18 також повідомив, що бачив, як посеред вулиці між будинками на проїжджій частині відбувається бійка, і як троє осіб наносили удари двом іншим, які лежали на землі.

За умови доволі детального опису подій потерпілими, що абсолютно узгоджуються із показаннями свідків, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо об`єктивності сприйняття останніми обставин події, що свідчить про надуманість доводів апелянтів з цього приводу.

Відтак, всупереч доводам апеляційних скарг обвинувачених, колегія суддів вважає наведені докази належними та допустимими.

Крім цього, вказані пояснення потерпілого та свідків стверджуються сукупністю проаналізованих місцевим судом письмових доказів, а саме даними висновку експерта №1283 від 03 грудня 2019 року судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що при обстеженні ОСОБА_15 вставлено діагноз: «Множинні забої м?яких тканин обличчя». Під час проведення судово-медичної експертизи виявлені синці: на голові, спині, правій руці, животі, що утворились від неодноразової дії тупих предметів, могли виникнути від ударів ногами 27 листопада 2019 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Висновком експерта № 1284 від 03 грудня 2019 року судово-медичної експертизи, згідно якого, при обстеженні ОСОБА_14 виставлено діагноз: «Множинні забійні садна обличчя. Перелом спинки носа.» В подальшому, потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні в лор-відділенні КНПІ « Львівська 1-а міська клінічна лікарні ім. Князя Лева », де йому було проведено оперативне втручання - репозиція кісток носа. Перелом кісток носа підтверджений об?єктивними рентгенологічними даними. Під час проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_14 виявлено: синці на обличчі, на спині, на правій руці, плями на шкірі обличчя, спини - сліди загоєних саден. Вказані тілесні ушкодження утворились від неодноразової дії тупих предметів, могли виникнути 27 листопада 2019 року, як вказує потерпілий. Перелом кісток носа відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, синці та садна - до легкого ступеня тяжкості. Кількість тілесних ушкоджень, характер їх, розташування на різних анатомічних ділянках та поверхнях тіла не дають підстави стверджувати про можливість їх виникнення у ОСОБА_14 внаслідок одноразового падіння його на площину з висоти власного росту.

Даними протоколів пред`явлення особи для впізнання від 23 грудня 2019 року, з яких вбачається, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 впізнали ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як осіб, які вчиняли хуліганські дії, в ході яких потерпілим спричинено тілесні ушкодження,

Даними протоколу огляду місця події від 10 лютого 2020 року, за змістом якого, огляд проводився у квартирі, де проживає свідок ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_7 , з вікон якої чітко проглядається місце події.

Даними дослідженого в судовому засіданні відеозапису, з якого вбачається, що на місці події було виявлено трьох обвинувачених та двох потерпілих з наявними тілесними ушкодженнями, які вказали, що саме ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спричинили їм такі.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25 грудня 2019 року за участю обох потерпілих та свідка ОСОБА_18 , які детально відтворили відомі їм обставини вчинення злочину.

Даними протоколів від 05 лютого 2020 року огляду верхнього одягу потерпілих, забруднених землею, з потертостями та розривами.

Показання потерпілих та зазначених вище свідків послідовні, логічно пов`язані між собою, об`єктивно узгоджуються з висновками вищеперерахованих експертиз та іншими доказами, які були досліджені під час судового розгляду кримінального провадження, а відтак, на думку колегії суддів, правильно покладені місцевим судом в основу обвинувального вироку.

Будь-яких підстав не довіряти наведеним у вироку доказам, колегія суддів не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості і такі відповідають фактичним обставинам.

Так, зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Однією з необхідних умов нормального функціонування будь-якої держави є громадський порядок, який охороняється державою шляхом захисту конституційних прав, свобод і законних інтересів громадян, інтересів суспільства в межах, визначених правовими нормами, з урахуванням традицій, звичаїв, норм моралі. Одним з найпоширеніших злочинів проти громадського порядку є хуліганство.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на охоронювані законом цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Відповідно до фактичних обставин цієї справи, встановлених на підставі безпосередньо сприйнятих судом доказів, обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницьких дій, зокрема, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказує на те, що такі не були зумовлені щодо них провокативною поведінкою потерпілих, про що вірно зазначено і в оскаржуваному вироку, з чим погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, характер та локалізація тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_15 і ОСОБА_14 , їх кількість та особливості агресивної спільної із тенденцією до зростання жорстокості поведінки нападників, що мали кількісну перевагу, які ігноруючи загальноприйняті норми поведінки у нічний час, у громадському місці застосували до потерпілих фізичну силу, незважаючи на відсутність для цього об`єктивної, реальної та безпосередньої загрози з їх боку, що мало наслідком заподіяння останнім численних тілесних ушкоджень, на думку колегії суддів, свідчать про направленість умислу обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 саме на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

В свою чергу, показання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про заперечення своєї вини, колегія суддів оцінює критично та вважає їх направленими на уникнення від кримінальної відповідальності за скоєне.

Отже, на переконання колегії суддів, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що досудове розслідування та судовий розгляд були проведені належним чином з дотриманням вимог КПК України, а докази по справі зібрані у законний спосіб.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, врахував ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, особу винних, обставину, яка пом`якшує покарання - вчинення кримінального правопорушення неповнолітніми та відсутність обставин, що обтяжують покарання і визначив таке, в межах санкції ч.2 ст. 296 КК України, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, та підставно звільнив останніх від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку і покладенням відповідних обов`язків, згідно ст.ст. 75, 76 КК України, що є необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданих злочином збитків або усунення заподіяної шкоди.

Згідно із ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому (ч.1 ст. 129 КПК України).

Оцінюючи правильність вирішення судом цивільних позовів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про стягнення з обвинувачених матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів вважає законним і належним чином мотивованим у вироку суду визначення сум відшкодувань та приходить до висновку, що такі за своїм розміром є виправданими, відповідають вимогам розумності і справедливості цивільного судочинства та ступеню вини обвинувачених і, на переконання колегії судів, є достатньою компенсацією завданої шкоди.

Отже, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23 червня 2023 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4