ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 640/758/19 Номер провадження 11-кп/814/229/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження № 000290 за апеляційними скаргами обвинуваченого та прокурора на вирок Київського районного суду міста Харкова від 30.03.2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Шуртанг Ісфаринського району, Ленінабадської області, Республіки Таджикистан, громадянина Республіки Таджикистан, одруженого, який має трьох малолітніх дітей, раніше судимого за вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська за ч.З ст.305, ч.3 ст.307 КК України до 10 років позбавлення волі, звільнився 12.06.2014 за ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 05.06.2014, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

засуджено за ч.3 ст.332 КК України призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України до 4 років позбавлення волі, з конфіскацією усього його майна.

Цим же рішенням суду вирішено долю процесуальних витрат та речових доказів по справі.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_7 , на початку 2018 року, з метою незаконного збагачення, маючи умисел на організацію незаконного переправлення іноземців через державний кордон України з території Російської Федерації та в подальшому до країн ЄС або з метою подальшого перебування на території України, розуміючи порядок перетину державного кордону країни іноземцями, а також порядок та термін перебування на території України, у порушення встановленого законами України «Про державний кордон України» та «Прикордонний контроль» порядку перетину державного кордону України, приблизно в 20-х числах квітня 2018 року (точна дата та час не встановлена), діючи з корисливих мотивів, з невстановленими особами організував незаконне переправлення через державний кордон України з території Російської Федерації громадян В`єтнаму Ле ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Після чого, приблизно 25 квітня 2018 року, близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно та з корисливих мотивів, згідно з єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, перебуваючи в місті Куп`янськ, Харківської області, познайомився зі ОСОБА_13 , який не був усвідомлений про злочинні наміри ОСОБА_7 , та якому останній за грошову винагороду запропонував на належному ОСОБА_13 автомобілі направитись в с. Куземівка, Сватівського районну, Луганської області з метою забрати його знайомих. По прибуттю до вищезазначеного місця ОСОБА_13 та ОСОБА_7 зустріли громадян ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яких за проханням ОСОБА_7 , оминаючи блок пости, ОСОБА_13 доставив до міста Харкова, після чого громадяни В`єтнаму ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходились за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, з метою виконання раніше наміченого плану, ОСОБА_7 попрохав свого знайомого таксиста ОСОБА_17 , який не був усвідомлений про злочинні наміри ОСОБА_7 , за грошову винагороду доставити на автомобілі ОСОБА_17 «Opel Astra», д.н.з НОМЕР_1 , громадян ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до автовокзалу, розташованому за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 22, з метою переправлення вищезазначених громадян В`єтнаму до м. Одеса. Надалі, після прибуття о 15 год. 29.04.2018 ОСОБА_17 до автовокзалу, останній посадив громадян ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на автобус марки «SETRA», д.н.з НОМЕР_2 , сполученням «Харків-Одеса», який прослідував до пункту призначення. 30.04.2018 по прибуттю громадян ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до центрального автовокзалу м. Одеса, останні були затримані працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч.3 ст.332 КК України, тобто організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, щодо кількох осіб.

Далі, ОСОБА_7 , розуміючи переваги здійснення вказаної злочинної діяльності у складі організованої групи, створив та очолив таку групу, до складу якої на основі добровільності та єдності злочинних намірів увійшли, окрім самого ОСОБА_7 , мешканець м. Харкова ОСОБА_18 та мешканець Луганської області ОСОБА_19 , а також інші невстановлені особи, мешканці як держави Україна так і Російської Федерації.

Так, на початку 2018 року ОСОБА_7 , який має велике коло знайомих серед іноземних громадян, запропонував ОСОБА_18 з метою незаконного збагачення займатися організацією незаконного переправлення іноземців через державний кордон України з території Російської Федерації, при цьому основна функція ОСОБА_7 полягала в здійсненні пошуку осіб серед іноземців для незаконного їх переправлення через державний кордон України з території Російської Федерації, а ОСОБА_18 на автомобілі BA3-21063, державний номерний знак НОМЕР_3 , повинен доправляти іноземців, які вже потрапили на територію України, до міста Харкова.

Крім того, з цією метою на початку 2018 року ОСОБА_7 , усвідомлюючи переваги скоєння злочинів зазначеної категорії в складі організованої групи, розуміючи, що його знайомий ОСОБА_19 є мешканцем Троїцького району, Луганської області, знає особливості місцевості, орієнтується у розміщенні місцевих пунктів пропуску, розкладі чергувань змінних нарядів Державної прикордонної служби України (далі ДПСУ) у зазначеному районі, запропонував останньому з метою незаконного збагачення займатися організацією переправлення іноземців через державний кордон України з території Російської Федерації. При цьому основна функція ОСОБА_19 полягала в здійсненні перевірки місцевості в безпосередній близькості від лінії державного кордону України на предмет наявності сторонніх осіб або нарядів ДПСУ та усуненні переш переправлення осіб через державний кордон України з території Російської Федерації, усвідомлюючи єдиний намір групи, який полягав в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_19 на пропозицію вчиняти злочини у складі організованої групи з ОСОБА_7 , ОСОБА_18 та іншими невстановленими особами погодився.

Намір учасників створеної ОСОБА_7 організованої групи був спрямований на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення іноземців через державний кордон України з території Російської Федерації. Грошові кошти, отримані в результаті організації незаконного переправлення іноземців через державний кордон України. ОСОБА_7 особисто на власний розсуд розподіляв між членами організованої групи з метою особистого збагачення, шляхом безпосередньої передачі готівкових коштів ОСОБА_18 або перерахування на банківську картку ОСОБА_19 у сумі 45 000 гривен.

Згідно з розробленим та схваленим усіма учасниками організованої групи планом злочинної діяльності ОСОБА_7 через невстановлених осіб, мешканців Російської Федерації, підшукував осіб, яким необхідно потрапити з території Російської Федерації до країн ЄС транзитом через територію України. Грошові кошти за організацію незаконного перетину державного кордону України отримував особисто ОСОБА_7 та повідомляв місце та час, у який необхідно доставити осіб до лінії державного кордону України для організації їх незаконного переправлення через державний кордон України з території Російської Федерації. Далі, по прибуттю іноземців до заздалегідь обумовленого місця, ОСОБА_19 безпосередньо та за допомогою невстановлених осіб зустрічав іноземців з території Російської Федерації та доставляв до населеного пункту на території України, після чого утримував у невстановленому місці для подальшої передачі до міста Харкова, після чого згідно з узгодженим планом ОСОБА_18 особисто на автомобілі ВАЗ- 21063, державний номерний знак НОМЕР_3 , доставляв іноземців до міста Харкова, оминаючи стаціонарні пункти пропуску.

Таким чином, ОСОБА_7 створив та очолив організовану групу, до складу якої, крім нього самого, увійшли ще двоє громадян України - ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а також інші невстановлені на даний час особи, які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для готування та систематичного вчинення тяжких злочинів, об`єднаних єдиним планом, спрямованим на досягнення відомої учасникам організованої групи мети, а саме організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Як організатор та керівник організованої групи ОСОБА_7 :

-особисто здійснював керівництво організованою групою, розподіляючи і погоджуючи зі співучасниками функції, ролі та обов`язки кожного з учасників групи, направляючи їх діяльність на досягнення єдиного злочинного результату;

-особисто розробляв і погоджував з усіма учасниками організованої групи плани злочинів, визначаючи місце, час, спосіб, обстановку їх вчинення, обговорюючи і вживаючи соди безпеки і конспірації під час вчинення злочинів;

-займався підшукуванням осіб для незаконного переправлення їх через державний кордон України;

- надавав вказівки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 щодо конспірації своїх дій та шов з метою запобігання викриттю організованої групи;

- займався розповсюдженням через знайомих інформації про можливість незаконного переправлення осіб через державний кордон України за допомогою учасників організованої групи;

-визначав розмір грошової винагороди, отриманої від злочинної діяльності, та поділяв її між усіма учасниками організованої групи;

-підшукував і намагався залучити до складу організованої групи нових

членів.

Так, у травні 2018 року ОСОБА_7 , будучи організатором організованої групи, діючи з корисливих мотивів, домовився з ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та іншими невстановленими особами, мешканцями Російської Федерації, про організацію незаконного переправлення через державний кордон України з території Російської Федерації громадян ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

14.05.2018 близько 02 год. 30 хв. ОСОБА_19 , разом з іншим невстановленими особами, діючи умисно та з корисливих мотивів, згідно з єдиним планом та з розподілом функцій учасників організованої групи, спрямованих на досягнення кінцевої мети цього плану незаконного переправлення вищевказаних громадян Сомалі через державний кордон країни з території Російської Федерації, знаючи особливості місцевості, орієнтуючись у розміщенні місцевих пунктів пропуску та розкладі чергувань змінних нарядів ДПС України у значеному районі, а саме на ділянці відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 » Луганського прикордонного закону, реалізували спільний умисел усіх учасників організованої групи, зустріли громадян Сомалі - ОСОБА_44, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , в обхід встановлених пунктів пропуску через державний кордон України привели їх до невстановленого будинку, розташованому в Міловському районі, Луганської області, де останні перебували до 16.05.2018.

В подальшому, 16.05.2018 приблизно о 05 год. 30 хв., в ході виконання єдиного злочинного плану організованої групи, невстановлена особа доставила вищевказаних громадян Сомалі та громадян Афганістану ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , (які також були незаконно переправлені на територію України 14.05.2018 в період часу з 15 до 19 годин, до населеного пункту Нижня Одуванка, Луганської області, де передала їх ОСОБА_18 , який прибув в обумовлене місце, точне місце не встановлено, та діючи з корисливих спонукань, згідно з єдиним планом та розподілом функцій учасників організованої групи, ОСОБА_18 на автомобілі ВАЗ- 21063, державний номерний знак НОМЕР_3 , оминаючи стаціонарні пости поліції, доставив вищезазначених осіб до будинку АДРЕСА_2 , за місцем мешкання організатора злочинної групи ОСОБА_7 .

За результатами незаконного переправлення іноземців ОСОБА_7 особисто розрахувався за здійснення протиправної діяльності з активними учасниками організованої групи ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , шляхом здійснення грошового переказу з використанням картки «Приват Банк» ОСОБА_19 у сумі 45000 гривен, а ОСОБА_18 грошові кошти ОСОБА_7 віддав особисто у невстановленій досудовим розслідуванням сумі.

В подальшому троє громадян ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та громадянин Афганістану - ОСОБА_46 доставлені до м. Києва, де 17.05.2018 затримані працівниками ДПСУ та ДМСУ, громадянин Афганистану - ОСОБА_24 доставлений до м. Одеса, де 19.05.2018 затриманий працівниками НП ГУНП в Одеській області та ДМСУ.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч.3 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, вчиненому повторно, з корисливих мотивів, щодо кількох осіб, організованою групою.

Крім того, у травні 2018 року ОСОБА_7 , будучи організатором організованої групи, діючи повторно, з корисливих мотивів домовився з ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та іншими невстановленими особами - мешканцями Російської Федерації про організацію незаконного переправлення через державний кордон України з території Російської Федерації громадян Афганістану ОСОБА_46 та ОСОБА_24 .

14.05.2018 в період часу з 15 до 19 год. ОСОБА_19 разом з іншими невстановленими особами, діючи умисно, згідно з єдиним планом з розподілом функцій учасників організованої групи, спрямованих на досягнення кінцевої мети цього плану - незаконного переправлення громадян Афганістану - ОСОБА_47 та ОСОБА_24 через державний кордон України з території Російської Федерації, знаючи особливості місцевості, орієнтуючись у розміщенні місцевих пунктів пропуску та розкладі чергувань змінних нарядів ДПС України у зазначеному районі, і саме на ділянці відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ІНФОРМАЦІЯ_12 , реалізуючи спільний умисел всіх учасників організованої групи, зустріли двох громадян Афганістану ОСОБА_46 та ОСОБА_24 та в обхід встановлених пунктів пропуск) через державний кордон України привели їх до невстановленого будинку, розташованого в Міловському районі. Луганської області, де останні перебували до 16.05.2018.

В подальшому, 16.05.2018 близько 05 год. 30 хв., в ході виконання єдиного злочинного плану організованої групи, невстановлена особа доставила громадян Афганістану - ОСОБА_47, ОСОБА_24 та трьох громадян Сомалі - ОСОБА_44, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 (які також незаконно переправлені на територію України 14.05.2018 о 02 год. 30 хв.), до населеного пункту Нижня Одуванка, Луганської області, де передала їх ОСОБА_18 , який прибув в обумовлене місце, точне місце в ході досудового розслідування не встановлено, та. діючи з корисливих спонукань, згідно з єдиним планом та розподілом функцій учасників організованої групи, ОСОБА_18 на автомобілі BA3-21063, державний номерний знак НОМЕР_4 , оминаючи стаціонарні пости поліції, доставив вищезазначених осіб до будинку АДРЕСА_2 , за місцем мешкання організатора злочинної групи ОСОБА_7 .

За результатами незаконного переправлення іноземців ОСОБА_7 особисто розрахувався за здійснення протиправної діяльності зі своїми співучасниками ОСОБА_19 та ОСОБА_18 шляхом здійснення грошового переказу з використанням картки «Приват Банк» ОСОБА_19 у сумі 45000 грн.. а ОСОБА_18 грошові кошти ОСОБА_7 віддав особисто у невстановленій досудовим розслідуванням сумі.

В подальшому троє громадян ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та громадянин Афганістану - ОСОБА_46 доставлені до м. Києва, де 17.05.2018 затримані працівниками ДПСУ та ДМСУ, а громадянин Афганістану - ОСОБА_24 доставлений до м. Одеса, де 19.05.2018 затриманий працівниками ГУНП в Одеській області та ДМСУ.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч.3 ст.332 КК України, тобто організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, вчиненому повторно, з корисливих мотивів, щодо кількох осіб, організованою групою.

Крім того, в 20-х числах травня 2018 року, точна дата не встановлена, ОСОБА_7 , будучи організатором організованої групи, діючи повторно, з корисливих мотивів, домовився з ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та іншими невстановленими особами - мешканцями Російської Федерації про організацію незаконного переправлення через державний кордон України з території Російської Федерації громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_25 , громадян Республіки Афганістан ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , її малолітньої дитини - ОСОБА_28 та ОСОБА_29 .

22.05.2018 приблизно з 02 години ОСОБА_19 , разом з іншим невстановленими особами, діючи умисно, згідно з єдиним планом з розподілом функцій учасників організованої групи, спрямованих на досягнення кінцевої мети цього плану - незаконного переправлення громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_25, громадян Республіки Афганістан ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , її малолітньої дитини - ОСОБА_48, ОСОБА_30 через державний кордон України з території Російської Федерації, знаючи особливості місцевості, орієнтуючись у розміщенні місцевих пунктів пропуску та розкладі чергувань змінних нарядів ДПС України у зазначеному районі, а саме на ділянці відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ІНФОРМАЦІЯ_12 на напрямку с. Касьянівка (Російська Федерація) - с. Олексіївна (Україна), реалізуючи спільний умисел всіх учасників організованої групи, зустрів громадянку В`єтнаму ОСОБА_25, громадян Республіки Афганістан ОСОБА_26 , ОСОБА_27 з її малолітньою дитиною ОСОБА_28 та ОСОБА_30 , та в обхід встановлених пунктів пропуску через державний кордон України привів їх на територію України, де громадянка В`єтнаму ОСОБА_25 , громадяни Республіки Афганістан ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_30 від нього відстали, та були затримані працівниками прикордонної служби, в свою чергу, ОСОБА_19 перемістив малолітню дитину ОСОБА_27 - ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , до населеного пункту Нижня Одуванка, де в обумовленому місці, яке в ході удового розслідування не встановлено діючи з корисливих мотивів згідно з єдиним планом та розподілом функцій учасників організованої групи передав її ОСОБА_18 та о знайомій ОСОБА_31 , яка не була обізнана про злочинні наміри вказаної організованої групи та була залучена для транспортування дитини.

Після цього, 22.05.2018, точний час не встановлений, в ході виконання єдиного злочинного плану організованої групи, ОСОБА_18 на автомобілі ВАЗ-21063, державний номерний знак НОМЕР_3 , разом з ОСОБА_32 доставив малолітню дитину ОСОБА_27 - ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , до будинку АДРЕСА_2 , де передав дитину організатору групи ОСОБА_7 .

Далі, 25.05.2018 ОСОБА_7 , розуміючи, що батьки ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , затримані працівниками правоохоронних органів, з метою уникнення кримінальної відповідальності, діючи у складі організованої групи, попрохав свого знайомого, який працює таксистом - ОСОБА_17 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_7 , за грошову винагороду доставити на автомобілі ОСОБА_17 "Opel Astra", державний номерний знак НОМЕР_5 , малолітню дитину ОСОБА_27 - ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_14 , до м.Одеса для передачі невстановленій особі, при цьому з метою транспортування дитини ОСОБА_18 за грошову винагороду знову залучив свою знайому ОСОБА_33 , після чого 26.05.2018 приблизно о 04 год. 00 хв. малолітня дитина ОСОБА_27 - ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , була доставлена до м. Одеса та передана невстановленій особі.

Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.332 КК України, тобто організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, вчиненій повторно, з корисливих мотивів, організованою групою.

Крім того, у липні 2018 року (точна дата та час не встановлено) ОСОБА_34 діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою в групі з невстановленими особами, організував незаконне переправлення через державний кордон України з території Російської Федерації громадян Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_35 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_49 ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_37 ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_38 ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_39 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_40 ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_41 ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_42 ІНФОРМАЦІЯ_18 , яких невстановлені особи на невстановленому транспорті доставили 16.07.2018 в квартиру АДРЕСА_3 , яка була орендована для їх переховування з метою подальшого переправлення до місця призначення.

18.07.2018 о 15 год. 55 хв. чотири громадяни Народної Республіки Бангладеш були виявлені працівниками поліції ГУНП в Харківській області у дворі будинку АДРЕСА_4 , яких ОСОБА_7 намагався перемістити до м. Києва.

В подальшому у той же день 18.07.2018 в період з 17 год. 23 хв. до 17 год. 51 хв. в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_3 був виявлений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з чотирма громадянами Народної Республіки Бангладеш, які незаконно ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб, були переправлені через державний кордон України.

Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.332 КК України, тобто організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, щодо кількох осіб.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений та прокурор подали на нього апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи встановленні судом фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2021 скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України та призначити покарання в межах санкції даної статті у вигляді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та займатися певною діяльністю строком на 3 роки, з конфіскацією всього його майна. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що суд при призначенні покарання не в повному обсязі врахував, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування не визнав своєї вини у будь-якій частині обвинувачення, при цьому постійно стверджував про не причетність до скоєння даних злочинів.

Крім того вказує, що суд призначаючи покарання ОСОБА_43 не врахував особистості підсудного, обставини про ранішу судимість за ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 до 10 років позбавлення волі, вагу та незворотність наслідків заподіяних злочинами, характер скоєних злочинів, що дане негативне явище перебуває в протиріччі з певними критеріями, установками та соціальними цінностями нашого суспільства, підриває імідж державних органів влади та демократичні інститути нашої держави.

Також апелянт зазначає, що судом не було враховано повторність (ст.32 КК України) скоєння ОСОБА_7 злочинів, вчинення їх в організованій групі (ст.28 КК України) передбачених ч.3 ст.332 КК України, які відповідно до вимог п.п.1,2 ч.1 ст.67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання. Суд, при визначенні ОСОБА_7 виду та розміру покарання врахував наявність у нього на утриманні трьох малолітніх дітей та інші обставини, які вважає, як пом`якшення покарання, про те не послався на вимоги ст.66 КК України.

Також, у порушення вимог ст.100, п.2 ч.4 ст.374 КПК України судом у вироку не визначено долю речових доказів.

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить вирок Київського районного суду міста Харкова від 30.03.2021 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. Просить призначити йому покарання яке є співрозмірним з діянням та особою обвинуваченого, не пов`язане з позбавленням волі.

Апелянт вказує, що суд призначаючи йому покарання, належним чином не врахував тяжкість вчиненого злочину, відсутність скарг за місцем його проживання, позитивну характеристику, те, що тяжкість наслідків від його дій не настало, він одружений, має на утриманні непрацюючу дружину та трьох малолітніх дітей, одна з яких тяжко хвора, його відношення до вчиненого та бажання стати на шлях виправлення, наявність обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ч.1 ст.66 КК України, а саме- щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням всіх обставин, обвинувачений просить призначити йому покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисники в судовому засіданні підтримали свою апеляційну скаргу.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи обвинуваченого та його захисників на підтримання своєї апеляційної скарги, позицію прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд повно і всебічно розглянув обставини цього провадження, проаналізував надані сторонами докази, які перевірив і оцінив з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності та дійшов до правильного висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенню.

Доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікації його дій сторонами не оспорюються, а тому відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України колегією суддів не перевіряються.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В силу вимог ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно матеріалів справи суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, одружений, на утриманні має трьох дітей, / а в даний час чотирьох дітей/, 2017, 2019, 2020 та 2022 року народження, прийняв до уваги обставини, що помякшують покарання, а саме повне визнання своєї вини, щире каяття та осуд своїх дій, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та на думку колегії прийшов до обгрунтованого висновку про наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано та на законних підставах застосував при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання положення ст. 69 КК України та призначив ОСОБА_7 покарання нижче нижчої межі чим передбачено санкцією ч.3 ст. 332 КК України, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Разом з тим суд враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі не знайшов підстав для застосування положень ст. 75 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість застосування положень ст. 75 КК України є неспроможними, так як вони обгрунтовуються фактично тими ж обставинами, які стали підставою для призначення покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст. 69 КК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку виконання вироку суду.

Істотних порушень вимог уримінальногоь процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити постановити суду законне та обгрунтоване судове рішення колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування чи зміні вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду міста Харкова від 30.03.2021 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

У зв`язку з набранням вироком законної сили ОСОБА_7 взяти під варту в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом 3-х місяців з моменту проголошення , а засудженим - у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4