Справа № 524/5200/24
Провадження № 1-кс/524/1824/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участі: - секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кременчук Полтавської області клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, зареєстрованого 07.05.2024 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001033 стосовно:

ОСОБА_4 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Торез Донецької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, має на утриманні малолітнього сина та матір похилого віку, працює водієм таксі, має статус внутрішньо-переміщеної особи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженого прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні.

Зазначав, що у кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

В обґрунтування клопотання, слідчий вказав, що 02.05.2024 приблизно о 04 годині 26 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на ділянці місцевості неподалік від правої тильної частини буд. АДРЕСА_3 , де саме у останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належало ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи з прямим злочинним умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів і мети, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, здійснив зняття з легкового автомобіля марки «Hyundai Matrix» червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 та таємне викрадення пластмасових ковпаків у кількості 4 штуки та гайок сріблястого кольору у кількості 4 штуки, вартість яких, згідно висновку експерта від 10.05.2024 становить відповідно 2210 гривень 00 копійок та 312 гривень 00 копійок.

У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2522 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 05.05.2024 приблизно о 22 годині 50 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на ділянці місцевості неподалік від правої тильної частини буд. АДРЕСА_3 , де саме у останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належало ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 повторно, діючи з прямим злочинним умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів і мети, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, здійснив зняття з легкового автомобіля марки «Hyundai Matrix» червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 та таємне викрадення лівого переднього автомобільного колеса (на гумі напис «Tunga Zodiak 2» 185/70R14 92т), вартість якого, згідно висновку експерта від 10.05.2024 становить 1077,05 грн.

У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 1077,05 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

14.05.2024 року ОСОБА_4 оголошено підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення та вручено у передбачуваний ст. 135, 278 КПК України спосіб його колишній дружині ОСОБА_9 ..

27.05.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 оголошено у розшук.

Слідчий вважає, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень доводиться зібраними та наданими до клопотання органом досудового розслідування наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення;

- протоколом огляду місця події;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_10 ; ОСОБА_9

- протоколом огляду від 07.05.2024;

- протоколом огляду відеоматеріалу від 10.05.2024.

Слідчий просив застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, зазначивши, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, не можливо зважаючи на наявність ризиків, передбачених ч.1, 4 ст. 177 КПК України.

Слідчий з посиланням на наявність вказаних у клопотанні перелічених доказів, які за його висновком доводять наявність обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, вважає, що оскільки підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, в силу ст. 89 КК України не судимого, може переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримала у повному обсязі та просить задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та ризиків, зокрема що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення. Пояснила, що 12.06.2024 року ОСОБА_4 було затримано на виконання ухвали слідчого судді від 07.06.2024 р., що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а також, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено особисто 12 червня 2024 року. Підтвердила, що доказів здійснення належних викликів підозрюваного до слідчого, вжиття заходів перевірки органом досудового розслідування обставин щодо вимушеного виїзду підозрюваного до його матері у АДРЕСА_4 внаслідок її похилого віку та погіршення стану здоров`я не має.

Підозрюваний ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили застосувати домашній арешт у нічний проміжок часу, зважаючи на ті обставини, що підозрюваний не переховувався від органу досудового розслідування, виїхав до матері до пред`явлення підозри та не мав викликів до слідчого.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, свідчення свідка, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні поставлених йому у вину вказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» встановлено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Крім того, у п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» визначено, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Республіка Польща (заява № 38797 від 03.11.2003р.).

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», заява № 26772/95 від 10.04.1994 р. та у справі «Харченко проти України», заява №40107/02 від 10.02.2011 р.).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»): тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України», заява № 38717/04 від 14.10.2004 р.).

Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.

Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

ЄСПЛ відповідно до усталеної практики зазначив, що особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком.

Так згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Курт проти Туреччини» (заява від 11.05.1994 р.) тримання під вартою не можна виправдати тільки тяжкістю злочину та у справі «Мамедова проти Росії» (заява № 7064/05 від 06.01.2005 р.), де вказано, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходу розслідування є недостатнім. Також, даним рішенням зазначено, що ризик знищення доказів втрачає свою значимість після їх повного зібрання.

Крім того Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Під час розгляду слідчим суддею клопотання, прокурором та слідчим не було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують всі одночасно ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні щодо необхідності та з метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , а також обставин, передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним в клопотанні, з урахуванням кримінального процесуального законодавства України, Європейської конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема, з урахуванням того, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обмежує право особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 цієї Конвенції, і, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу з врахуванням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».

Слідчий суддя вважає, що посилання слідчого і прокурора на те, що підозрюваний буде впливати на потерпілого та свідків, а також на те, що підозрюваний буде ухилятися від явки до органу досудового слідства та суду, є фактично не доведеними, а також, що ними не були наведені як у клопотанні, так і у судовому засіданні жодні належні обґрунтовані та переконливі доводи на підтвердження наявності всіх ризиків передбачених у п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Натомість слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, а звідси посилання слідчого та прокурора на наявність такого ризику, як вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_4 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є прийнятними.

Посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на наявність ризиків вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, факту оголошення підозрюваного в розшук, відсутності належних характеристик за місцем проживання та роботи, фактів попередніх судимостей, як підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя оцінює критично, оскільки такі обставини не є однозначно абсолютними і беззаперечними, виключними та безумовними підставами для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того слідчий суддя не погоджується зі слідчим та прокурором щодо того, що безумовною підставою для застосування запобіжного заходу згідно клопотання є сам факт вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, який йому ставиться у вину та який відповідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів оскільки така обставина також не є безумовною, беззастережною та самостійною підставою для обрання запобіжного заходу як тримання під вартою, і за висновком слідчого судді, повинна братися до уваги в контексті аналізу всіх обставин, які характеризують особу підозрюваного. Сам факт оголошення підозрюваного в розшук слідчий суддя вважає надуманим внаслідок того, що доказів здійснення належних викликів підозрюваного до слідчого, вжиття заходів перевірки органом досудового розслідування обставин щодо вимушеного виїзду підозрюваного до його матері у АДРЕСА_4 внаслідок її похилого віку та погіршення стану здоров`я, а звідси навмисного ухилення від явки до органу досудового розслідування та переховування, ні слідчий, ні прокурор слідчому судді не подали.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження пояснень та свідчень свідка, враховуючи наявність у підозрюваного стабільних соціальних зв`язків, зокрема, що підозрюваний, хоча і є розлученим, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах з колишньою дружиною свідком ОСОБА_9 , з якою має малолітнього сина, та які є ВПО та спільно проживають у м. Кременчук, що має на утриманні матір похилого віку, яка хворіє, але відмовилася виїхати фактично із зони бойових дій до сина, має постійне місце роботи, що полягає у наданні послуг таксі по автоперевезенню пасажирів з використанням послуг інформаційно-диспетчерських служб у м. Кременчук, відсутність перебування підозрюваного на обліку у лікувально-медичних закладах психіатричного та наркологічного напрямків, відсутності фактів негативних характеристик за місцем проживання та роботи, наявності відповідних захворювань з відповідними діагнозами, що підтверджуються наданими стороною захисту відповідних медичних документів, в силу ст. 89 КК України не судимого, який може вчинити інше кримінальне правопорушення, а звідси, неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя дійшов висновку про можливість та доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного, ніж той, що зазначений в клопотанні, а саме - домашній арешт у нічний проміжок часу з 22 год. до 06 год. наступного дня з метою врахування факту роботи, часу поїздки з місця проживання до місця роботи і у зворотному напрямку, з покладенням відповідних обов`язків.

Керуючись ст. 177, 181, 183, 193-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, зареєстрованого 07 травня 2024 року в ЄРДР за № 0001033 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Торез Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , у нічний проміжок часу з 22 год. до 06 год. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1. прибувати до слідчого, прокурора,суду за першою вимогою;

2. не відлучатися з місця проживання: АДРЕСА_2 , крім випадків відвідування медичних закладів та установ без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти, слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали визначити до 10 серпня 2024 року.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу для виконання та контролю органу досудового розслідування за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: