Справа № 461/529/24
Провадження № 1-кс/461/1377/24
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

04.03.2024 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю покурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , психолога ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів учинених дітьми слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, учня 11 класу Ліцею з поглибленим вивченням французької мови та математики №37, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні, внесеному 20.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001193, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України,-

в с т а н о в и в:

01.03.2024 старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів учинених дітьми слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова із клопотанням, в якому просить продовжити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному 20.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001193, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 під час дії в Україні правового режиму воєнного стану , введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та востаннє продовженого Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023 строком на 90 діб, маючи умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , ОСОБА_12 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) та ОСОБА_9 , 10.01.2024 близько 19:40 год., переслідуючи спільний умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_11 , прибув разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 на автомобілі «МАЗДА СХ-5», р.н. НОМЕР_1 , на раніше обумовлене місце територію АЗС «WOG» на вул. Стрийська, 12 у с. Сокільники Львівського району Львівської області, де зустрілись з потерпілим ОСОБА_11 .

Під час зустрічі ОСОБА_7 висунув потерпілому ОСОБА_11 протиправну вимогу про передачу йому 2 500 доларів США, та, здійснюючи на потерпілого психологічний тиск, продемонстрував предмет, схожий на пістолет, висловлюючись при цьому на адресу потерпілого нецензурною лайкою і погрожуючи йому фізичною розправою.

ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_11 в групі за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , умисно завдали ОСОБА_11 декілька ударів у голову, спричинивши потерпілому фізичний біль.

В подальшому, з метою забезпечення отримання вказаних коштів, ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , погрожуючи потерпілому фізичною розправою, наказав ОСОБА_11 зайти в салон автомобіля «МАЗДА СХ-5», припаркованого на території АЗС «WOG» на вул. Стрийська, 12 у селі Сокільники Львівського району Львівської області, після чого силоміць заштовхали ОСОБА_11 на заднє сидіння зазначеного автомобіля.

Утримуючи потерпілого проти його волі в салоні автомобіля, позбавивши можливості самостійно залишити автомобіль, ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 і ОСОБА_9 розпочали рух на вказаному автомобілі в напрямку автодороги Київ-Чоп, однак були зупинені працівниками поліції після виїзду з автозаправки.

10.01.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

11.01.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України.

12.01.2024 слідчим суддею Галицького районного суду Львівської області ОСОБА_7 обрано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 09.03.2024.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджуються наступними доказами, отриманими у встановленому КПК України порядку: заявами потерпілого про вчинення стосовно нього кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України; протоколами затримання особи підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.208 КПК України від 10.01.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій; іншими матеріалами зібраними під час досудового розслідування у їх сукупності.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та у вимаганні чужого майна з погрозою насильства над потерпілими, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

На даний час, внаслідок особливої складності кримінального провадження, неможливо закінчити досудове розслідування у двомісячний строк, а тому відповідно до глави 24 КПК України, з метою виконання завдань кримінального провадження, а також вимог ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень в органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку досудового розслідування та строку тримання підозрюваного під вартою до чотирьох місяців, у зв`язку із тим, що двомісячний строк тримання ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні закінчується 09.03.2024, однак завершити розслідування у вказаний строк неможливо з об`єктивних підстав, оскільки необхідно провести наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, зокрема: долучити висновки судових експертиз: молекулярно-генетичних експертиз; амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_10 , судової фоноскопічної експертизи; провести одночасні допити між підозрюваними, між підозрюваними та потерпілим, між підозрюваними та свідками; провести слідчі експерименти із підозрюваними; завершити процедуру розтаємнення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні, зокрема, ухвал слідчого судді Львівського апеляційного суду про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Після завершення процедури розтаємнення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні, а також за результатами проведення додаткових слідчих (розшукових) дій будуть отримані додаткові докази, які можуть бути використані під час судового розгляду кримінального провадження для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, та може виникнути необхідність у проведенні додаткових експертиз та/або слідчих дій.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, як підозрюваного, сторона обвинувачення вважає, що відносно нього необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, орган досудового розслідування дійшов до висновків:

- наявні докази вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

-у разі визнання винуватим ОСОБА_7 за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень загрожує безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, що є особливо тяжким злочином;

-вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням свободи пересування ;

-ОСОБА_7 неодружений та не має міцних соціальних зав`язків.

Оцінюючи особу підозрюваного та вчинені ним кримінальні правопорушення, орган досудового розслідування вбачає наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, яких неможливо запобігти у разі перебування підозрюваного на волі, а саме:

- ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тим, що у разі визнання винуватим ОСОБА_7 загрожує безальтернативне покарання у виді позбавлення волі і це може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі. Крім цього, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини останній може перетнути, в тому числі й незаконно, державний кордон України, що унеможливить прийняття законного рішення у розумні строки;

-незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у даному кримінальному провадженні, шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни даних ними показань або не дачі показань у кримінальному провадженні з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що підозрюваний/обвинувачений проживає у одній області із потерпілим, свідками та експертами у кримінальному провадженні, що суттєво спрощує йому можливість чинити тиск на останніх, оскільки, з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст.23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_7 може перешкоджати швидкому розслідуванню вказаного кримінального провадження;

-вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ст.183 КПК України заборон щодо продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Разом з тим, при виконанні судом вимог ч.3 ст.183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч.4 ст.182 КПК України обставини, зокрема, те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину поєднаного із погрозою застосування насильства, тому просить продовжити застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу без визначення розміру застави.

Враховуючи викладені вище обставини, менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного обов`язків, а тому слідчий та прокурор звертаються до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у клопотанні. Вказав, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, та продовжують існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні. Просив врахувати роль ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, що саме ОСОБА_7 був ініціатором вчинення кримінальних правопорушень, виконував роль організатора злочинів та керував автомобілем, та те, що кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_7 з погрозою застосування насильства. Окрім цього, долучив до матеріалів справи розсекречені матеріали про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення, просила застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначила, що ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваного на даний час зменшились, у даному кримінальному провадженні призначені експертизи, допитані потерпілий та підозрювані, більшість слідчих дій проведені. Також просила слідчого суддю врахувати, що ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, не відмовляється від участі у слідчих діях в подальшому. Окрім цього, просила слідчого суддю врахувати, що підозрюваний проживає з батьками, вчиться у школі, та повинен готуватись до ЗНО.

Законний представник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив. Просив слідчого суддю врахувати, що підозрюваний має брата та молодшу сестру, яким він не знає як пояснити відсутність брата вдома протягом тривалого часу.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав думку захисника, проти задоволення клопотання заперечив, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання та документи, якими воно обґрунтоване, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.177 КПК України).

Згідно положень ст.178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу, що передбачено частиною першою статті 183 КПК України.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу (ч.2 ст.492 КПК України).

Відповідно до частини третьої статті 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: (1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; (2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Положеннями частин третьої та п`ятої статті 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 20.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001193, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України.

10.01.2024 о 19:56 год. ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України.

11.01.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вимаганні чужого майна з погрозою насильства над потерпілими, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, та незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України.

12.01.2024 слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова було застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів, - тобто до 19:56 год. 09.03.2024, із утриманням його у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» без визначення розміру застави.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23.01.2024 ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12.01.2024 залишено без змін.

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчим та прокурором доведено, що закінчити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не є можливим, оскільки в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, без яких неможливо закінчити досудове розслідування, а саме: отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судових експертиз: молекулярно-генетичних експертиз, амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_10 , судової фоноскопічної експертизи; провести одночасні допити між підозрюваними, між підозрюваними та потерпілим, за необхідності між підозрюваними та свідками; зняти грифи секретності із матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні, зокрема, ухвал слідчого судді Львівського апеляційного суду про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

04.03.2024 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 20.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001193, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 10.05.2024 включно.

Щодо обґрунтованості підозри.

Ухвалюючи судове рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, разом з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації його дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 10.01.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 10.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 10.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 26.01.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.01.2024; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контролю за особою ОСОБА_12 від 11.01.2024; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 15.02.2024; стенограмою додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 26.02.2024.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані злочини.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, а також більш вагомі докази причетності до кримінальних правопорушень, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Щодо обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які наведені в ухвалі слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12.01.2024, та існування яких стало підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою без визначення розміру застави на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Продовження існування ризику переховування від органу досудового розслідування/суду, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обумовлюється тим, що підозрюваний ОСОБА_7 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується останньому, передбачене ч.4 ст.189 КК України є особливо тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а правопорушення, передбачене ч.2 ст.146 КК України є нетяжким злочином, та передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Будучи обізнаним про покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 для уникнення відповідальності, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58).

На думку слідчого судді, не припинив існувати ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який виражається у тому, що враховуючи отримані органом досудового розслідування показання про обставини вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень, які надали потерпілий, свідки та інші підозрювані, то підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі матиме можливість спілкуватись із потерпілим, свідками та іншими підозрюваними, і таким чином безперешкодно впливати на них, зокрема, шляхом підкупу, примусу, погроз, з метою зміни або відмови їх надавати покази працівникам правоохоронних органів та/або суду. Вказані вище дії може вчинити як сам підозрюваний, а також, будучи на волі, може залучити для цього і інших осіб.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Продовжує існувати ризик, того, що підозрюваний ОСОБА_7 може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) дій, а перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показаннями потерпілого, свідків та осіб, які ще не допитані в ході досудового розслідування, давати цим особам поради чи вказівки з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі штучного алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Також слідчий суддя вважає, що не припинив існувати ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень групою осіб, а також підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі з корисливим мотивом. При оцінці наявності даного ризику слідчий суддя враховує, що у підозрюваного не має достатніх стримуючих факторів, які б могли вплинути на його поведінку, зважаючи на характер та обставини злочинів, у яких він підозрюється.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що ризики, наведені в ухвалі слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12.01.2024, та існування яких стало підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою без визначення розміру застави, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, не втратили свою актуальність, а обставини, на які посилається сторона захисту, не можуть свідчити про їх зменшення чи зникнення.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що обставини у кримінальному провадженні з часу застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не змінилися, встановлені ризики на момент розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу не зникли та продовжують існувати. Стороною захисту не спростовано ризиків доведених слідчим та прокурором.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, визначені ст.178 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, та у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Слідчим суддею також враховується і роль ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, що саме ОСОБА_7 був ініціатором вчинення кримінальних правопорушень, виконував роль організатора злочинів та керував автомобілем.

При продовженні запобіжного заходу слідчим суддею враховуються дані про особу підозрюваного, а саме те, що підозрюваний є неповнолітній, має постійне місце проживання, проживає з мамою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є ФОП, на даний час не працює, батьком ОСОБА_6 , який був військовослужбовцем, на даний час не працює, сестрою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , братом ОСОБА_17 , 2019 р.н., є дитиною з багатодітної сім`ї, з неповною середньою освітою, є учнем 11 класу Ліцею з поглибленим вивченням французької мови та математики №37, позитивно характеризується за місцем навчання, непрацюючий, неодружений, раніше не судимий.

Оцінивши в сукупності всі обставини на підставі наявних матеріалів, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких належить до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, вчинених умисно, групою осіб, в тому числі у вчиненні корисливих злочинів, а також злочинів пов`язаних із погрозою застосування насильства над потерпілим, та доведених ризиків визначених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, відомості щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя вважає, що об`єктивно необхідним є продовження застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя вважає, що на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу не здатне забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та запобігти наявним ризикам. Наявність тих обставин, що підозрюваний ОСОБА_7 молодого віку, має постійне місце проживання, з неповною середньою освітою, є учнем 11 класу Ліцею з поглибленим вивченням французької мови та математики №37, має позитивну характеристику за місцем навчання, раніше не судимий, не мають такого ступеню довіри, що можуть бути враховані як такі, що мають запобіжний вплив на процесуальну поведінку підозрюваного та не є, в даному випадку, безумовними підставами для застосування йому більш м`якого запобіжного заходу.

Неповнолітній вік підозрюваного не зменшує суспільної небезпечності вчиненого та не спростовує того, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто, у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване відносно підозрюваного.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішення повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що інші запобіжні заходи з об`єктивних причин не забезпечать законослухняну поведінку підозрюваного, та для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, підозрюваному слід продовжити строк тримання під вартою, що є достатнім та необхідним для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Шодо можливості визначення розміру застави.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

А відтак враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, що викладені вище, а також те, що ОСОБА_7 вчинив злочин з погрозою застосування насильства над потерпілим, слідчий суддя вважає недоцільним визначати підозрюваному заставу.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів учинених дітьми слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 02.05.2024.

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначати.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та направити начальнику державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 06.03.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1