Справа № 462/1209/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/191/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 лютого 2024 року,

з участю захисника адвоката ОСОБА_7

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою клопотання прокурора задоволено та застосовано до обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000030 від 24 лютого 2021 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 10 квітня 2024 року включно.

Визначено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

У разі внесення вказаної суми застави покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: -прибувати до суду за першою вимогою; -не відлучатися із м. Львова без дозволу суду; -повідомляти суд про зміну свого місця проживання; -здати, за наявності, на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На ухвалу суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити нову, якою обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні рішення судом не було враховано в повній мірі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме міцність соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_6 , особу обвинуваченого та постановлено ухвалу про обрання найсуворішого запобіжного заходу з посиланням на припущення про його намір ухилятися від суду та перешкоджати встановленню істини та здебільшого звертаючи увагу на тяжкість злочину.

Окрім того, зазначає, що визначений розмір застави є завідомо непомірним та необґрунтованим для внесення обвинуваченим, виходячи із його майнового стану , а тому не може бути юридичним інструментом забезпечення кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді у Залізничному районному суді м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні N?0000030 від 24.02.2021 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 подав клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12 лютого 2024 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 10 квітня 2024 року включно.

Висновок, викладений в ухвалі Залізничного районного суду м. Львова від 12.02.2024 щодо підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

На думку апеляційного суду, місцевий суд, задовольняючи клопотання прокурора, дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, врахувавши при цьому, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисливий злочин, офіційно не працевлаштований, неодружений, з його слів, має малолітню дитину, яка, однак, проживає із своєю матір`ю, що свідчить про відсутність достатніх соціально-стримуючих зв`язків обвинуваченого за місцем його проживання, а також те, що обвинувачений неодноразово не з`являвся до суду у зв`язку з чим до останнього застосовувалися приводи та розшук.

На переконання колегії суддів, суд прийшов до правильного висновку, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може в подальшому ускладнити досягнення мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню.

Наведені прокурором в судовому засіданні ризики та підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави обвинуваченому ОСОБА_6 , забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апелянта про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків не спростовують викладених в ухвалі висновків суду і не дають переконання у тому, що зазначені соціальні фактори справлять стримуючу дію й забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про надмірну суму застави, то колегія суддів вважає за необхідне відмітити наступне. Судом першої інстанції визначено розмір застави з урахуванням характеру та обставин інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, вагомості встановлених ризиків. Даних, які б свідчили про те, що визначений розмір застави є завідомо непомірний для обвинуваченого, щодо його майнового та сімейного стану, апеляційному суду не надано.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що розмір застави, згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися.

Тому визначення меншого розміру застави в даному випадку буде нівелювати інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді