Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/2464/24
Провадження № 1-кп/758/1101/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2024 м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000132 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Першотравневе Овруцького району Житомирської області, громадянина України, неодруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, який є особою з інвалідністю 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 26.12.2017 за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 07.05.2020 звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання 304 дні, 22.09.2023 звільнений по відбуттю додаткового покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Так, 11.01.2024 о 08 годині 30 хвилин старший інспектор сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , працюючи на вказаній посаді відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у місті Києві за № 112 о/с від 21.01.2022, будучи одягненим у формений одяг із знаками розрізнення, заступив на добове чергування, безперервне та цілодобове чергування території обслуговування з метою реагування та документування фактів домашнього насильства у межах повноважень мобільної групи СПДН, до якої окрім нього входила ОСОБА_8 , тобто розпочав виконувати свої службові обов`язки.

Виконуючи свої службові обов`язки, працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_8 того ж дня о 20:26 год отримали виклик про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , мати чоловіка заявниці поводить себе агресивно та виганяє її на вулицю разом з дитиною, якій 4 роки. Приїхавши за вказаною адресою, було виявлено заявницю ОСОБА_9 , яка пояснила, що мати її чоловіка відмовляється покидати квартиру, яку вони винаймають разом з чоловіком, неадекватно себе поводять та чоловік з матір`ю знаходяться в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Піднявшись на 3-й поверх, ОСОБА_9 відчинила працівникам поліції двері, зайшовши до квартири було виявлено ОСОБА_10 , 1968 р. н., та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_4 почав себе поводити неадекватно, зухвало, на зауваження працівників поліції не реагував, став висловлюватися у бік працівників правоохоронного органу нецензурною лайкою з мотивів своєї неприязні до них, як працівників правоохоронного органу. ОСОБА_10 постійно чіплялася до ОСОБА_9 , виражалася в її бік нецензурною лексикою, після чого накинулася на заявницю. У цей момент ОСОБА_9 відштовхнула ОСОБА_10 від себе, від чого остання впала на підлогу в коридорі. Побачивши це, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 почав поводити себе агресивно та хотів доторкнутися до автоматичної зброї, яка знаходилася у неї на передній частині грудної клітини. У цей момент ОСОБА_6 взяв ОСОБА_4 за куртку, щоб відтягнути його, завадивши доторкнутись до автоматичної зброї.

У той же час, за тією ж адресою, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_4 , знаходячись у коридорі біля квартири АДРЕСА_3 , приблизно о 20 год. 49 хв., поводячись агресивно, безпідставно, умисно, усвідомлюючи при цьому, що ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу, здійснив три удари лівим кулаком по правій частині обличчя останнього, у результаті чого ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців у правій скроневій ділянці, на нижній губі справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Таким чином, ОСОБА_4 умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнав повністю, суду пояснив, що дуже шкодує про вчинене. Щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 просив застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, вказав, що шкода йому повністю відшкодована.

Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

За встановлених обставин суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

При обранні виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений раніше судимий, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, непрацевлаштований, неодружений, є особою з інвалідністю 3 групи.

Пом`якшує покарання обвинуваченого його щире каяття, добровільне відшкодування шкоди та наявність на утриманні малолітньої дитини та матері похилого віку з інвалідністю.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставин його вчинення, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючої вину обвинуваченого обставин, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, визначене у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 345 КК України, у вигляді позбавлення волі.

З огляду на те, що тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення не настало, що суттєво зменшує суспільну небезпечність скоєного правопорушення, при цьому обвинувачений щиро розкаявся, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що стимулюватиме його до правомірної поведінки.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України суд вирішує питання про процесуальні витрати.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом двох років не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення експертизи в сумі 1998 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1