Справа № 645/2102/21
н/п 1-кп/953/257/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі суду:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000466 від 26.03.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого, не одруженого, не працюючого, дітей на утриманні немає, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Київського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В судові засідання, які були призначені на 13.10.2022, 09.11.2022, 25.11.2022 обвинувачений ОСОБА_6 не з`являвся, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомляв, судом були винесені ухвали про привід.

Ухвали суду про привід не були виконані, надані відомості про неможливість виконання приводу обвинуваченого, оскільки той відсутній за місцем свого мешкання, і встановити місце мешкання не можливо.

Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2022 року ОСОБА_7 оголошений у розшук, провадження по справі зупинено на час розшуку.

15.02.2024 року до суду з ГУНП в Харківській області надійшли відомості, що ОСОБА_6 перебуває у Федеративній Республіці Німеччина згідно даних Інтерполу.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 року обвинуваченого ОСОБА_6 було оголошено у міжнародний розшук.

До суду надійшло клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 без визначення розміру застави.

В обґрунтування прокурор зазначає, що ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 01.11.2020 о 05.47, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на другому поверсі ресторану «Biani», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 21, діючи умисно, взяв у руки невстановлений предмет із гострокінцевим клинком колюче-ріжучого знаряддя, який мав з одного боку ріжучий край, а з іншого боку обушок із «П» - подібним поперечним перерізом та вираженими ребрами та спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 , внаслідок чого останній загинув.

У ході досудового розслідування та судового розгляду стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строк дії якого на теперішній час сплинув.

У судові засідання, призначені на 13.10.2022, 09.11.2022, 25.11.2022, обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим судом були винесені ухвали про привід обвинуваченого.

Крім того, у зв`язку з неодноразовими неявками обвинуваченого у судові засідання 25.11.2022 обвинуваченого ОСОБА_6 судом оголошено у розшук, СУ ГУНП в області надано дозвіл на його затримання з метою доставки для участі в судовому засіданні, розгляд кримінального провадження зупинено до розшуку обвинуваченого.

Також встановлено, що ОСОБА_6 у процесуальному статусі підозрюваного перебуває у розшуку у кримінальному провадженні № 0001289 від 14.12.2022 за ч. 2 ст. 296 КК України.

До обласної прокуратури надійшла інформація відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Харківській області щодо повідомлення НЦБ Інтерполу в рамках кримінального провадження № 0001289 від 14.12.2022 за ч. 2 ст. 296 КК України, що 27.12.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевірений поліцією міста Цюріх. Особа надала для ідентифікації дозвіл на проживання в Німеччині, згідно з яким адресою реєстрації зазначено: АДРЕСА_2 прокурора 22.01.2024 в порядку ч. 2 ст. 575 КПК України до Федерального відомства Республіки Німеччина направлено запит про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України у кримінальному провадженні № 0001289 від 14.12.2022 за ч. 2 ст. 296 КК України.

Разом з цим, обвинуваченому ОСОБА_6 достовірно відомо про наявність обвинувального акту стосовно нього, який перебуває на розгляді у суді, рішення по якому не прийняте. Також слід вважати, що повістки про виклик до суду обвинувачений ОСОБА_6 отримував відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, таким чином останній належним чином повідомлений про необхідність прибути до судового засідання, однак обов`язок, покладений на нього, не виконав.

Обвинувачений ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований тяжкий злочин умисно не з`являється у судові засідання, неодноразово порушував покладені на нього процесуальні обов`язки прибувати до суду за кожною вимогою. Вказана неналежна процесуальна поведінка ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, демонструє його зневажливе ставлення до суду та закону, а також повне ігнорування передбачених законом процесуальних обов`язків.

Крім того, з метою вирішення питання про направлення запиту до Федерального відомства Республіки Німеччина про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності у даному кримінальному провадженні, необхідною умовою є наявність відповідного рішення суду щодо обрання запобіжного заходу.

Враховуючи, що ухвалою суду від 25.11.2022 судом оголошено обвинуваченого ОСОБА_6 у розшук, а відповідно до повідомлення НЦБ Інтерполу обвинувачений ОСОБА_6 виїхав за межі України, слід вважати, що останній фактично перебуває у міжнародному розшуку.

Зважаючи на вищевикладене, у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким можливо лише у разі тримання ОСОБА_6 під вартою, без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого заперечував проти розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченого, враховуючи відсутність обвинуваченого та нез*ясування причин, які є підставою того, що він виїхав за межі України.

Суд вважає за можливе розглянути дане клопотання за відсутності обвинуваченого, тому що він до суду не з`являється з жовтня 2022 року, оголошений у міжнародний розшук, що дає підстави розглянути таке клопотання у відсутності обвинуваченого на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України.

Вирішуючи заявлене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд заслухавши клопотання та думку сторін кримінального провадження, встановив наступне.

Частиною третьою ст. 315 КПК України, передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до частин 1, 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії зазначені у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Частина 6 статті 193 КПК України передбачає, що суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2022 року ОСОБА_6 оголошено у розшук, а ухвалою суду від 21.02.2024 року ОСОБА_6 було оголошено у міжнародний розшук.

ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Під час досудового розслідування та підготовчого судового розгляду стосовно ОСОБА_6 ухвалами обирався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На теперішній час обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України розглядається Київським районним судом м. Харкова на стадії підготовчого судового засідання, судові засідання по справі відкладаються, у зв`язку з систематичною неявкою обвинуваченого до суду та оголошення його розшуку.

На даному етапі кримінального провадження суд не вправі давати оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, оскільки вказані обставини будуть досліджуватися судом під час судового розгляду та за результатами якого буде прийнято остаточне рішення в справі.

Разом з тим, оцінці судом під час розгляду клопотання підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність наведеного прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності та достатності доказів того, що обвинувачений виїхав та/або оголошений у міжнародний розшук.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.10.2022 року та від 09.11.2022 року органу досудового розслідування було доручено встановити місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до матеріалів ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області встановлено, що за місцем мешкання обвинувачений відсутній, телефони ввімкнені, місце мешкання його невідомо. Таким чином вжитими заходами встановити місцезнаходження обвинуваченого станом на 2022 рік не надалось можливим.

Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2022 року обвинувачений ОСОБА_6 оголошений у розшук, провадження по кримінальній справі зупинено до його розшуку.

15.02.2024 року до суду з ГУНП в Харківській області надійшли відомості, що ОСОБА_6 перебуває у Федеративній Республіці Німеччина згідно даних Інтерполу, в*їхав на територію Німеччини у жовтні 2022 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 року обвинуваченого ОСОБА_6 було оголошено у міжнародний розшук.

Отже, з огляду на те, що під час розгляду клопотання прокурора та судового розгляду в цілому знайшли своє підтвердження ті обставини, що обвинувачений перебуває за межами України та оголошений у міжнародний розшук, судом встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності обвинуваченого, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Суд, перевіривши наявність ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, які вказані у клопотанні прокурора, встановив наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. Під час встановлення ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи таку поведінку обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Судом при оцінці ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні на предмет їх зменшення, або з`явлення нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою зазначає, що триває підготовче судове засідання, свідки та потерпілі не допитувались, письмові докази не досліджувались.

Щодо ризику переховування обвинуваченого від суду, суд зазначає наступне.

Суд вважає даний ризик доведений прокурором, оскільки ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення за яким обвинувачується ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

Крім того, у судові засідання, призначені на 13.10.2022, 09.11.2022, 25.11.2022 обвинувачений ОСОБА_6 не з`являвся, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомляв, судом були винесені ухвали про привід, які не виконані, надані відомості про неможливість виконання приводу обвинуваченого, оскільки той відсутній за місцем свого мешкання, і встановити місце мешкання не можливо.

Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2022 року ОСОБА_7 оголошений у розшук, провадження по справі зупинено на час розшуку.

За даними Інтерполу, ОСОБА_6 перебуває у Федеративній Республіці Німеччина, в*їхав на територію Німеччини у жовтні 2022 року.

Таким чином, в діях обвинуваченого вбачається неналежна процесуальна поведінка, яка направлена на введення суд в оману з метою уникнення кримінальної відповідальності та неявку до суду за викликами.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК України обвинувачений зобов`язаний: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді/суду а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України, у разі неприбуття обвинуваченого до суду, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду.

Статтею 138 КПК України визначено вичерпний перелік поважних причин неприбуття особи на виклик, жоден з яких не підпадає під процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні.

Обвинуваченому ОСОБА_6 було достовірно відомо про наявність обвинувального акту стосовно нього, який перебуває на розгляді у суді, рішення по якому не прийняте, однак він ухилився від явки до суду та не повідомив своє місцезнаходження.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого.

Суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків і потерпілих та дослідження їх судом, а також, у разі необхідності і після цих стадій, під час дослідження судом письмових доказів, оскільки у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність для повторного допиту деяких свідків, або потерпілих у разі задоволення судом такого клопотання. На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

На даний час триває стадія підготовчого судового засідання, порядок дослідження доказів ще не визначений, судовий розгляд не розпочато, свідки та потерпілі не допитані.

Щодо ризику вчинити інші кримінальні правопорушення обвинуваченим, суд зазначає, що характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дають підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуваючи на свободі може вчинити інший злочин. Крім того, вивченням особи ОСОБА_6 встановлено, що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі та злочини проти здоров`я особи, перебуває у розшуку і в іншому кримінальному провадженні, що свідчить про підвищену суспільно небезпечну поведінку останнього та схильність до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд, відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого, яка є раніше судимий, відсутність даних про його офіційне працевлаштування, відсутність родини та дітей, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених у п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор у клопотанні про обрання запобіжного заходу, доведені та існують, а тому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо можливості запобігання тим ризикам на які посилається прокурор шляхом обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Кримінальний процесуальний закон передбачає, що відносно обвинуваченого, який оголошений в міжнародний розшук, суд може обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За своєю правовою природою така ухвала є дозволом на затримання останнього з метою приводу, що передбачено ч. 3 ст. 187 КПК, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Таким чином,інший запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_6 не застосовується. Аналогічної позиції дотримується і ККС ВС у своїй ухвалі від 21 вересня 2021 року в справі № 991/5913/21.

Таким чином, розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, суд позбавлений можливості застосувати щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, оскільки таке питання буде розглядатися судом після затримання обвинуваченого.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. CzechRepublic») № 31315/96 від 25.04.2000 р., Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia N 71362/01 від 21.07.2003), у якому суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє прокурора в повному обсязі на підставі представлених матеріалів та встановлених обставин, і доводи захисту з приводу клопотання не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Після затримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше ніж через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження (Київського районного суду м. Харкова) розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя -