Номер провадження: 11-сс/813/887/24
Справа № 495/4385/24 1-кс/495/1093/2024
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000061 від 09 травня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332; ч.3 ст.369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2024 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно та майно вилучене 16.05.2024 року в ході проведення обшуку затриманої в порядку ст.208 КПК України особи ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

купюри номіналом 100 доларів США з серійними номерами PF15818229P, PF15818230P, PF15818233P, PF15818234P, PF15818257P, PF15818243B, PF15818244P, PK312380391, PK31238139I, PK31238140I, PB59218864S, PE35302154D, PL94098542D, PL94098546P, PF66476159J, PK03126831I, PB08099751G, PE55357380G, PA40770956C, PG65249118C купюри номіналом 20 доларів США серійні номери JL05474724E, IB42161735E, купюри номіналом 10 доларів США серійні номери BK43447592А, GC24668346A, IG61327331A PH07579031A, NL16679576A, PB42196382B, DH07579014A, купюри номіналом 5 доларів США серійні номери MG13720564B, MB62243759B, ML84477325B, ML18572810J, MD66042776B, MB56365724D, ML59538181I, MB89952947A, MB422312008E, MK11801338B, MB36131199E

повернуті особі, у якої дане майно було вилучено - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді заступник керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на грошові кошти, які були вилучені 16 травня 2024 року в ході проведення обшуку затриманої в порядку ст.208 КПК України особи ОСОБА_8 із забороною розпорядження, відчуження та користування.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що підозрюваному ОСОБА_8 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років з конфіскацією майна або без такої.

Метою арешту майна у даному кримінальному провадження є збереження речових доказів, оскільки грошові кошти зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Власник арештованого майна ОСОБА_8 та прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання буди повідомлені належним чином. Перед початком судового засідання керівник Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 надіслав заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без участі представників прокуратури. Апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.1 ст.172 та ч.4 ст.405 КПК України апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 без його участі та без участі власника майна, оскільки їх неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На теперішній час слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження за №0000061, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2024, за ознаками складу кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.369; ч.3 ст.332 КК України.

09.05.2024 року Білгород-Дністровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону на підставі повідомлення ВВБ по 25 прикордонному загону ГВВБ «Південь» зареєстровано кримінальне провадження за №0000061 від 09.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин надав пропозицію службовій особі ДПСУ, яка займає відповідальне становище щодо надання неправомірної вигоди за вчинення/не вчинення дій в інтересах третьої особи, з використанням наданої їй влади та службового становища.

В ході досудового розслідування кримінального провадження №0000061 від 09.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, було встановлено, що громадянин України має намір організувати переправлення особи через державний кордон України шляхом усунення перешкод, з корисливих мотивів.

За вказаним фактом 16.05.2024 року зареєстроване кримінальне провадження за №0000722 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України.

В подальшому 16.05.2024 року було винесено постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування кримінальних проваджень №0000061 від 16.05.2024 року за ч.3 ст.369 КК України та №0000722 за ч.3 ст.332 КК України в одне провадження та присвоєно спільний номер № НОМЕР_1 .

Так, 16.05.2024 року об 20 годині 16 хвилин було складено протокол про фактичне затримання в порядку ст. 208 КПК України у кримінальному провадженні №0000061 від 09.05.2024 року ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично був затриманий о 18 годині 30 хвилині, в ході проведення якого було здійснено обшук затриманої особи в ході проведення якого було виявлено та вилучено грошові кошти, на які слідчий просив накласти арешт.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що ОСОБА_8 (власнику майна) було повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України пропозиція та надання службовій особі, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, в інтересах того, хто надає таку вигоду дій з використанням наданої їй влади та службового становища.

Постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 17.05.2024 року, вищевказані предмети вилучені в ході проведення обшуку, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

Згідно із п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що слідчим не зазначено завдання, для виконання (досягнення) якого слідчий просив суд накласти арешт, не міститься посилання на докази, що свідчать про намір власника чи іншої особи знищити майно. У клопотанні в якості обґрунтування необхідності накладення арешту лише зазначено, що вилученеу ОСОБА_8 майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Проте у клопотанні не зазначено з якою саме метою необхідно накласти арешт на вилучені грошові кошти, не обґрунтовано вірогідність їх приховування, пошкодження, псування, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, тощо.

За таких обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що у клопотанні не доведено мету накладення арешту - збереження речових доказів, а отже слідчий суддя прийняв законне та обґрунтоване судове рішення та відмовив в задоволенні клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000061 від 09 травня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332; ч.3 ст.369 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4