ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року

м. Київ

справа № 760/205/21

провадження № 51-7351км23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 04 листопада 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005278, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Армянська, Автономна Республіка Крим, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України(далі - КК).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04 листопада 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

Вирішено питання, які стосуються: запобіжного заходу; початку строку відбування покарання; речових доказів та відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 14 жовтня 2020 року приблизно о 17:30, перебуваючи біля кіоску та зупинки громадського транспорту, що на вул. Клінічній, 40/4 у м. Києві, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, причиною яких стала передвиборча агітація волонтерів від партії «УДАР», реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, підійшов до ОСОБА_8 та, утримуючи в правій руці ніж, завдав ним останньому декілька ударів у ділянки грудної клітки, бокової та задньої поверхні шиї, зокрема в потиличну ділянку, тобто в життєво важливі органи людини, а також завдав декількох ударів у ділянку лівого плеча і ділянку долонної поверхні лівої руки, чим заподіяв легкі тілесні ушкодження, що спричинили розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому вчасно було надано медичну допомогу.

Київський апеляційний суд ухвалою від 30 серпня 2023 року вирок районного суду щодо ОСОБА_7 залишив без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення щодо ньогоі призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Аргументуючи свої вимоги, зазначає про те, що на технічних носіях інформації відсутній звукозапис допитів свідка та потерпілого.

Крім того, як указує скаржник, під час допиту свідка в залі судового засідання перебував і потерпілий, якого суд ще не допитував, що, на його переконання, надавало потерпілому можливість коригувати свої показання стосовно встановлення достовірності обставин події, яка була предметом судового розгляду.

Також вважає, що Київський апеляційний суд порушив вимоги ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК), оскільки частину доводів апеляційної скарги залишив поза увагою.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 підтримали касаційну скаргу сторони захисту.

Прокурор ОСОБА_5 навів відповідні пояснення щодо обґрунтувань касаційної скарги засудженого та заперечив проти її задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційний скарзі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скарга засудженого не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Під час вирішення питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі засудженим не оспорюються і не заперечуються.

Що стосується доводів касатора про істотні порушення кримінального процесуального закону, а саме його твердження про відсутність на технічних носіях інформації звукозапису допитів свідка та потерпілого, що відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 415 КПК тягне за собою скасування судового рішення, то ці доводи є безпідставними.

Насамперед колегія суддів зауважує, що такі твердження спростував та визнав безпідставними апеляційний суд, оскільки в матеріалах провадження наявні звукозаписи судових засідань із допитами свідків та потерпілого.

Крім того, суд касаційної інстанції також перевірив ці обґрунтування скарги засудженого та установив, що під час допиту районним судом свідка ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_8 у судовому засіданні 29 листопада 2021 року проводилося повне фіксування за допомогою технічного засобу.

До матеріалів провадження додано журнал судового засідання та технічний носій інформації, на якому зафіксовано всі процесуальні дії. Запис належної якості, що є достатньою для прослуховування та з`ясування перебігу судового процесу, переривань звукозапису, які б свідчили про неповноту відображення судового провадження на технічному носії, не встановлено.

Що стосується доводів засудженого ОСОБА_7 про порушення, допущені, на його думку, районним судом під час допиту свідка, то суд апеляційної інстанції також їх перевіряв та аргументовано визнав безпідставними. Так, Київський апеляційний суд установив, що в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_9 , надалі, у зв`язку з неявкою до суду інших свідків, суд, за згодою учасників судового провадження, змінив порядок дослідження доказів та провів допит потерпілого ОСОБА_8 . Крім того, небезпідставно суд указав про те, що приписи КПК не містять заборони перебування потерпілого та свідка одночасно в залі судових засідань.

Верховний Суд погоджується з такими висновками і вважає за необхідне додатково зауважити таке.

Частиною 4 ст. 352 КПК визначено, що кожний свідок допитується окремо. Свідки, які ще не дали показань, не мають права перебувати в залі судового засідання під час судового розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 353 КПК допит потерпілого проводиться з дотриманням правил, передбачених частинами 2, 3, 5-14 ст. 352 цього Кодексу.

З викладеного вбачається, що законом установлена заборона присутності в залі судового розгляду лише свідків, яких суд не допитував, однак указане обмеження не поширюється на потерпілого, з огляду на приписи ч. 2 ст. 353 КПК.

Також Верховний Суд зазначає, що показання потерпілого та свідка ОСОБА_9 не є єдиними доказами, якими суди підтвердили винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а висновки про винуватість засудженого, який до того ж не заперечував самого факту спричинення ним ударів потерпілому ножем, їх кількості та локалізації, на що звернув увагу суд апеляційної інстанції, суди зробили на підставі аналізу та оцінки й інших доказів, серед яких, зокрема показання свідка ОСОБА_10 .

Не залишився поза увагою судів і протокол огляду відеозапису від 15 жовтня 2020 року, згідно з яким були переглянуті відеозаписи, де зафіксовано напад ОСОБА_7 з ножем на ОСОБА_8 , у результаті чого останній отримав численні тілесні ушкодження, від яких впав на підлогу, втратив багато крові, та був госпіталізований.

Твердження засудженого ОСОБА_7 про те, що суд апеляційної інстанції, порушуючи вимоги ст. 419 КПК, дійшов безпідставного висновку щодо законності вироку суду першої інстанції, також не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції в межах, установлених ст. 404 КПК, і у визначеному ст. 405 цього Кодексу порядку переглянув кримінальне провадження, відхилив доводи засудженого та достатньо обґрунтував свої висновки, як того вимагають положення ст. 419 КПК.

У частині оцінки дотримання судом апеляційної інстанції вимог щодо обґрунтованості та мотивованості судового рішення колегія суддів ураховує, що приписи статей 370, 419 КПК, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зобов`язують суд обґрунтовувати своє рішення, не можна тлумачити як такі, що вимагають детальної відповіді на кожен аргумент, а питання про те, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання належного обґрунтування, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У цьому кримінальному провадженні відповідні стандарти мотивування судового рішення судом апеляційної інстанції дотримано.

Зважаючи на те, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування судових рішень, колегією суддів не встановлено, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а судові рішення - без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 04 листопада 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3