Справа № 442/4171/21
Провадження № 1-в/442/236/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючої-судді ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи за заявою адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про зобов`язання державного виконавця до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_2 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із заявою, в якій просить зобов`язати старшого державного виконавця ОСОБА_4 . Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУМЮ вжити заходів щодо розблокування арешту, накладеного відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 26.03.2024 ст. державного виконавця ОСОБА_4 на підставі виконавчого листа №74439986 від 27.11.2023, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, згідно із Законом № 3048-ІХ, який набрав чинності 06.05.2023, пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», та допустити нарахування відповідних коштів на р/р ІВАN НОМЕР_1 , Банк Львівське РУ, МФО 325796, ІПН НОМЕР_2 , отримувач - ОСОБА_3 , згідно ксерокопії поданої ним заяви 07.06.2024 в сумі не менше 16000.00 (шістнадцять тисяч) грн. щомісяця.

Зі змісту вказаної заяви встановлено, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КПК України, та обрано покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю засудженого. Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання на виконання вироку суду. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 1961,40 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06.11.2023 вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.06.2023 відносно ОСОБА_3 залишено без змін.

Постановою про арешт коштів боржника від 26.03.2024 старшого державного виконавця ОСОБА_4 на підставі виконавчого листа №74439986 від 27.11.2023, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманця, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/ електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, ОСОБА_3 .

07.06.2024 адвокатом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУМЮ подано відповідну заяву про зупинення вчинення виконавчих дій відповідно до умов та строків, встановлених ст.35 Закону України «Про виконавче провадження», однак, станом на сьогоднішній день, рішення по поданій заяві відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 26.03.2024 ст. державного виконавця ОСОБА_4 , винесеної на підставі виконавчого листа №74439986 від 27.11.2023 Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, - не прийнято та не забезпечено можливості отримувати ОСОБА_3 належні кошти.

Захисник засудженого ОСОБА_3 у своїй заяві посилається на частину п`яту статті 534 КПК України, якою передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом. У той же час, адвокат фактично оскаржує дії чи бездіяльність державного виконавця, яким здійснюється виконавче провадження по примусовому виконанню вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, яким засуджено ОСОБА_3 .

Слід зазначити, що юрисдикція розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС залежить від спеціалізації суду, який ухвалив рішення, що підлягає примусовому виконанню органами ДВС.

Положеннями ст. 539 КПК України визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку. Проте, зазначеною нормою закону не встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні вироку.

За змістом частини п`ятої статті 534 КПК України у взаємозв`язку зі статтею 537 цього Кодексу процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні (наприклад, подання скарг на бездіяльність слідчого, прокурора; оскарження ухвал про накладення арешту на майно та інші), вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Тобто положеннями КПК України (Розділом VIII) не встановлено порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб стосовно виконання судового рішення, зокрема щодо конфіскації майна у кримінальному провадженні.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено у Законі України «Про виконавче провадження».

Згідно з частинами першою, другою статті 74 Закону «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Оскільки у даному випадку стороною виконавчого провадження боржником ОСОБА_3 (його захисником) оскаржуються дії (бездіяльність) державного виконавця щодо арешту його майна у межах виконавчого провадження з виконання вироку суду і законами України не встановлено іншого порядку оскарження цих дій, то така заява підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки правило статті 287 КАС України є універсальним. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 27.03.2019 у справі № 586/77/17.

Таким чином, оскільки вирок суду, дії державного виконавця з виконання якого оскаржуються, ухвалено відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, яким не встановлено порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб, то заява адвоката ОСОБА_2 щодо зобов`язання державного виконавця до вчинення дій не підлягає розгляду у порядку кримінального судочинства, а належить до юрисдикції адміністративного суду у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що подану адвокатом ОСОБА_2 заяву в інтересах засудженого ОСОБА_3 слід повернути заявнику, який вправі звернутися з такою до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

Заяву адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про зобов`язання державного виконавця до вчинення дій повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1