ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/229/24 Справа № 697/2597/23 Категорія: ч. 1 ст. 125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання за участі:ОСОБА_5 ,
прокурора в режимі відео конференції:ОСОБА_6
обвинуваченого потерпілої захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000168 за апеляційною скаргою начальника Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05 грудня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

- 21.07.2021 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 126-1 КК України до 1 року позбавлення волі, судимість у відповідності до ст. 89 КК України не знята та не погашена,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.

в с т а н о в и л а :

Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.12.2023 ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, будучи раніше судимим 21.07.2021 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 126-1 КК України до 1 року позбавлення волі, маючий не зняту і не погашену судимість, на шлях виправлення і перевиховання не став та вчинив кримінальний проступок проти життя та здоров`я особи, пов`язаний з домашнім насильством.

Так, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 20 години, перебуваючи в одній з кімнат будинку АДРЕСА_1 , знаходячись згідно ІТС «ІПНП України» на обліку в категорії ІП-«Кривдник» з 06.09.2023, оскільки протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері - ОСОБА_8 , на грунті довготривалих неприязних сімейних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння щодо настання суспільно небезпечних наслідків, з метою нанесення тілесних ушкоджень, підійшов до своєї матері ОСОБА_8 , яка лежала на дивані та тримаючи останню правою рукою за волосся наніс близько трьох ударів долонею лівої руки в область лівої сторони голови, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді гематоми (крововиливу) нижньої повіки лівого ока, крововиливу в білкову оболонку лівого ока, що згідно з висновком експерта № 02-01/1023 від 21.11.2023 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду, начальник Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_7 , просив його скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. На підставі ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_7 обмежувальні заходи, а саме: покласти обов`язок пройти програму для кривдників та апробаційну програму протягом 2 місяців.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, в порушення вимог ст. 50,65 КК України призначено покарання, не передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, - обмеження волі.

Також при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим 21.07.2021 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 126-1 КК України, за вчинення систематичного сімейного насильства щодо власної матері, знову вчинив кримінальний проступок проти життя та здоров`я особи, пов`язаний із домашнім насильством відносно своєї матері.

За вказаним вироком ОСОБА_7 вже призначалося покарання у виді 1 року позбавлення волі із звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України, однак через систематичне невиконання умов випробування та вчинення, з моменту ухвалення вироку, 30 нових адміністративних правопорушень, з яких 5 адміністративних правопорушень за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ухвалою апеляційного Черкаської області від 21.06.2022 скасовано іспитовий термін та направлено ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.

Після відбуття вказаного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти сімейне насильство відносно власної матері, що вказує на не усвідомлення ним тяжкості вчинених діянь, тому з метою запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень одночасно з призначенням покарання доцільно застосувати щодо ОСОБА_7 обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка частково підтримала апеляційну скаргу прокурора, просила вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок та призначити обвинуваченому покарання - 150 годин громадських робіт, без застосування ст. 91-1 КК України; думки обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_8 , які погодилися з позицією прокурора ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам вирок міськрайонного суду не відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, за який він засуджений, ніким не оспорюється.

Суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України та відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України за згодою учасників розглянув кримінальне провадження у спрощеному провадженні.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є обґрунтованими.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, призначається покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього кодексу, воно має бути необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним діяння, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, пом`якшуючої покарання обставини - щире каяття, обтяжуючої покарання обставини - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах (матері), призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді одного року обмеження волі з подальшим звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками міськрайонного суду в частині призначеного обвинуваченому покарання не погоджується.

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Покарання у виді обмеження волі даною нормою не передбачено.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України у виді обмеження волі, суд першої інстанції неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме призначив більш суворе покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України слід призначити у виді 150 годин громадських робіт, оскільки саме таке покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Апеляційні вимоги прокурора в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, до задоволення не підлягають, оскільки вони застосовуються до осіб, які вчинили злочин, а обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок.

Згідно п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

У відповідності до п.4 ч.1 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.4 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, зокрема, є - призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею ( частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи встановлені апеляційним судом порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи прокурора про ухвалення відносно ОСОБА_7 нового вироку в частині призначення покарання у виді 150 годин громадських робіт заслуговують на увагу, а тому вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає скасуванню на підставі ст.ст.409, 413 КПК України та постановленню в цій частині нового вироку, з призначенням покарання за ч.1 ст. 125 КК України - 150 годин громадських робіт.

В решті - вирок суду слід залишити без змін.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 404, 405, ч.1п.3 ст. 407, ст.409,413,420, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів,-

з а с у д и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_12 - задовольнити частково.

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05 грудня 2023 року скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

В решті - вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді