Справа № 639/7192/23
Провадження № 1-кп/639/192/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 29.09.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0002162 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про звернення внесеної за обвинуваченого ОСОБА_4 застави у розмірі 80 520 грн. в дохід держави та зміну обвинуваченому запобіжного заходу із застави на тримання під вартою.

В мотивування свого клопотання прокурор зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 після звільнення з-під варти порушив обов`язки, які були на нього покладені ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.10.2023 року, а саме останній 26.02.2024 року о 08:00 год. самовільно залишив розташування медичного пункту частини на військовому містечку №8 та убув у невідомому напрямку, на телефонні дзвінки не відповідав. В подальшому, 26.02.2024 року о 19-00 год. ОСОБА_4 самостійно повернувся до медичного пункту частини, від будь-яких пояснень відмовився. 27.02.2024 року о 12:40 обвинувачений знову був відсутній в медичному пункті військової частини.

Прокурор вважає, що така поведінка ОСОБА_4 істотно збільшує ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не зможуть забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти зазначеним ризикам.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, з огляду на те, що ОСОБА_4 не було порушено жодного обов`язку, покладеного на нього ухвалою суду, після звільнення з-під варти останній з`являється в судове засідання, тобто не нехтує своїм обов`язком явки до суду. Прокурором не було долучено до клопотання жодного доказу, що засвідчує факт самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника. Додатково пояснив, що він у період з 19.02.2024 року по 28.02.2024 року перебував на офіційному лікарняному. 26.02.2024 року та 27.02.2024 року з дозволу медичної частини в/ч НОМЕР_1 відлучався до лікарні для проходження додаткового лікування та після закінчення робочого часу повертався назад до військової частини.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Судовим розглядом встановлено, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.10.2023 року обрано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою строком до 17.12.2023 року включно з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави розміром 80 520 грн. та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

В подальшому, ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2023 року та 29.01.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28.03.2024 року з визначенням розміру застави та процесуальних обов`язків, зазначених в ухвалі слідчого суді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.10.2023 року. При цьому судом були враховані ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

01.02.2024 року обвинувачений ОСОБА_4 був звільнений з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у зв`язку з внесенням суми застави у розмірі 80 520 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

При вирішенні клопотання прокурора для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, вважаючи необхідним звернути заставу в дохід держави та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, прокурор посилався на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення та наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які мали місце на досудовому слідстві та під час судового розгляду, а також порушення останнім обов`язків, покладених ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.10.2023 року.

На підтвердження вищенаведених обставин прокурором було долучено лист командира в/ч НОМЕР_1 від 27.02.2024 року №40/05/2-1629, з якого вбачається, що ОСОБА_4 26.02.2024 року о 08:00 год. самовільно залишив розташування медичного пункту частини на військовому містечку № НОМЕР_2 та убув у невідомому напрямку, на телефонні дзвінки не відповідав. В подальшому, 26.02.2024 року о 19-00 год. ОСОБА_4 самостійно повернувся до медичного пункту частини, від будь-яких пояснень відмовився. 27.02.2024 року о 12:40 обвинувачений знову був відсутній в медичному пункті військової частини.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Суд зазначає, що відповідно Статуту внутрішньої служби ЗСУ, військовослужбовці у службовий час повинні постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника). Порушення вказаного обов`язку тягне за собою, передбачену чинним законодавством дисциплінарну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Так, вищевказаний лист в/ч НОМЕР_1 не містить жодного посилання на процесуальне джерело, з якого була отримана інформація про самовільне залишення ОСОБА_4 військової частини (акти, пояснення свідків, тощо). Крім того, до суду не надано жодних відомостей про систематичне порушення обвинуваченим своїх обов`язків, а також про притягнення останнього до дисциплінарної або адміністративної відповідальності за залишення військової частини без відповідного дозволу, у зв`язку із чим суд вважає наявність лише цього доказу недостатнім для зміни запобіжного заходу обвинуваченому та звернення застави в дохід держави.

Будь-яких інших доказів на підтвердження порушень обвинуваченим своїх обов`язків до клопотання не додано та під час судового розгляду не отримано.

Суд зазначає, що ОСОБА_4 01.03.2024 року з`явився у судове засідання для розгляду кримінального провадження по суті, тобто не знехтував своїм обов`язком прибути за викликом до суду.

Таким чином, у судовому засіданні прокурор, на думку суду, не довів систематичне порушення обвинуваченим обов`язків, покладених на нього ухвалою суду.

На теперішній час відносно ОСОБА_4 діє запобіжний захід у вигляді застави, який, на думку суду, в повній мірі забезпечить належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, визначених ухвалою суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є необґрунтованим та передчасним, у зв`язку із чим у його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 182, 183, 331, 369 - 372, 376, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про звернення внесеної за обвинуваченого ОСОБА_4 застави у розмірі 80 520 грн. в дохід держави та зміну обвинуваченому запобіжного заходу із застави на тримання під вартою - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1