Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4854/20
Провадження №1-кп/523/334/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

19.04.2024

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000523 по звинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого не офіційно на автомийці, зареєстрованого: АДРЕСА_1 .

у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.187 КК Ураїни;

Встановив:

Судом встановлено, що 18.02.2020 близько 21 години 15 хвилин (з особою відносно якої виділені в окреме провадження справа №523/4854/20 та перебувають на розгляді в Суворовському районному суді м. Одеси - далі особа №1), та неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на дитячому майданчику, розташованому напроти магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , побачили неподалік раніше незнайомого їм ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який поклав на лавку поруч із собою два мобільних телефони, та досягли попередньої змови щодо викрадення майна останнього, з метою незаконного збагачення.

Далі, особа № 1 та ОСОБА_7 реалізуючи спільний злочинний умисел, наблизилися до ОСОБА_5 та почали з ним розмову.

Після чого, осба №1 діючи повторно, умисно за попередньою змовою із ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, застосував насилля до ОСОБА_5 , яке є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, а саме завдав йому удар рукою в область голови та кілька ударів в область тулуба, від яких ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на землю. Одразу після цього особа № 1., продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, завдав ОСОБА_5 ще кілька ударів по обличчю та тулубу.

В цей час ОСОБА_7 , з метою доведення свого злочинного умислу спрямованого на заволодіння майном до кінця, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 знаходився в положенні лежачи на землі, діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання викрав майно ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung І900» IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 300 гривень та мобільний телефон марки «Samsung Dous 5702» IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , вартістю 200 гривень, які останній поклав на лавку біля себе.

Після чого, особа №1 та ОСОБА_7 з місце вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 500 гривень.

При допиті обвинувачений ОСОБА_7 , винуватість у скоєнні кримінального правопорушення передбачених ч.2 ст. 187 КК України визнав та пояснив суду, що під час бійки між потерпілим та ОСОБА_8 , він, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 знаходився в положенні лежачи на землі, викрав майно ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung І900» та мобільний телефон марки «Samsung Dous 5702», які потерпілий поклав на лавку біля себе.

Допитаний у судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_5 , надав суду наступні покази, що у день події сидів на лавці у АДРЕСА_2 ,слухав музику на телефоні, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підійшли до нього та попросили цигарок, він не дав їм, і ОСОБА_11 , накинувся а почав його бити, а телефони залишись на лавці, потім він їх там не знайшов. На його думку удари наносив саме ОСОБА_8 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , (матеріали відносноякого виділені в окреме провадження) надав суду наступні покази, що у день події, між нами та потерпілим виник конфлікт, який переріс у бійку, під час якої він наніс потерпілому декілька ударів по голові та тулубу, обвинувачений ОСОБА_12 , не наносив ударів потерпілому. Телефонів потерпілого не бачив та не брав їх.

Допитаний у судовому засідані свідок ОСОБА_13 , є співробітником поліції, під час чергування отримав виклик на планшет, приїхав на місце скоєння злочину, заявник вказав на двох осіб, які почали тікати, свідок почав переслідування, забігши за одним з нападниів до підїзду, почив викинуті телефони.

Крім показів обвинувачених, свідків, потерпілого провина ОСОБА_7 , підтверджується наступними доказами, дослідженими у судовому засіданні :

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.02.2020 року, де відображено, що потерпілий ОСОБА_14 , просить прийняти міри до двох невідомих осіб, які знаходились за адресою : АДРЕСА_3 , під час бійки заволоділи його майном а саме телефоном «Samsung»

Протоколом огляду місця події від 18.02.2020 року, предметом огляду якої є земельна ділянка у АДРЕСА_3 , а саме під сходами знайдене два мобільних телефонів «Samsung» та «Моторолла»

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 19.02.2020 року.

Довідкою №1762 згідно якої у ОСОБА_14 , наявні тілесні пошкодження а саме перелам третього ребра.

Постановою про доручення проведення амбулаторно- судової медичної експертизи від 19.02.2020 року.

Висновком експерта №401, згідно якого у громадянина ОСОБА_5 , були виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом10 правого ребра по середній паховій лінії, садно шиї, зазначені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, якими могли бути ноги та руки, закритий перелом 10 правого ребра по середній паховій лінії не був небезпечним для життя, а викликає тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні ( 21 день) та відноситься до категорії середньої тяжкості.

Протоколом огляду предметів від 19.02.2020 року, обєктом якого були два мобільних телефона марки «Самсунг Дуос 5702» IMEI : НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору, мобільний телефон марки «Самсунг 1900» IMEI: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Самсунг» та «Моторола» IMEI: НОМЕР_4 в у корпусі срібного кольору.

Постановою про визнання та долучення речових доказів від 21.02.2020 року, згідно якої визнано речовим доказом та долучено до матеріалів досудового розслідування №0000523 мобільний телефон марки «Самсунг», мобільний телефон «Самсунг Дуос» з сім карткою «Водафон України», сім картку мобільного оператора «Лайфссел», картку памяті «mscro SD 4 Gb Kigston» та мобільний телефон марки «Моторолла» IMEI НОМЕР_4 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.02.2020 року, згідно якої ОСОБА_15 , впізнала особу №4 ОСОБА_8 (матеріали відносно якого виделені в окреме провадження)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.02.2020 року, згідно якої ОСОБА_15 , впізнала особу №3 ОСОБА_7 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2020 року за участю ОСОБА_8 , (матеріали відносно якого виделені в окреме провадження) ОСОБА_7 , та законного представника обвинуваченого ОСОБА_16 .

Відеозаписом з нагрудної камери співробітників поліції.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.03.2020 року, за участю ОСОБА_8 , (матеріали відносно якого виделені в окреме провадження)та ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_8 , (матеріали відносно якого виделені в окреме провадження) вказав, що у день події 18.02.2022 року о 18.00, зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_7 , у АДРЕСА_2 , проходячи повз лавки де сидів потерпілий ОСОБА_5 , між ними розпочався словесний конфлікт який переріс у бійку між ним та потерпілим. Після бійки вони разом з ОСОБА_7 пішли до супермаркету, та почали поліцію від якої почали тікати.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ст.187 ч.2 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 ч.ч. 1, 2 Конституції України, ст. 17 ч. 2 КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161, 150, 100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь, які містять склад злочину.

- обґрунтованості обвинувачення.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_7 передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Обвинувачений ОСОБА_7 , за формою вини, ступенем тяжкості вчинив тяжкий злочин. Судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що при вчинені інкримінованих йому правопорушення, ОСОБА_7 , усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 25 ч. 2 КК України.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає, що він є осудним, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними - ст. 19 ч. 1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України - вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості кожного вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами а також ту обставину, що ОСОБА_7 , провину визнав у повному обсязі, розкаявся, має малолітню дитину, працює не офіційно, вчинив злочин через матеріальну скруту, за час розгляду справи у суді нових злочинів не вчинив, став на шлях виправлення, скоїі злочин будучи неповнолітнім.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є активне сприяття розкриттю злочину, повне визнання вини, щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

З огляду на викладене, керуючись ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання підсудного та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що визнання ним факту вчинення злочинних дій є дійсним та відвертим, активне сприяння розкриттю злочину, дані про особу, а також, те, що раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, з моменту затримання, а саме з перших днів щиро кається, визнає вину, активно сприяв розкриттю злочину та надавав покази щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду, суд визнає їх такими, що істотно знижують ступінь вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а тому суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Враховуючи всі встановлені під час судового розгляду обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що ОСОБА_7 , раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, тяжкі наслідки в результаті скоєння кримінального правопорушення відсутні, обвинувачений працює, одружений, має на утримані малолітню дитину, вчинення кримінального правопорушення сталось внаслідок збігу тяжких особистих обставин, а саме скрутного матеріального становища, має стійкі соціальні зв`язки, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі нижче від найнижчої межі із іспитовим терміном.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , обрати до вступу вироку закону силу у вигляді особистого зобовязання.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

Встановив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 2 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) роки із застосуванням ст.69 КК України, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , обрати до вступу вироку закону силу у вигляді особистого зобовязання.

Речові докази по справі вважати повернутими.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Згідно з ч.3 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та здійснення нагляду за засудженим ОСОБА_7 , покласти на Суворовський районний сектор філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_7 , а також надати для відома іншим заінтересованим особам та направити для виконання до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя

Суворовського районного м.Одеси ОСОБА_1