Код суду 233 Справа № 233/2039/24
Вирок

Іменем України

17 квітня 2024 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 05 березня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, українця, громадянина України, розлученого, із середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, сержанта із матеріального забезпечення 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , штаб сержанта, який має на утриманні неповнолітню дитину - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 травня 2024 року № 105 штаб сержанта ОСОБА_4 , призначено на посаду сержанта із матеріального забезпечення 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Згідно зі ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі Закон), аналоги наркотичних засобів і психотропних речовин заборонені до обігу на території України речовини синтетичні чи природні, не включені до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 (далі Переліку), хімічна структура та властивості яких подібні до хімічної структури та властивостей наркотичних засобів і психотропних речовин, психоактивну дію яких вони відтворюють.

Також, відповідно до ст. 13 Закону на території України забороняється обіг аналогів наркотичних засобів і психотропних речовин, за винятком їх використання в цілях, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону.

Згідно з вимогами ст. 25-28 Закону придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01 серпня 2000 року таблиці №1 список 2 «PVP» є психотропною речовинною обіг якої заборонено.

Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01 серпня 2000 року таблиці № 2 «PVP» масою 1,5 грама до 15 грамів, відноситься до великих розмірів.

Проте, штаб сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

02 березня 2024 року, реалізовуючи протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання для особистого вживання, без мети збуту, психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, за допомогою свого мобільного телефону здійснив замовлення у невстановленому Telegram каналі психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, шляхом доставки у поштомат ТОВ «Нової пошти».

05 березня 2024 року, більш точного часу встановлено не було, штаб-сержант ОСОБА_4 знаючи, що раніше відправлена посилка № 3906 в середині якої знаходився зіп-пакет, який містять психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP прибула на поштомат № НОМЕР_2 «Нова Пошта» розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

У той же день, більш точного часу встановити не представилось можливим, штаб сержант ОСОБА_4 прибув до поштомату № 35256 «Нова Пошта» розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на своє ім`я, достовірно знаючи, що в середині якої знаходився зіп-пакет, який містять психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, забрав вищевказану посилку, таким чином здійснив незаконне, умисне придбання та почав здійснювати умисне, незаконне зберігання психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP при собі у посилці.

05 березня 2024 року, в період часу з 13 години 20 хвилин по 13 годин 55 хвилин, під час огляду посилки № 3906, на відкритій ділянці місцевості, яка розташована на території АЗС «ОККО» за адресою: вул. Олекси Тихого, 298, у м. Костянтинівка, Донецької області, працівниками поліції виявлено та вилучено психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP маса якого складає 8,06 г, яку незаконно придбав та зберігав при собі штаб сержант ОСОБА_4 без мети збуту.

Між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 16 квітня 2024 року укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно п. 2 угоди ОСОБА_8 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі повідомленої йому підозри та висунутого обвинувачення та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України; щиро каятися; у разі затвердження угоди про визнання винуватості, виконати призначене покарання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі гривень).

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Пояснив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, угода укладено добровільно за його участі, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, які передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та виконання вимоги п. 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КК України незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів або їх аналогів без мети збуту у великих розмірах, караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, яке згідно з ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника може бути укладено угоду про визнання винуватості.

Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить нічим інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.

Відповідно до п. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, судом встановлено, що укладена між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника, 16 квітня 2024 року угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 Кримінального Кодексу України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно та не є наслідком застосування насильства, примусу або погроз. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачений свою провину визнає повністю, зазначив, що може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, отже суд дійшов висновку, що укладену угоду про визнання винуватості від 16 квітня 2024 року слід затвердити та призначити обвинуваченому покарання передбачене угодою.

Так, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він не судимий, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 05.12.2012 за місцем проходження служби та проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/108-24/4518-НЗПРАП від 11 березня 2024 року на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід не обирався і на теперішній час відсутні підстави для його обрання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 118, 124, 373, 374, 394, 424, 468, 469, 472-476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 квітня 2024 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням по справі експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/108-24/4518-НЗПРАП від 11 березня 2024 року в сумі 1514, 56 грн.

Речові докази:

- речовину загальною масою 10,4353 г., що містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонений - PVP поміщенe до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції про тримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 609, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження - 90, порядковий номер - 609 - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1