Справа № 145/1843/23
Провадження №1-кп/145/74/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2024 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в смт Тиврів в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 07.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117, щодо вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с.Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області, жителем АДРЕСА_1 , громадянином України,

раніше судимим вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.05.2022 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 08.06.2023 звільненим від відбування покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.05.2022,

кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, систематично, протягом тривалого часу, а саме: з листопада 2021 року по квітень 2023 року, вчиняв домашнє насильство у формі психологічного насильства по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , за місцем їх спільного проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що виражалось у словесних образах, погрозах, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у останньої морально-психологічні страждання.

Так 27.11.2021 близько 20:50 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї стосовно своєї матері ОСОБА_6 , а саме: перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, принижуючи її честь і гідність, чим спричинив ОСОБА_6 шкоду її психологічному здоров`ю.

Неправомірні дії ОСОБА_5 припинено працівниками поліції та складено відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.01.2022 ОСОБА_5 визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_6 , яке мало місце 27.11.2021.

Також 13.08.2022 близько 10:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сімї стосовно своєї матері ОСОБА_6 , а саме: перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, принижуючи її честь і гідність, чим спричинив ОСОБА_6 шкоду її психологічному здоров`ю.

Неправомірні дії ОСОБА_5 припинено працівниками поліції та складено відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.09.2022 ОСОБА_5 визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_6 , яке мало місце 13.08.2022.

В подальшому 28.04.2023, о 19:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї стосовно своєї матері ОСОБА_6 , а саме: висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, принижуючи її честь і гідність, чим спричинив ОСОБА_6 шкоду її психологічному здоров`ю.

Неправомірні дії ОСОБА_5 припинено працівниками поліції та складено відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.05.2023 ОСОБА_5 визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_6 , яке мало місце 28.04.2023.

Незважаючи на факти попереднього систематичного вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_6 , відповідальність за які передбачена ст.173-2 КУпАП України, ОСОБА_5 продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 .

Так, 23.05.2023, близько 18:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , розпочав з ОСОБА_6 черговий конфлікт, у ході якого у нього виник умисел на вчинення чергового психологічного насильства щодо неї.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння фізичного та психологічного насильства, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, діючи умисно, знову почав словесно ображати ОСОБА_6 , принижуючи її честь та гідність, що виразилося у словесних образах нецензурними словами в бік останньої, внаслідок чого ОСОБА_6 зазнала психологічних страждань, у тому числі негативних переживань.

Неправомірні дії ОСОБА_5 припинено працівниками поліції, які прибули за викликом потерпілої ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи №3911/23-21 від 27.09.2023 внаслідок систематичних протиправних дії ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 завдано психологічних страждань, що виразилось у відчутті тривоги, хвилювання, остраху, тобто завдали моральні страждання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ст.126-1 КК України визнав, розкаявся у вчиненому, визнав фактичні обставини справи.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_5 дав показання, що дійсно раніше, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, систематично вчиняв психологічне насильство щодо свої матері ОСОБА_6 , на даний час вони примирилися. Увчиненому кається.

Суд вважає показання обвинуваченого є достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони не спростовуються, а навпаки підтверджуються іншими доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 повинен нести відповідальність за ст.126-1 КК України - домашнє насильство, оскільки умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо матері ОСОБА_6 , що призвело до її психологічних страждань.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_5 (відповідно до ст.89 КК України раніше несудимий; не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога; позитивно характеризується за місцем проживання), обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільно небезпечне діяння, щире каяття; обставини, які обтяжують його відповідальність, до яких суд відносить вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Вінницьким районним відділом №2 філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті надати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт із покладенням обмежувальних заходів,що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, передбачених п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України.

Суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення експертизи.

Керуючись ст. ст.349, 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 а визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, і призначити покарання - 200 (двісті) годин громадських робіт.

На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України направити ОСОБА_5 а для проходження програми для кривдників терміном на 3 (три) місяці.

Стягнути з ОСОБА_5 а на користь держави 11710 (одинадцять тисяч сімсот десять) гривень 02 копійки за проведення судової психологічної експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1