Номер провадження: 11-сс/819/107/24 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/5955/24 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/5955/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2024 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000370 від 19.04.2024 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2024, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нова Кубань, Великоолександрівського району, Херсонської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 13.00 години до 08.00 години із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, на строк до 19.06.2024 року.

в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, за таких обставин.

Так, ОСОБА_8 , 19.04.2024 близько 19:15, знаходячись в публічному місці - на вулиці, біля будинку АДРЕСА_3 , умисно, з особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки в суспільстві, бравуючи власною перевагою над оточуючим, демонструючи вседозволеність та безкарність, протиставляючи себе суспільству, ігноруючи загальноприйняті норми моралі, ведучи себе зверхньо до оточуючих, з хуліганських мотивів, безпідставно, виражався нецензурною лайкою, дістав з кишені жилетки гранату «РГД-5», яку приніс з собою з місця проживання, погрожував її застосуванням потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від`єднував кільце з чекою уніфікованого запалу дистанційної дії типу «УЗРГМ», чим намагався привести гранату в дію.

Крім того, ОСОБА_8 , переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, у порушення встановленого законом порядку правил обороту (користування населенням) бойових припасів, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, незаконно придбав, зберігав та носив з собою в кишені жилетки боєприпас - гранату типу «РГД-5» з підривачем типу «УЗРГМ» до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції в ході огляду місця події від 19.04.2024 за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, та ч.1 ст.263 КК України - придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав на неї апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх доводів указує, що суд не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років.

Отже, є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з огляду на те, що у разі доведення його вини у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років позбавлення волі, що дає обґрунтовані підстави стверджувати про наявність вказаного ризику.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 може впливати на потерпілу ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 з метою схиляння їх до зміни наданих ними в ході розслідування показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки особисто з ними знайомий, знає їх місце проживання, та у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою буде мати можливість спілкування з цими учасниками провадження та впливу на них з метою схилення до зміни показань (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Також він у подальшому може продовжити свою аналогічну злочинну діяльність щодо потерпілої ОСОБА_9 з огляду на наявність між ними неприязних стосунків, конфлікту, внаслідок якого було вчинене інкриміноване кримінальне правопорушення. Злочин, в якому підозрюється ОСОБА_8 , пов`язаний із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, що свідчить про схильність підозрюваного до застосування насильства, що у свою чергу свідчіть про наявність зазначеного ризику ( п. 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Указує на те, що неповнолітні діти, дружина підозрюваного, яка є потерпілою проживають окремо, спільний побут не ведуть, дітей утримує та виховує дружина, останній ніде не був працевлаштований, що вказує у сукупності саме на відсутність у підозрюваного міцних соціальних зав`язків, офіційного джерела доходу, що може спонукати підозрюваного до зміни місця проживання з метою забезпечення свого існування, що призведе до переховування від правоохоронних органів та суду.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2024 про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, позицію захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до матеріалів провадження СВ ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000370 від 19.04.2024 року за підозрою ОСОБА_8 у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, на які послався слідчий суддя в ухвалі, та дав їм належну оцінку.

19.04.2024 ОСОБА_8 у порядку ст.208 КК України було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

20.04.2024 підозрюваному ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296 КК України (хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень) та ч.1 ст.263 КК України (придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу), і ця підозра підтверджена матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.04.2024;

- протоколом огляду місця події від 19.04.2024;

- актом перевірки спеціалістів-вибухотехніків об`єкта про наявність вибухових матеріалів від 19.04.2024;

- довідками від 19.04.2024 року про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- протоколом затримання ОСОБА_8 від 19.04.2024;

- повідомленням про підозру ОСОБА_8 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, послався на те, що на даному етапі досудового розслідування підозра є обґрунтованою, алепрокурор, зазначивши про ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду, не зазначив жодної дії підозрюваного, яка б вказувала на існування намірів підозрюваного переховуватися від досудового розслідування або суду та покинути місце свого проживання.

Підозрюваний ОСОБА_8 тривалий час проживає у м. Херсоні, не має фінансових ресурсів для організації переховування та не вчинив жодних дій, які б свідчили про наміри переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

До того ж фізичний стан підозрюваного не дозволяє йому здійснити зазначені дії.

Що ж до ризику тиску на потерпілу та свідків, прокурор не зазначив, в чому саме може проявлятися цей тиск та які наслідки вони можуть мати для досудового розслідування.

При цьому слід враховувати, що підозрюваний ОСОБА_8 визнає обставини вчинених ним кримінальних правопорушень.

Що ж до ризику «продовжити свою аналогічну злочинну діяльність щодо потерпілої ОСОБА_14 », то слідчий та прокурор узагальнено зазначили про можливість продовження кримінального правопорушення підозрюваним, але при цьому не навели жодних обставин та фактів, які б вказували на їх повторність з боку підозрюваного.

Разом з цим, слідчий суддя врахував, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, однак вони мають порівняно невисокий ступінь, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрацію, наявність у нього тілесних ушкоджень, які впливають на його рухливість та неможливість вільного переміщення, що є очевидним, судячи із зовнішнього фізичного стану ОСОБА_8 у судовому засіданні (сильні садна обличчя, пов`язки, що вказують на перелом щелепи).

У довідці лікаря Херсонської обласної лікарні зазначено, що ОСОБА_8 має перелом верхньої щелепи, перелом з підвивихом суглобного відростка нижньої щелепи зліва, струс головного мозку, забій м`яких тканин тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, множинні садна обох кінцівок.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Отже, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби, який, на думку слідчого судді, забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано для особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положення ч.4 ст.194 КПК України вказують, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до сталої судової практики про застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового розслідування, запобіжний захід у виді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно п.3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 08 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06 грудня 2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Відповідно до п. «с», ч.1 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на свободу та особисту недоторканність) - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У всіх випадках, коли ризику переховування підозрюваного (обвинуваченого) від органу досудового розслідування та суду можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного (обвинуваченого) має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, які у даному випадку, відповідно до ч.2 ст.177, ст.181 КПК України, виправдовують застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.

Відповідно до клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Херсонського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області ОСОБА_15 та апеляційної скарги прокурора, основною підставою обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 є тяжкість кримінальних правопорушень, а наведені ризики прокурором в апеляційній скарзі відповідають застосованому до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, що зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечить виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

Чинним КПК України не передбачено, що при підозрі або обвинувачені особи у вчиненні кримінального правопорушення, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Бекчиєв проти Молдови»).

На переконання колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше не судимий, відсутності відомостей щодо його попередньої негативної репутації та спроб з його боку переховуватися від органів досудового розслідування та суду, суд апеляційної інстанції вважає, що незважаючи на підозру у вчиненні ним тяжких кримінальних правопорушень та передбачене за них покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від процесуальних обов`язків не є надто високою.

У зв`язку із чим, щодо нього може бути застосований інший більш м`який вид запобіжного заходу, не пов`язаний з тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби з покладенням на нього певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства як суспільства, так і потерпілої.

Інші посилання прокурора були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.

З огляду на викладене, доводи, зазначені в апеляційній скарзі прокурора, про необхідність скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою, а запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби щодо ОСОБА_8 буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у вказаній справі.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2024 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 до 19.06.2024 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4