ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8813/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/254/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.307, ч.2 ст.315 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт або зменшення розміру застави відмовлено. Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задоволено. Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном до двох місяців, тобто до 28 липня 2024 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання наявним ризикам, що передбачені ст.177 КПК, а тому враховуючи вимоги ст.178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів, подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим. При цьому в судовому засіданні не було встановлено підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в тому числі домашнього арешту, а також не встановлено підстав для зменшення раніше визначеного обвинуваченому розміру застави, зважаючи на обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, їх тяжкість, а також виходячи з необхідності уникнення ризиків, які продовжують існувати.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою. Також просить застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 або зменшити раніше визначений розмір застави до розміру 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме не надано доказів того, що обвинувачений ОСОБА_7 має намір вчиняти будь-які дії, спрямовані на невиконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме переховування від суду; незаконно впливати на свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також зазначає, що всі свідки сторони обвинувачення вже допитані в судовому засіданні, а тому ризик незаконного впливу на свідків відсутній.

Також вважає, що не обґрунтовано та формально зазначено про те, що ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також вказує на те, що ОСОБА_7 , не притягувався до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, а тому відсутні підстави вважати, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях або ж планує вчинення нових правопорушень.

Адвокат звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час хворіє, має хронічне захворювання шкіри та потребує постійного лікування.

Також вважає, що визначена сума застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 536 800,00 грн. є непомірною для обвинуваченого, а тому застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на нього відповідних обов`язків у разі її внесення, буде достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам у вказаному провадженні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і вважає ухвалу законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

На розгляді Тернопільського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0000224 від 05 вересня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, ч.2 ст.315 КК України.

Згідно обвинувального акту, затвердженого прокурором ОСОБА_6 16.05.2023р., ОСОБА_7 обвинувачується:

за ч.2 ст.307 КК (незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також у незаконний збут психотропної речовини у великих розмірах, вчинений повторно),

за ч.2 ст.315 КК (схиляння неповнолітньої особи до вживання психотропних речовин, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.307 КК).

Запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 грн. відносно ОСОБА_7 було застосовано під час досудового розслідування цього кримінального провадження, а також, ухвалою суду від 13 грудня 2023 року зменшено раніше визначений обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави до 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 536 800 грн., який надалі неодноразово продовжувався, востаннє до 31 травня 2024 року.

Однак, до закінчення продовженого строку судове провадження завершити не вдалося і ухвалою від 29 травня 2024 року суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 28 липня 2024 року.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відсутні обставини, які би вказували на зменшення чи відсутність на даний час ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені при застосуванні відносно ОСОБА_7 цього запобіжного заходу.

При цьому, як видно зі змісту ухвали суду, було враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину (ч.2 ст.307 КК України), за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна та особливо тяжкого злочину (ч.2 ст.315 КК України), за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а тому усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним злочини, він може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_7 офіційно не працював, немає постійного джерела доходу, крім цього в провадженні суду знаходяться ще два обвинувальних акти відносно нього щодо вчинення тяжких кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення і високий ступінь ризику вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Наведені обставини в сукупності підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про те, що сукупність наявних ризиків, які є підставою для застосування запобіжних заходів, продовжують існувати і є значними, а тому на даний час відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника про те, що всі свідки вже допитані в судовому засіданні, а тому ризик незаконного впливу на свідків відсутній, колегія суддів звертає увагу на те, що суд при розгляді клопотань сторін щодо продовження дії запобіжного заходу врахував такі доводи і в оскарженій ухвалі правильно зазначив, що цей ризик на даний час зменшився, однак сукупність інших ризиків, які продовжують існувати, є вагомою і в сукупності з даними про особу обвинуваченого і обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, їх характер, тяжкість та кількість епізодів злочинної діяльності, не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 тривалий час хворіє, має хронічне захворювання шкіри та потребує постійного лікування, не є безумовною підставою для зміни виду запобіжного заходу, оскільки відповідно до ст.ст.7,11 Закону України Про попереднє ув`язнення в місцях попереднього ув`язнення відповідно до законодавства про охорону здоров`я організуються і проводяться медичний огляд осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою, їх медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична робота. Так, згідно наданих стороною захисту медичних документів за час перебування в установі попереднього ув`язнення ОСОБА_7 неодноразово був оглянутий лікарем-терапевтом, лікарем-дерматовенерологом та черговим медичним персоналом з проведенням усіх необхідних обстежень, а в разі погіршення стану його здоров`я в умовах ДУ Чортківська установа виконання покарань (№26) йому буде надана відповідна медична допомога у відповідному територіальному закладі охорони здоров`я.

Доводи захисника про застосування домашнього арешту або зменшення розміру застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян, є безпідставні, оскільки, суд першої інстанції визначив розмір застави у межах, встановлених кримінальним процесуальним законом, врахувавши вагомість наявних доказів щодо вчинення злочинів, його характер, наявні відомості про особу обвинуваченого, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, яка зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків. Наведені в апеляційній скарзі захисника твердження про те, що встановлений у вказаних межах розмір застави є непомірним для підозрюваного нічим не підтверджені.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відповідає конкретним обставинам цього провадження та відомостям про особу обвинуваченого, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, в даному конкретному випадку переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, з урахуванням викладеного та інших встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою.

Порушень вимог КПК України, які могли би стати підставою для скасування ухвали суду, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,419,422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2024 року про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді