У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , адвоката - ОСОБА_3 , представника потерпілого - ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про скасування арешту майна, в якому просив суд:

- скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 09.03.2023 у справі №757/8805/23-к, якою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000499 від 07.06.2021 та накладено арешт на:

устаткування (машину) для виготовлення сигарет марки «Mark-9», виробництва Китаю, 2018 року випуску;

лінію упаковки сигарет «HLP2», виробництва Китаю, 2018 року випуску;

- зобов`язати детективів Територіального управління Бюро економічної безпеки у Київській області повернути ОСОБА_7 :

устаткування (машину) для виготовлення сигарет марки «Mark-9», виробництва Китаю, 2018 року випуску;

лінію упаковки сигарет «HLP2», виробництва Китаю, 2018 року випуску.

В обґрунтування клопотання зазначає, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000499 від 07.06.2021 за фактом можливого зловживання службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 та їх структурних підрозділів службовим становищем з метою отримання неправомірної вигоди для фізичних та юридичних осіб, в результаті чого державний бюджет України недоотримує обов`язкові податкові платежі в особливо великих розмірах, що спричиняє тяжкі наслідки.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15.09.2022 у справі №463/2936/22 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно.

Не погодившись із арештом майна ОСОБА_7 , звернувся до Львівського апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів Львівського апеляційного суду постановила ухвалу від 31.01.2023 у справі №463/2936/22, провадження №11-сс/811/26/23, якою задовольнила скаргу ОСОБА_7 від 03.01.2023 та скасувала ухвалу слідчого судді від 15.09.2022 в частині накладення арешту на сигаретну машину, яка використовується для виготовлення сигарет типу «Кунгсайз», орієнтовний тип машини « Mark-9 » та лінію упаковки сигарет «HLP2» в пачки типу «Кінгсайз», що належить на праві власності ОСОБА_7 .

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_10 , дослідивши усі обставини, викладені у клопотанні прокурора ОСОБА_9 , постановила ухвалу від 13.02.2023 у справі №757/4859/23-к, якою відмовила у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , що було вилучено під час обшуку.

За результатами розгляду справи №757/6181/23-к слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_11 постановив ухвалу від 03.03.2023, якою залишено без задоволення клопотання прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту та зобов`язав повернути ОСОБА_7 належне йому майно, яке було вилучено під час обшуку.

09.03.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 у справі №757/8805/23-к задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000499 від 07.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 229 КК України, та накладено арешт на:

- устаткування (машину) для виготовлення сигарет марки «Mark-9», виробництва Китаю, 2018 року випуску;

- лінію упаковки сигарет «HLP2», виробництва Китаю, 2018 року випуску;

Вказане майно є власністю ОСОБА_7 та було вилучене у період з 06.09.2022 по 11.09.2022 слідчими ГСУ ДБР під час проведення обшуку приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17.08.2022 у справі №463/4708/22-к.

Адвокат зазначає, що ОСОБА_7 є єдиним законним власником обладнання для виробництва сигарет, а саме: устаткування (машина) для виготовлення сигарет «Mark-9», Китай, рік випуску - 2018 та лінії упаковки сигарет «HLP2», Китай, рік випуску - 2018, яке зберігалось ОСОБА_12 та було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та не має жодного відношення до будь-яких кримінальних правопорушень, у тому числі тих, що розслідується в рамках кримінального провадження №0000499 від 07.06.2021.

Статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 не має.

Окрім цього, адвокат зазначає, що в матеріалах, доданих до четвертого клопотання про накладення арешту на майно містяться лише постанова про доручення проведення комплексної товарознавчої експертизи від 21.12.2022 слідчого ГУ ДБР ОСОБА_13 та супровідний лист на директора експертної установи від 22.12.2022, які просто констатують факт волевиявлення слідчого, тому лише сам факт призначення експертизи є не підставою для накладення арешту та покладення на ОСОБА_7 такого неспіврозмірного тягаря завданням кримінального провадження, що позбавить його права вільно користуватись та розпоряджатись належним йому майном.

Також адвокат вказує, що з матеріалів судової справи вбачається, що повістка про виклик до суду для участі у розгляді клопотання про накладення арешту на майно на 09.03.2023 на 11 год. 00 хв. датована 09.03.2023, тобто її було згенеровано у системі суду в день розгляду клопотання.

Крім того, ОСОБА_7 отримав смс-повідомлення про виклик до суду о 11 год. 00 хв. 09.03.2023, тобто у час, коли вже мав початись розгляд клопотання. Вказані факти унеможливили прибуття ОСОБА_7 або його представника на визначений час та позбавило його можливості надати слідчому судді пояснення та докази, які б сприяли повному дослідженню усіх обставин у кримінальному провадженні та перешкодили слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З огляду на викладені обставини, адвокат звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту на майно.

У судовому засіданні адвокат подане клопотання підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Прокурор та представник потерпілого в судовому засіданні заперечували проти задоволення вказаного клопотання. Прокурором вибірково надано суду матеріали кримінального провадження, а саме 5-8 томи.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення сторін, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, статями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A №98).

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000499 від 07.06.2021 за фактом можливого зловживання службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 та їх структурних підрозділів службовим становищем з метою отримання неправомірної вигоди для фізичних та юридичних осіб, в результаті чого державний бюджет України недоотримує обов`язкові податкові платежі в особливо великих розмірах, що спричиняє тяжкі наслідки за ч.2 ст.364 КК України.

13.12.2022 до ЄРДР внесено відомості за правовою кваліфікацією ч.3 ст.229 КК України та 29.03.2023 внесено відомості за ч.1 ст.229 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.03.2023 у справі №757/8805/23-к клопотання старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту на майно - задоволено.

Накладено арешт на устаткування (машину) для виготовлення сигарет марки «Mark-9», виробництва Китаю, 2018 року випуску та лінію упаковки сигарет «HLP2», виробництва Китаю, 2018 року випуску, яке вилучене у період з 06.09.2022 по 11.09.2022 слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань під час проведення обшуку приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17.08.2022 №463/4708/22-к.

За наслідками перегляду вищевказаної ухвали апеляційною інстанцією ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва залишено без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна без задоволення.

08.11.2023 постановою прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 визначено підслідність кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст.229, ч.1 ст.229 КК України, у кримінальному провадженні №0000499 від 07.06.2021 за детективами Територіального управління Бюро економічної безпеки у Київський області. Вбачається, що на час постановлення ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.03.2023, орган досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000499 від 07.06.2021 - Державне бюро розслідувань, а з 08.11.2023 - територіальне управління БЕБ у Київський області.

За час досудового розслідування даного кримінального провадження слідчими суддями першої інстанції та апеляційною інстанцією ухвалювалися діаметрально протилежні рішення щодо накладання арешту на майно вилучене під час обшуку проведеного з 06.09.2022 по 11.09.2022 за ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17.08.2022

Так, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15.09.2022 накладено арешт на речі вилучені під час проведення обшуку в приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

31.01.2023 колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду частково скасовано ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15.09.2022 в частині накладання арешту на сигаретну машину, яка використовується для виготовлення сигарет типу «Кунгсайз», орієнтовний тип машини «Mark-9» та лінію упаковки сигарет в пачку «Кунгсайз» зовні схожу на «HLP2» та повернути вищевказане майно ОСОБА_7 .

Так, апеляційна інстанція прийшла до висновку, що вилучені під час обшуку вищевказані речі (товари) за своєю суттю не мають відношення до кримінального провадження № 0000499 від 07 червня 2021 року за ч.2 ст.364, ч.2 ст.212, ч.3 ст.358 КК України, оскільки метою обшуку згідно ухвали слідчого судді було відшукання і вилучення предметів вчинення кримінального правопорушення, а саме: документація, пов`язана з фінансово-господарською діяльністю ряду суб`єктів підприємницької діяльності, у тому числі чернетки (чорнові записи) та інші документи, а також комп`ютери, флеш-носії та інші носії електронної інформації, які можуть містити відомості щодо вчинення злочинів, грошові кошти та цінні папери здобуті злочинним шляхом для з`ясування причетності до вчинення злочинів двох осіб.

Таким чином, під час обшуку були вилучені речі, а саме сигаретна машина, яка використовується для виготовлення сигарет типу «Кунгсайз», орієнтовний тип машини «Марк 9», та лінія упаковки сигарет в пачку типу «Кінгсайз», дозвіл на вилучення яких не був наданий ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17.08.2022 року про надання дозволу на обшук та виявлення і вилучення певних речей, документів і грошових коштів.

Отже, на думку колегії суддів, клопотання сторони обвинувачення щодо арешту майна ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст.171 КПК України, оскільки зазначені в клопотанні слідчого підстава та мета не відповідають дійсним обставинам кримінального правопорушення.

Більше того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000499 від 07.06.2021 року за ч.2 ст.364, ч.2 ст.212, ч.3 ст.358 КК України не має жодного процесуального статусу (підозрюваного чи обвинуваченого) для наявності розумних підозр вважати причетності до вчинення вище зазначених кримінальних правопорушень, а є лише особою стосовно майна якої без достатніх для цього законних та обґрунтованих підстав було накладено арешт.

Крім цього, до апеляційної скарги ОСОБА_7 додав документи, які підтверджують право власності останнього на спірне майно. Колегія суддів вважає, що прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Отже, на думку колегії суддів, прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що майно, на яке просив накласти арешт, є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Також колегія суддів звертає увагу, що ні прокурор в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника.

Відтак, з урахуванням вищевказаних обставин, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.212, ч.3 ст.358 КК України, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на майно, що є власністю ОСОБА_7 , що відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України є підставою для скасування ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на майно, а саме: сигаретну машину, яка використовується для виготовлення сигарет типу «Кунгсайз» , орієнтовний тип машини «Марк9» та лінію упаковки сигарет в пачку типу «Кінгсайз» зовні схожа на «HLP2», яке ним набуте на підставі договору купівлі-продажу №29/01/22 від 29 січня 2022 року і в подальшому передане за договором від 08 березня 2022 року на зберігання.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, такі, на думку колегії суддів, свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, оскільки клопотання слідчого щодо арешту майна ОСОБА_7 , внесено з порушенням ст.171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням даного кримінального провадження.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги власника майна ОСОБА_7 .

Далі 13.02.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у задоволенні клопотання прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладання арешту, у кримінальному провадженні №0000499 від 07.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст. 229 КК України - відмовлено.

Зокрема в даній ухвалі зазначено посилання на ухвалу Львівського апеляційного суду від 31.01.23 та, що прокурором не підтверджено та не доведено, що дане майно містить відомості, які можуть слугувати доказами у розслідуваному кримінальному провадженні або мають відношення до нього та необхідності у застосуванні заходу забезпечення як арешт майна. Адвокатом доведено те, що вилучене майно не має стосунку до кримінального провадження, арешт несе негативні наслідки для власника майна. Твердження прокурора, що у разі незастосування заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може призвести до втрати доказів по кримінальному провадженню, носить у собі абстрактний та неконкретизований характер, що не має під собою доказового обґрунтування.

03.03.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладання арешту, у кримінальному провадженні №0000499 від 07.06.2021 - залишено без задоволення. Повернуто ОСОБА_7 устаткування (машину) для виготовлення сигарет марки «Mark-9», виробництва Китаю, 2018 року випуску та лінію упаковки сигарет «HLP2», виробництва Китаю, 2018 року випуску.

Копії зазначених ухвал містяться в матеріалах клопотання про скасування арешту майна.

Виходячи з того, що слідчому судді надано лише з 5 по 8 том кримінального провадження, слідчий суддя бере до уваги пояснення прокурора щодо призначених в рамках кримінального провадження експертиз (а.с.73 т.2), а саме:

призначені експертизи по вилученому за адресою: АДРЕСА_1 ):

21.12.2022 - ДНДЕКЦ комплексна товарознавча - чи відповідає маркування на

цигарках, чи придатні до реалізації, яка вартість, чи виготовлені/упаковані на вилученому устаткуванні (машині/лінії) (Висновок експерта від 20.04.2023 №СЕ-19-22/50751-ТВ: маркування на цигарках не відповідає нормам і стандартам; тютюнові вироби не придатні до реалізації; вартість визначити неможливо, оскільки вони не придатні до реалізації; встановити чи виготовлені/упаковані на вилученому устаткуванні не вбачається за можливе, оскільки виходить за межі спеціальних знань експерта-товарознавця);

13.03.2023 - КНДІСЕ автентичності походження товару - які марки, модифікації вилученого устаткування (машини/лінії), чи перебувало воно у робочому стані на момент вилучення, чи виготовлені/упаковані на ньому вилучені цигарки «Мальборо» та «Вінстон» (результат виконання невідомий);

17.03.2023 - ДНДЕКЦ біологічна (молекулярно-генетичне дослідження) - чи є на об`єктах (змивах) з устаткування (машини/лінії) клітини з ядрами, чи можливо встановити їх

генетичні ознаки, чи є в них епітеліальні клітини та чи можливо встановити їх ДНК-профіль (Висновок експерта від 22.06.2023 №СЕ-19-23/16853-БД: виявлено поодинокі клітини з ядрами; генетичні ознаки клітин не встановлені у зв`язку з недостатньою кількістю ДНК у об`єктах);

17.03.2023 - КНДІСЕ слідів рук - порівняння слідів пальців та рук ОСОБА_14 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 зі слідами на устаткуванні (машині) для виготовлення сигарет та лінії упаковка сигарет (результат виконання невідомий);

10.08.2023 - ДНДЕКЦ у сфері інтелектуальної власності - чи позначення нанесені на вилучені пачки « Мальборо » та « Вінстон » є схожими настільки, що їх можна сплутати зі справжніми та може вести в оману споживача (висновок експерта від 09.10.2023 №СЕ-19-23/46734-ІВ: позначення є схожими настільки, що їх можна сплутати зі справжніми та може вести в оману споживача).

На даний час досудове розслідування здійснюється за ч.2 ст.364, ч.3 ст.229, ч.1 ст.229 КК України.

Відповідна стаття 229 КК України передбачає: 1. незаконне використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, кваліфікованого зазначення походження товару, або інше умисне порушення права на ці об`єкти, якщо це завдало матеріальної шкоди у значному розмірі, -

караються штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

2. Ті самі дії, якщо вони вчинені повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або завдали матеріальної шкоди у великому розмірі, -

караються штрафом від трьох тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

3. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені службовою особою з використанням службового становища або організованою групою, або якщо вони завдали матеріальної шкоди в особливо великому розмірі, -

караються штрафом від десяти тисяч до п`ятнадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Стаття 364 КК України передбачає: 1. Зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, -

карається пробаційним наглядом на строк до трьох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, із штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

2. Те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, -

карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного випливає, що жодна з експертиз не надала висновку з якого вбачається, що саме вилучене під час обшуку устаткування відповідає критеріям ст.98 КПК України в рамках кримінального провадження за ч.2 ст.364, ч.3 ст.229, ч.1 ст.229 КК України. З інших матеріалів наданих прокурором в судове засідання, як із пояснень прокурора не вбачається, що вказане майно має ознаки речового доказу саме в рамках кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст.229, ч.1 ст.229 КК України у кримінальному провадженні №0000499 від 07.06.2021, підслідність за якими 08.11.2023 визначено за детективами Територіального управління Бюро економічної безпеки у Київський області.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.03.2023, при накладенні арешту слідчий суддя виходила з того, що вищезазначене майно відповідає критеріям ст.98 КПК України та, що на тому етапі досудового розслідування була необхідність у забезпеченні збереження вказаного майна як речового доказу.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності, на чому наголошує практика Європейського суду.

Версія органу досудового розслідування, що майно, на яке накладено арешт, відповідає ознакам, визначеним ст. 98 КПК України на час розгляду поданого клопотання про скасування арешту майна належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами.

Саме по собі винесення постанови про визнання майна речовим доказом не спростовує цих обставин і не може слугувати підставою для подальшого позбавлення власника майна вільно користуватися ним.

Досудове розслідування розпочато 07.06.2021, обшук з вилученням майна проведений з 06.09.2022 по 11.09.2022, за наслідками четвертого звернення із клопотанням про арешт майна ухвалою Печерського районного суду м. Києва в березні 2023 року накладено арешт на майно. На момент розгляду клопотання про скасування арешту майна минув майже рік, слідчому судді не надано жодних доказів здійснення слідчих дій в рамках кримінального провадження №0000499 від 07.06.2021, окрім призначення експертиз результат яких не вплинув на хід кримінального провадження або підтвердження в устаткуванні наявності ознак ст.98 КК України або визначення кола винних осіб тощо. Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили на даний час про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на вказане майно, яке перебуває у власності заявника. Підозра власнику майна чи іншій особі в рамках кримінального провадження не пред`явлена, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Взагалі відсутні докази того, що ОСОБА_7 , або його дії можуть відповідати будь-яким критеріям саме ч.2 ст.364 КК України.

Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок заявника та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави відповідальності заявника за незаконні дії третіх осіб.

Зі спливом тривалого часу органом досудового розслідування не наведено додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності ОСОБА_7 .

Враховуючи вказане, підстави вважати, що існує правова підстава для арешту майна ОСОБА_7 на даний час спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як прокурор не надав слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження такої тривалої дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 09.03.2023 у справі №757/8805/23-к, якою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000499 від 07.06.2021 та накладено арешт на:

- устаткування (машину) для виготовлення сигарет марки «Mark-9», виробництва Китаю, 2018 року випуску;

- лінію упаковки сигарет «HLP2», виробництва Китаю, 2018 року випуску.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1