Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1802/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000200 за апеляційною скаргою прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 07 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глезно Любарського району Житомирської області, громадянина України, освіта середня технічна, одруженого, працюючого ТОВ « АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и в:

В апеляційні скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 8 років. Дослідити безпосередньо певні докази, яким суд першої інстанції надав невірну оцінку, допитати потерпілу та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Вважає вирок суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невірної кваліфікації дій обвинуваченого.

Зазначає, що судом не враховані покази потерпілої, яка підтвердила, що обвинувачений облив її бензином, а потім закурив цигарку, а сірник кинув у її бік, внаслідок чого вона загорілася, а він місце злочину залишив та медичну допомогу не викликав. Вказує, що судом не враховані покази експерта ОСОБА_14 , який повідомив, що займання потерпілої сталося внаслідок безпосереднього контакту повітряної суміші із парами бензину із запаленим сірником, що спростовує випадковий, ненавмисний підпал шляхом кидання сірника на землю. Вважає, що судом не враховано умисел обвинуваченого та спосіб вчинення суспільно-небезпечного діяння.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині стягнення процесуальних витрат. Вважає, що судом не враховано правову позицію ОП ВС, викладену у постанові від 12.09.2022 у справі №203/241/17 про те, що коли особа звільняється від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строку давності, процесуальні витрати не стягуються.

Вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 07.11.2023 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік. На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності.

Згідно обвинувального акта (зміненого 19.09.2023) ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України за наступних обставин (а.п.163-167 т.2).

29.07.2020 близько 18 год.30 хв. ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї біля свого будинку по АДРЕСА_2 під час сварки із співмешканкою ОСОБА_15 , на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин, вирішив позбавити її життя шляхом спалення.

У вказаний час, взявши з гаражного приміщення металеву каністру з бензином, коробку сірників, ОСОБА_7 став заливати бензин у мопед, який стояв на вказаному подвір`ї.

Коли Куліш підійшла до ОСОБА_7 , останній реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства, облив ОСОБА_15 бензином в область розташування життєво важливих органів, а саме: обличчя, шиї та грудної клітини.

Усвідомлюючи, що ОСОБА_15 облита легкозаймистою речовиною та знаходиться у безпосередній близькості від нього, ОСОБА_7 одразу запалив сірник та кинув його на ОСОБА_15 , від чого на останній спалахнув одяг.

Спостерігаючи, як ОСОБА_15 горить, усвідомлюючи, що вона перебуває внаслідок його дій у небезпечному для життя стані, ОСОБА_7 не вжив заходів щодо її гасіння, а залишив місце події, пішовши до приміщення вказаного будинку.

Внаслідок дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_15 було спричинено термічний опік ІІ А ступеню в ділянці обличчя, шиї, грудної клітки та верхніх кінцівок (28%), які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Проте, суд першої інстанції перекваліфікував дії обвинуваченого на ст.128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, виходячи з того, що не встановлено умислу обвинуваченого на позбавлення життя потерпілої.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги прокурора та в заперечення апеляційної скарги захисника, пояснення обвинуваченого, його захисника та потерпілої в підтримання апеляційної скарги захисника та в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 1 ст. 94 КПК України регламентовано, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Тобто, судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального та процесуального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Мотивування, обґрунтування висновків суду передбачає не простий виклад доказів, а їх змістовний аналіз. Не можна визнати мотивованим вирок, в якому залишилися неспростованими докази, що суперечать обвинуваченню, або не приведені переконливі мотиви на спростування будь-якого доказу.

Необхідність наведення мотивів у судовому рішенні наголошується й у ряді Рішень ЄСПЛ, як «Патон проти Франції», «Салов проти України», «Болдя проти Румунії», «Градінар проти Молдови». Недотримання наведення достатніх мотивів для засудження особи є порушенням критеріїв справедливості, як того вимагає ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушенням права на справедливий судовий розгляд. У справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд констатував порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції у зв`язку з неналежним обґрунтуванням рішень судових установ.

Однак, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_7 судом першої інстанції не в повній мірі надано обґрунтованої оцінки як кожному доказу, так і їх сукупності.

Судом першої інстанції допитано обвинуваченого, потерпілу, свідків, експерта, досліджено письмові докази в повному об`ємі, що підтвердили сторони під час апеляційного розгляду, проте у вироку надано лише частково аналіз досліджених доказів.

Як вбачається з встановлених судом фактичних обставин справи, ОСОБА_7 29 липня 2020 року близько 18 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї біля свого будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , в результаті сварки із своєю співмешканкою ОСОБА_15 , вирішив залишити місце свого проживання, для чого у вказаний час ОСОБА_7 взяв із гаражного підсобного приміщення металеву п`ятилітрову каністру з бензином та став заливати бензин у мопед, який стояв на подвір`ї біля будинку по АДРЕСА_2 .

В цей час до ОСОБА_7 підійшла співмешканка ОСОБА_15 , яка продовжуючи сварку, взялася за руку обвинуваченого, який заливав бензин в бак мопеда, та потягнула її до себе, внаслідок чого частина бензину з каністри потрапила на верхній одяг ОСОБА_15 .

Після цього, в цей же день та час ОСОБА_7 заніс каністру з бензином до гаража, повернувся до мопеду, сидячи на мопеді підпалив сірника щоб підкурити цигарку та розуміючи, що верхній одяг ОСОБА_15 облитий легкозаймистою речовиною бензином, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, і, відповідно, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, викинув палаючого сірника поряд з ОСОБА_15 , від чого її верхній одяг загорівся, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_15 отримала термічний опік ІІ А ступеню в ділянці обличчя, шиї, грудної клітки та верхніх кінцівок ( 28% ), які утворились від дії високих температур та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України не визнав та показав, що через сварку з співмешканкою вирішив поїхати з дому, а тому пішов до гаражу, що розташований у нього на подвір`ї, звідки вивів свого мопеда, в гаражі взяв 5-літрову металеву каністру з бензином, яка була майже повною, та почав заливати його в бензобак. В цей час до нього підійшла його співмешканка, стала зліва та шарпнула його за руку до себе внаслідок чого бензин з каністри вилився на неї, зокрема, на руки та груди, яка кількість бензину вилилася не знає. Після цього обвинувачений заніс каністру з бензином до гаража, сів на мопед та почав підкурювати цигарку, кинувши сірника на землю біля ОСОБА_16 , яка продовжувала стояти поряд, і в цей час щось на потерпілій спалахнуло, вона почала бігти за хату в душ, а обвинувачений в цей час розірвав із тильної сторони на ній футболку, що горіла, яку потерпіла кинула на землю.

Допитана в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_17 підтвердила показання обвинуваченого та зазначила, що все трапилося випадково через необережність, у тому числі і її, оскільки вона шарпала обвинуваченого за руки. Вона підійшла до нього з лівої сторони щоб він нікуди не їхав, смикнула з силою його за руку, коли ОСОБА_7 заливав бензин і в цей час частина бензину вилилась на неї, на футболку в районі грудей, але вона не приділила цьому уваги та продовжувала стояти біля мопеда. ОСОБА_7 заніс каністру до гаража, сів на мопед, почав підкурювати цигарку, кинувши сірник на землю. Оскільки вона з обвинуваченим знаходилися на відстані близько 1 метра один від одного, в той час як ОСОБА_7 кинув сірник її верхній одяг спалахнув та почав горіти. Вона побігла в душ, в цей час обвинувачений розірвав з заду футболку, яка горіла, вона зняла її та кинула біля душа, де вона згоріла.

Згідно висновків комплексної судової пожежно-технічної та судово-медичної експертизи від 12.05.2022 №1344/21-25/26, час горіння одягу та вплив небезпечних чинників пожежі на тіло ОСОБА_15 , внаслідок якого вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, наведені у висновку судово-медичної експертизи №1926 від 29.09.2020, можливий від моменту займання одягу, надітого на потерпілу до його зняття з неї. Згідно даних медичних документів і результатів судово-медичної експертизи опікові рани були виявлені на обличчі, шиї, грудній клітині, верхніх кінцівках, що дає підстави вважати потрапляння на ці ділянки тіла горючої рідини до моменту внесення джерела запалювання в утворену пароповітряну суміш парів горючої рідини із киснем повітря, після потрапляння згаданої рідини на потерпілу. Загорання верхньої частини одягу, вдягненого на потерпілу ОСОБА_15 , облитої 100-150 мл бензину, у випадку кидання безпосередньо на неї палаючого сірника імовірно можливе за умови безпосереднього контакту палаючого сірника із горючим середовищем утвореною пароповітряною сумішшю парів вилитого бензину з киснем повітря; загорання верхньої частини одягу облитого бензином, у випадку кидання на землю неподалік її палаючого сірника можливий лише у тому випадку, коли полум`я сірника потрапить у зону утвореної пароповітряної суміші парів вилитого бензину з киснем повітря у концентрації, здатній до займання. Судово-медичних даних, по яких можна встановити тривалість горіння, щоб виникли опіки конкретно, являється неможливим, не виключена можливість, що це могло статися за короткий проміжок часу, конкретно встановити кількість бензину, необхідного для виникнення опіку в потерпілої, являється неможливим, проте не виключена можливість, що вони могли виникнути від 100 150 мл бензину (том 2, а.п. 38-58).

В апеляційній скарзі прокурор звертає увагу на покази обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно яких він кинув запалений сірник на землю. Однак потерпіла була одягнена у шорти і не отримала опіків ніг, що може свідчити про те, що горіння почалось не з поверхні землі.

Водночас, допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_14 повідомив, що займання ОСОБА_15 могло бути лише внаслідок безпосереднього контакту повітряної суміші із парами бензину із запаленим сірником, що спростовує пояснення обвинуваченого та потерпілої про її випадковий, ненавмисний підпал шляхом кидання сірника на землю.

Таким чином, допит експерта ОСОБА_14 судом першої інстанції не усунув наявних протиріч між показами обвинуваченого і потерпілої та фактичними обставинами справи.

На переконання апеляційного суду вказані протиріччя, судом першої інстанції не було усунуто, а у вироку суду не наведено переконливих обґрунтованих мотивів, відповідно до яких суд дійшов висновку про неспроможність зазначеної версії сторони захисту.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та постановлений без належного аналізу доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.

Наведені обставини, відповідно до ст. 412 КПК України, апеляційний суд вважає істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищенаведене, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати наведене, визначитись із правовою кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_7 за необхідності призначити додаткову експертизу для усунення зазначених суперечностей. У випадку встановлення судом першої інстанції тих самих фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого, слід прийняти законне і обґрунтоване рішення у розумні строки.

На підставі викладеного, вирок суду підлягає скасуванню, внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду даного провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 07 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: