Справа №186/811/24
Провадження №1-кп/0186/299/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Першотравенську кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000068 від 17 лютого 2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Шевченка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, освіта середня, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра неперебуваючого, раніше судимого:

- 27 травня 2005 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області по ч.3 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до позбавлення волі на строк три роки, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком два роки;

- 22 лютого 2007 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області по ч.2 ст.189, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки один місяць, 22 березня 2011 року звільненого з Жовтоводської виправної колонії №26 Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;

- 13 жовтня 2011 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області по ч.4 ст.296 КК України до позбавлення волі на строк три роки, 03 березня 2014 року звільненого з Солонянської виправної колонії №21 Дніпропетровської області на підставі ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2014 року по ст.81 КК України умовно-достроково на чотири місяці 17 днів;

- 25 листопада 2014 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області по ч.1 ст.125 КК України до громадських робіт на строк 150 годин;

- 16 серпня 2016 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області по ч.2 ст.186, ст.75, ст.76 КК України до позбавлення волі на строк два роки, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком один рік;

- 26 грудня 2017 року Селидівським міським судом Донецької області по ч.1 ст.263, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк три роки, 12 квітня 2018 року Донецьким апеляційним судом вирок Селидівського міського суду Донецької області від 26 грудня 2017 року змінений, виключено з вироку ч.4 ст.70 КК України, вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року виконувати самостійно, в іншому вирок залишено без змін;

- 17 травня 2018 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області по ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, 22 липня 2022 року звільненого з Синельниківської виправної колонії №94 Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2022 року по всій території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року, запроваджено воєнний стан. Указом Президента України №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану», який затверджений Законом України, продовжено воєнний стан Указом Президента України №734/2023 від 06 листопада 2023 року на 90 діб, тобто до 13 травня 2024 року.

02 лютого 2024 року в період часу, приблизно о 18 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_6 і малознайомим - ОСОБА_7 , перебували біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 , з метою придбання спиртних напоїв, передав ОСОБА_5 свій мобільний телефон і повідомив пін-код від своєї банківської картки банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

У цей час та в указаному місці у ОСОБА_5 виник прямий, злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, а саме: грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_5 направився до банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що розташований за адресою: вул.Леоніда Каденюка, буд.№1-а, м.Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області.

02 лютого 2024 року в період часу з 18 години 48 хвилин по 18 годину 53 хвилини ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний, прямий умисел, спрямований на таємне, повторне, викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, переслідуючи мету наживи, діючи повторно, в умовах воєнного стану, перебуваючи біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що розташований за адресою: вул.Леоніда Каденюка, буд.№1-а, м.Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області, де, використовуючи мобільний телефон, належний ОСОБА_7 , за допомогою функції «зняття без картки», чотирма транзакціями здійснив зняття грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_7 , у загальній сумі 15000 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 , разом з викраденими коштами, в загальній сумі 15000 гривень, покинув місце вчинення злочину, обернувши їх у свою власність та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому - ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на загальну суму 15000 гривень.

Окрім того, 17 квітня 2024 року в період часу з 09 години 30 хвилин по 09 годину 40 хвилин ОСОБА_5 перебував у приміщенні «Аптека 911» за адресою вул.Шахтарської Слави, буд.№9, м.Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області, де побачив, що на касовому прилавку «Аптека 911» за монітором працівника аптеки знаходиться мобільний телефон, марки «Motorola G30», чорного кольору.

У цей час і в указаному місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, а саме: мобільного телефону, марки «Motorola G30 (XT2129-2)», IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 17 квітня 2024 року в період часу з 09 години 30 хвилин до 09 години 40 хвилин, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, переслідуючи мету наживи, керуючись корисливим мотивом, переконавшись, що його дії є таємними для інших, викрав з касового прилавку приміщення «Аптека 911», за адресою: АДРЕСА_4 , мобільний телефон, марки «Motorola G30 (XT2129-2)», IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 , вартістю 3590 гривень, який належить ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_5 , разом з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, обернувши його у свою власність та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій - ОСОБА_8 , матеріального збитку на загальну суму 3590 гривень.

27 травня 2024 року між прокурором Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому, на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000068 від 17 лютого 2024 року, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні - ОСОБА_5 , із захисником адвокатом ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області, за адресою: вул.Шахтарської Слави, буд.№16, м.Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області, укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої: підозрюваний ОСОБА_5 , під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сторони при призначенні покарання врахували, що потерпілі: ОСОБА_7 і ОСОБА_8 претензій до підозрюваного не мають, надали письмові згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_5 , і погодилися на призначення покарання останньому по ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, матеріального збитку їм крадіжкою не спричинено, претензій не мають, цивільні позови заявляти не будуть. Згідно ч.3 ст.75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

В угоді також передбачені наслідки укладення угоди, її затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_5 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просив її затвердити та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Потерпілі: ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , подали суду заяву з проханням розглянути справу відносно ОСОБА_5 в їх відсутність та затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором і ОСОБА_5 , призначивши останньому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 , визнав повністю себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, від дачі показань відмовився, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання, призначивши мінімальний іспитовий строк, та покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання в виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, призначивши мінімальний іспитовий строк.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких і тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Пунктом 1 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст.472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі, щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, переконався, що кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений - ОСОБА_5 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

На підставі ст.65 КК України, п.1 Постанови Пленуму ВССУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення, перевиховання обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Крім того, при призначені покарання враховано, що ОСОБА_5 є таким, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, викрадене потерпілим повернуто.

Відповідно до вимог ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим, призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та ухвалення обвинувального вироку.

Так як укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений відмовився від здійснення права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а саме: від допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подання клопотання про виклик свідків і подання доказів, що свідчать на його користь; що обвинувачений скоїв тяжкі злочини, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, викрадене потерпілим повернуто, тобто угода відповідає вимогам цього Кодексу, закону та ухваленню вироку, тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_5 покарання по ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами.

Кваліфікація скоєного ОСОБА_5 по ч.4 ст.185 КК України правильна, за ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази суд вирішує у відповідність ст.100 КПК України: договір застави мобільного телефону, марки «Motorola G30 (XT2129-2)», №10.4202 від 18 квітня 2024 року слід залишити при матеріалах кримінального провадження;

мобільний телефон, марки «Motorola G30 (XT2129-2)», IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 , переданий на зберігання, згідно розписки, потерпілій - ОСОБА_8 , слід залишити останній за належністю.

При вирішенні питання відшкодування процесуальних витрат у справі, пов`язаних із залученням експертів, суд зазначає, що, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України - у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №2085/24 від 20 квітня 2024 року, вартість якої, згідно довідки, складає 260 гривень.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 394, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, - суд

У Х В А Л И В :

Затвердити укладену 27 травня 2024 року між прокурором Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому, на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000068 від 17 лютого 2024 року, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні - ОСОБА_5 , із захисником адвокатом ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області, за адресою: вул.Шахтарської Слави, буд.№16, м.Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області, угоду про визнання винуватості, за умовами якої: підозрюваний ОСОБА_5 , під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сторони при призначенні покарання врахували, що потерпілі: ОСОБА_7 і ОСОБА_8 претензій до підозрюваного не мають, надали письмові згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_5 , і погодилися на призначення покарання останньому по ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Згідно ч.3 ст.75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

В угоді також передбачені наслідки укладення угоди, її затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в два роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідність пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази: договір застави мобільного телефону, марки «Motorola G30 (XT2129-2)», №10.4202 від 18 квітня 2024 року - залишити при матеріалах кримінального провадження;

мобільний телефон, марки «Motorola G30 (XT2129-2)», IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 , переданий на зберігання, згідно розписки, потерпілій - ОСОБА_8 , - залишити останній за належністю.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №2085/24 від 20 квітня 2024 року - 260 гривень.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їм наслідків укладення угоди;

2) потерпілими, їх представниками, законними представниками, виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; нероз`яснення їм наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3)прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1 .