Справа № 606/1052/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2024 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 26 березня 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, студента 1 курсу навчально-наукового інституту інноватики, природокористування та інфраструктури Західноукраїнстьького національного університету, несудимого

за ч.2 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, за невстановлених органом досудового розслідування обставин, у невстановленому місці в січні 2024 року незаконно придбав кастет, який за своїм зовнішнім виглядом мав ознаки холодної зброї, залишивши його при собі з метою подальшого носіння.

Усвідомлюючи протиправність своїх дій та можливість настання негативних наслідків, розуміючи, що придбаний ним кастет є холодною зброєю, маючи умисел на незаконне поводження із цією зброєю, ОСОБА_4 добровільно не здав кастет до правоохоронних органів та почав носити його при собі без передбаченого законом дозволу та всупереч вимогам п.21 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року № 2471 «Про право власності на окремі види майна», Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21 серпня1998 року № 622.

Так, 26 березня 2024 року близько 18 год. ОСОБА_4 , не маючи дозволу на носіння холодної зброї, перевозив кастет транспортним засобом КМЗ Днепр МТ 10, д.н.з. НОМЕР_1 , по автодорозі Галич-Сатанів-Підгайці, де між населеними пунктами с.Панталиха та Соколів Микулинецької ТГ Тернопільського району Тернопільської області був зупинений працівниками СРПП ВП № 3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , котрі під час візуального огляду речей ОСОБА_4 виявили у його сумці вказаний кастет, який є холодною зброєю ударно-дробильної дії.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та суду показав, що у січні 2024 року через мережу інтернет придбав у незнайомої йому особи кастет та помістив його у свою сумку, яку зберігав за місцем проживання. 26 березня 2024 року близько 18 год. він, не маючи дозволу на носіння холодної зброї, перевозив кастет транспортним засобом КМЗ Днепр МТ 10, д.н.з. НОМЕР_1 , де між населеними пунктами с.Панталиха та Соколів Тернопільського району Тернопільської області був зупинений працівниками СРПП ВП № 3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, котрі під час візуального огляду речей виявили у його сумці вказаний кастет. Про те, що кастет є холодною зброєю і для його носіння повинен бути відповідний дозвіл йому стало відомо вже після його придбання.

Крім визнання вини самим обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, його вина доводиться наступними доказами, які безпосередньо досліджені судом:

-даними протоколу огляду місця події від 26 березня 2024 року, з яких вбачається, що на узбіччі автодороги Галич-Сатанів-Підгайці між населеними пунктами с.Панталиха та Соколів Микулинецької ТГ Тернопільського району Тернопільської області виявлено транспортний засіб КМЗ Днепр МТ 10, д.н.з. НОМЕР_1 та службовий автомобіль марки «Рено СКС», д.н.з. НОМЕР_2 . На капоті службового автомобіля наявний металевий предмет чорного кольору, схожий на кастет, поруч із яким знаходився тканинний чохол чорного кольору. ОСОБА_4 пояснив, що предмет, схожий на кастет і чохол до нього,належать йому;

-даними протоколу огляду від 28 березня 2024 року, відповідно до яких об`єктом огляду є компактдиск «DVD-R4/7 GB16x120min», на якому містяться файли із відеозаписом з body-камери поліцейського ОСОБА_10 . Так, із відеозапису видно, як ОСОБА_4 із своєї нагрудної сумки витягнув особисті речі, серед яких був кастет;

-висновком експерта № СЕ-19/120-24/3873-ХЗ, який проводив експертизу зброї, згідно із яким наданий на дослідження предмет, який був вилучений у ОСОБА_4 під час огляду місця події між населеними пунктами АДРЕСА_2 , є холодною зброєю ударно-дробильної дії. Даний предмет виготовлений саморобним способом з використанням промислового обладнання по типу кастета.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ознаками ч.2 ст.263 КК України як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Щодо призначення неповнолітньому ОСОБА_4 виду й розміру покарання за вказаний злочин, то суд виходить з такого.

Так, дотримуючись загальних засад призначення покарання, зокрема, призначення покарання у межах, установлених у санкції частини статті, відповідно до положень Загальної частини КК України, із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд призначає покарання, що буде необхідним й достатнім для виправлення винного та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно із ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.263 КК України, є нетяжким злочином, обвинувачений є неповнолітнім, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на медичних обліках не перебуває, має належні умови проживання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття, оскільки обвинувачений під час допиту в якості підозрюваного зізнався у вчиненні злочину та згідно з п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України - вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім цього, судом встановлено, що злочин вчинено ОСОБА_4 , будучи неповнолітньою особою, а тому вирішуючи питання щодо призначення покарання необхідно враховувати положення Розділу ХV Кримінального кодексу України, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх.

Згідно із досудовою доповіддю органу пробації ОСОБА_4 має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, виправлення обвинуваченого може бути досягнуто у громаді за умови здійснення за ним нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Враховуючи тяжкість злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, на підставі ст.105 КК України, неповнолітня особа, яка вперше вчинила нетяжкий злочин, може бути звільнена судом від покарання.

Суд враховує роз`яснення, викладені в пункті другому Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» №2 від 15 травня 2006 року, що в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Як роз`яснено у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2019 року у справі № 754/5884/19, згідно із ч.1 ст.105 КК України суд вправі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов:

а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним;

б) неповнолітній щиро розкаявся;

в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття;

г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд вправі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

У постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 161/7253/18 сформульовано правовий висновок про те, що підставою для звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності або від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру виступає можливість їх виправлення без призначення покарання. Можливість такого виправлення випливає з оцінки поведінки неповнолітнього до і після вчинення злочину, його ставлення до навчання, роботи та інших обставин, що свідчать про невелику небезпечність особи неповнолітнього. З метою забезпечення особливих потреб неповнолітніх правопорушників, які обумовлені недостатністю інтелектуального розвитку, життєвого досвіду, соціально-психологічними особливостями особи, законодавцем у положеннях ст.ст.97,105,106 КК України було передбачено можливість заміни кримінальної відповідальності або покарання примусовими заходами виховного характеру. Звільнення неповнолітнього від покарання на підставі ст.105 КК України здійснюється вироком без призначення неповнолітньому конкретного покарання, передбаченого санкцією статті закону України про кримінальну відповідальність, за якою його було визнано винуватим

Беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, щире розкаяння у вчиненому обвинуваченого ОСОБА_4 , який є неповнолітнім, бездоганну посткримінальну поведінку, а саме: позитивну характеристику, непритягнення до жодного виду юридичної відповідальності, зразкове поводження у побуті, та зразкову поведінку під час судового провадження, не перебування під наглядом у жодному закладі чи установі, досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як низький, суд вважає, що наявні достатні підстави для застосування примусових заходів виховного характеру. Наведене у сукупності свідчить, що на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання для досягнення мети виправлення.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд з урахуванням даних про особу обвинуваченого, вважає необхідним застосувати до неповнолітнього обвинуваченого примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Про зазначене ствердили і сторони кримінального провадження під час виступу в дебатах, що і просили застосувати саме такий захід виховного характеру, а законний представник неповнолітнього обвинуваченого у судовому засіданні запевнив про свій авторитет, контроль і вплив на обвинуваченого, як сина, та бажання застосувати до нього застереження.

При цьому суд враховує що, обвинувачений продовжує здобуття вищої освіти, і саме примусовий захід виховного характеру у виді застереження сприятиме виправленню неповнолітнього обвинуваченого та буде більш дієвим та ефективним способом впливу на обвинуваченого ОСОБА_4 , який на даний час не потребує застосування кримінального покарання за ч.2 ст.263 КК України.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, викладених в листі від 16 січня 2017 року №223 - 66/0/4-17 "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" пунктом шістнадцятим визначено, що суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні) та керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються із 1514.56 грн. витрат на проведення експертизи зброї від 28 березня 2024 року № СЕ-19/120-24/3873-ХЗ.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368-370,373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.263 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 105, п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання без визначення його виду, застосувавши примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Речові докази у кримінальному провадженні: кастет та чохол до нього, які зберігаються у кімнаті зберігання зброї відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Речові докази у провадженні: відеофайли з назвами:

2024_0326_181852_451.MOV,

2024_0326_182152_452.MOV,

2024_0326_182452_453.MOV,

2024_0326_182753_454.MOV,

VID25F-00-0054.MOV, VID25F-00-0055.MOV, VID25F-00-0056.MOV, VID25F-00-0057.MOV, VID25F-00-0058.MOV, VID25F-00-0059.MOV, VID25F-00-0060.MOV, VID25F-00-0061.MOV, VID25F-00-0062.MOV, VID25F-00-0063.MOV, які записані на два оптичні носії із наступним маркуванням на поверхні: CPDR47G-CSMWP03-5001 13AAO246 та які зберігаються у матеріалах кримінального провадження № 0000074, внесеного 26 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після вступу вироку в законну силу залишити зберігати у матеріалах вказаного кримінального провадження.

Стягнути із законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_6 на користь Державного бюджету України 1514.56 грн. за проведення експертизи зброї від 28 березня 2024 року № СЕ-19/120-24/3873-ХЗ.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1