ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2652/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/137/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3,4 ст.152, ч.3 ст.153 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

представника потерпілої - ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_9 , старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Тернопільської обласної прокуратури на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 05 лютого 2024 року, -

Встановила:

Цією ухвалою обвинувальний акт в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 від 08.03.2023 року про обвинувачення ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст.152, ?.3 no.153 КК України повернуто старшому прокурору групи прокурорів у кримінальному провадженні начальнику відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_11 .

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить вказану ухвалу скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в суд 1-ї інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказані вимоги мотивує тим, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України, а позиція суду щодо відсутності у обвинувальному акті вказівки про час вчинення кримінальних правопорушень є безпідставною, оскільки у ньому зазначено, що злочини вчинялись обвинуваченим у період з січня 2018 року по березень 2020 року.

- представник потерпілої просить вказану ухвалу суду скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Мотивує тим, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України, тому суд безпідставно повернув його прокурору.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Свої доводи мотивує тим, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, прийнятою на підставі належного дослідження обставин справи, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а формулювання обвинувачення викладено не конкретно.

У запереченнях на апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої захисник ОСОБА_12 просить залишити їх без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Вказані вимоги мотивує тим, що досудове розслідування було проведено неналежно і без прокурорського нагляду, тому ухвала суду є законною у повному обсязі.

Зазначає, що обвинуваченому інкримінуються злочини трьохрічної та п`ятирічної давності, коли в один із періодів він перебував закордоном.

Вказує, що апеляційна скарга представника потерпілої взагалі необгрунтована, а обвинувачений незаконно протягом 8 місяців утримувався під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, представника потерпілих та прокурора, що просять задовольнити їхні апеляційні скарги, з мотивів, викладених у ній, захисника та обвинуваченого, що вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, на розгляд до Збаразького районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №№0000165 від 08.03.2023 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153 КК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що формулювання обвинувачення викладено не конкретно, а саме не зазначено час та дати вчинення інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, що унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Такі підстави повернення обвинувального акта прокурору, колегія суддів вважає надуманими, які не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України, передбачені вимоги яким повинен відповідати обвинувальний акт та можливість повернення його прокурору у разі його невідповідності вимогам передбачених цією статтею.

Згідно з положеннями ч. 2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Отже, відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, крім інших, передбачених цією нормою процесуального права відомостей, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації; 3) формулювання обвинувачення. При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченим.

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вимог ст.291 КПК України.

Отже, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при складанні, а прокурором при перевірці та затвердженні обвинувального акта були дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, а сам обвинувальний акт цілком відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Так, обвинувальний акт, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, що його затверджував.

Окрім того, до обвинувального акта, як це передбачено ч. 4 ст. 291 КПК України, додані реєстри матеріалів досудового розслідування та розписка обвинуваченого та його захисників про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Водночас, колегія суддів зауважує, що відповідно до п.5 ч.1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає наявність в ньому таких недоліків, які не можуть бути усунуті та перешкоджають призначити судовий розгляд.

Окрім того, в силу ст. 36 КПК України прокурор є самостійним у своїй діяльності, в тому числі і в частині викладу в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації. До того ж, положення ст. 338 КПК України дають право прокурору змінити обвинувачення під час судового розгляду з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення.

У постанові другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 03.07.2019 року (справа № 273/1053/17) зроблено висновок, за яким кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, в тому числі, й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

На переконання апеляційного суду, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

При цьому, лише за результатами судового розгляду кримінального провадження по суті, суд, згідно з п.1 чи п.2 ч.3 ст.374 КПК України, дає оцінку висунутому прокурором обвинуваченню і у разі визнання особи виправданою чи винуватою, повинен у мотивувальній частині вироку викласти, формулювання обвинувачення, яке було визнано судом недоведеним або доведеним на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів зібраних під час здійснення досудового розслідування.

Так в обвинувальному акті вказано, що злочини вчинялись обвинуваченим у період з січня 2018 року по березень 2020 року, тому вказівка суду, що не зазначено час та дати вчинення інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень є безпідставною.

При цьому, роблячи висновок в підготовчому судовому засіданні про неконкретність викладу формулювання обвинувачення з зазначених вище підстав з посиланням місцевого суду в ухвалі на положення вимог ст.91 КПК України, колегія суддів вважає невірним, оскільки на вказаній стадії судового провадження, суд не вправі вдаватися до дослідження та оцінки доказів, робити висновки з приводу правильності чи неправильності кваліфікації його дій, що є наступним етапом провадження.

Отже, вказані в ухвалі недоліки обвинувального акту не можуть слугувати підставами для його повернення прокурору, оскільки не є перешкодою для призначення судового розгляду, а можуть вплинути на вирішення питання про доведеність чи недоведеність висунутого обвинувачення, що визначається за результатами судового розгляду.

Окрім того, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ч. 1 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Частиною 5 ст.28 КПК України передбачено, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Тому, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, як таку, що відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України ухвалена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а матеріали провадження повернути до суду першої інстанції зі стадії підготовчого засідання, чим задовольнити апеляційні скарги представника потерпілих та прокурора.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 331, 401, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_9 , старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Тернопільської обласної прокуратури - задовольнити.

Ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 05 лютого 2024 року - скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути у суд першої інстанції на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді