УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000345, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2023 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Бандурка Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

( в режимі відеоконференції з Первомайського міськрайонного

суду Миколаївської області)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині призначення ОСОБА_6 покарання. Призначити покарання у мінімальному розмірі.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 16.03.2023 року по 20.03.2023 року включно та в період з 12.11.2023 року і до набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 , на користь держави судові витрати за проведення експертних досліджень в сумі 22618 (двадцять дві тисячі шістсот вісімнадцять) грн. 48 коп. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, вважає, що оскаржуваний вирок суду в частині призначення покарання є незаконним і таким, що підлягає зміні у зв`язку з призначенням обвинуваченому міри покарання, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вважає, що суд вказавши у вироку пом`якшуючі обставини та дані про особу ОСОБА_6 , не надав їм відповідної оцінки, а також не врахував інших даних про особу обвинуваченого, а саме його молодий вік, відсутність судимостей, не враховано судом і те, що обвинувачений створив сім`ю, виховує дитину дружини від першого шлюбу, піклується про неї, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. На думку сторони захисту, є всі підстави для призначення ОСОБА_6 покарання у мінімальному розмірі.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_6 у невстановлені досудовим розслідуванням час та спосіб, у невстановленому місці, у невстановленої особи незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину. Вказану психотропну речовину ОСОБА_6 незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та у подальшому планував збути за допомогою безконтактної схеми шляхом "закладок" на території м. Первомайська Миколаївської області.

16.03.2023 близько 14.00 год. ОСОБА_6 , виконуючи задумане, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збуту наркотичних речовин, шляхом їх продажу через залишення "закладок" на території м. Первомайська Миколаївської області прибув та незаконно привіз з собою із м. Южноукраїнська до м. Первомайська Миколаївської області "закладки" з психотропною речовиною у розфасованому вигляді та почав розшукувати місце, в якому можливо їх залишити.

Реалізуючи свій злочинний намір, 16.03.2023 приблизно о 14:30 год. ОСОБА_6 , зберігаючи при собі з метою подальшого збуту згортки з психотропною речовиною, маючи корисливий мотив, діючи з метою особистого збагачення, з прямим умислом на збут психотропних речовин шляхом "закладок", прибув на мікрорайон "Блоква" в м. Первомайську Миколаївської області. Рухаючись по вулицях Садова, Жасмінова, 8 Березня, Чорноморців, Василя Симоненка, Толбухіна, ОСОБА_6 віднайшов місця, в яких можливо зберігати з метою збуту згортки з особливо небезпечною психотропною речовиною та зробив "закладки".

З метою фіксації місця розташування закладок ОСОБА_6 за допомогою мобільного телефону iPhone SE, зробив фотознімки для подальшої передачі інформації покупцям, за що мав отримати прибуток від збуту особливо небезпечної психотропної речовини. 17.03.2023 в період часу з 13:18 год. по 14:36 год. під час проведення огляду місця події виявлено та вилучено 15 згортків синього кольору у різних місцях по вул. Садова, по вул. Жасмінова, по вул. 8 Березня та по вул. Толбухіна у м. Первомайськ.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення, збут особливо небезпечних психотропних речовин.

Крім того, 16.03.2023 у денний час ОСОБА_6 , вчинивши попередні злочинні дії, прибув до мікрорайону "Богопіль" в м. Первомайську Миколаївської області. При цьому у нього при собі був зіп-пакет з психотропною речовиною, яку він придбав у невстановлені досудовим розслідуванням час та спосіб, у невстановленому місці, у невстановленої особи та незаконно зберігав при собі без мети збуту. Того ж дня близько 17.20 год. проходячи по пров. Різдвяному в м.Первомайську Миколаївської області, ОСОБА_6 був зупинений працівниками поліції, яким під час перевірки документів останній добровільно видав зіп-пакет, в середині якого містилася речовина, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVP, маса якої у складі речовини становить 0,2891г та виріб, у вигляді металевої трубки із скляною лампочкою, на якій виявлено психотропну речовину - PVP, яка відносить до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, маса якої у складі нашарування на поверхні виробу у вигляді металевої трубки зі скляною лампочкою 0,0304г. В подальшому під час обшуку ОСОБА_6 в гаманцеві було виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий зіп-пакет, в середині якого міститься речовина, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVP, маса якої у складі речовини становить 1,6284г. Проведеними заходами у ОСОБА_6 вилучено особливо небезпечну психотропну речовину PVP, загальна маса якої становить 1,9479 г.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах.

Поряд з цим, встановлено, що ОСОБА_6 у невстановлений час за невстановлених обставин, маючи умисел, направлений на незаконне носіння, придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав вогнепальну зброю (пістолет) та бойові припаси (патрони), які в послідуючому незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу в квартирі, де він мешкає по АДРЕСА_2 . 16.03.2023 ОСОБА_6 , маючий намір на подальше незаконне носіння вогнепальної зброї та бойових припасів, взяв гладкоствольний самозарядний пістолет та бойові припаси в загальній кількості 4 шт., після чого прибув до міста Первомайськ Миколаївської області. Тим самим ОСОБА_6 незаконно перевіз вогнепальну зброю та бойові припаси. Того ж дня близько 17.20 год. проходячи по пров. Різдвяному в м.Первомайську Миколаївської області, ОСОБА_6 був зупинений працівниками поліції, якими під час перевірки документів останній добровільно видав працівникам поліції: гладкоствольний самозарядний пістолет калібру 9 мм. Р.А., 4 патрони які є боєприпасами, а саме: 2 патрони, які є пістолетними патронами ВІЙ калібру 9 мм. Р.А., які споряджені сферичними полімерними кулями, які виготовлені промисловим способом; 2 патрони, які відповідно до висновку експерта є боєприпасами та є кульовими пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., що виготовлені саморобним способом шляхом переспорядження промислово виготовлених холостих пістолетних патронів калібру 9 мм. Р.А.К металевими сферичними кулями діаметром 6,4 мм.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаних кримінальних правопорушень.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника, щодо невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру . Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд призначив явно несправедливе покарання та висуваючи вимогу про пом`якшення призначеного покарання, апелянт не наводять жодних мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом розміром покарання та тим мінімальним розміром покарання, яке просить призначити.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65, 66, 67 КК України урахував, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 12 КК України, два вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень відносяться до тяжких злочинів, інший є нетяжким злочином. Судом також враховано фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінуємим йому кримінальних правопорушень, щиро розкаявся, раніше не судимий, за місцем проживання скарг на нього від мешканців будинку не надходило, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Врахувавши всі вище зазначені обставини та відомості, що характеризують особу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покарання у виді позбавлення волі в межах передбачених санкціями ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, належним чином умотивувавши своє рішення.

Судом першої інстанції вивчено та враховано дані про особу обвинуваченого, зокрема і ті на які посилається апелянт, а саме наявність пом`якшуючих обставин, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Є неспроможними вимоги апеляційної скарги захисника про призначення обвинуваченому більш м`якого покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки, судом обвинуваченому призначено покарання в мінімальних межах санкцій зазначених норм закону.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з призначеним ОСОБА_6 покаранням та вважає, що саме таке покарання відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Досліджені судом обставини та особа обвинуваченого, свідчать про високий рівень ризику вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень, оскільки останній в невеликий проміжок часу, а саме в два дні, вчинив декілька різних кримінальних правопорушень, а тому його виправлення без відбування покарання є неможливим. Інших обставин, пом`якшуючих покарання або позитивно характеризуючих особу обвинуваченого, які б не були предметом розгляду та аналізу суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання ґрунтується на положеннях ст. ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість, апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2023 року, стосовно ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді