СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/368/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2022 за №0000894 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

До Святошинського районного суду міста Києва 01.11.2022 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2022 за №0000894, відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2022 зазначений обвинувальний акт цього ж дня отриманий головуючою суддею.

Ухвалою суду від 03.11.2022 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що по кримінальному провадженню під час досудового розслідування, а також при складенні обвинувального акта, дотримані всі вимоги, передбаченні ст. 32, 291 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Через канцелярію суду 29.02.2024 надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору. Дане клопотання захисник обґрунтовує тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: обвинувальний акт містить правову кваліфікацію, що не відповідає викладеному у ньому формулюванню обвинувачення та обставинам кримінального правопорушення, обвинувачення є неконкретним і незрозумілим, обвинувальний акт містить суперечливі дані розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та у ньому не зазначені обставини, які на думку захисника, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних, які мають бути викладені відповідно до вимог ст. 109 КПК України. Крім того, через канцелярію суду 29.02.2024 надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 про витребування у прокуратури м. Києва, як органу уповноваженого на здійснення процесуального керівництва за кримінальним провадженням, що здійснюється ТУ ДБР у м. Києві та з Офісу Генерального прокурора, як органу уповноваженого на ведення Єдиного реєстру досудового розслідування, повного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2022 за №0000894.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , позицію якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заперечили щодо призначення обвинувального акта до судового розгляду та підтримали клопотання захисника ОСОБА_8 про його повернення прокурору.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, суд дійшов таких висновків.

Щодо клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта, проти якого заперечив прокурор, позицію якого підтримали представник потерпілого та потерпілий, з тих підстав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Положеннями ст. 291 КПК України визначено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції, допускається лише у разі порушення прокурором, слідчим чи дізнавачем цих вимог.

Як вбачається з вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 вбачається, що обвинувальний акт містять усі відомості, передбачені ст. 291 КПК України.

Таким чином, судом не встановлено допущення органом досудового розслідування порушень вимог кримінального процесуального закону під час подання до суду обвинувального акта, який відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, за своєю формою та змістом, разом із долученими до нього додатками.

Фактичні обставини, а також формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті так, як були встановлені під час досудового розслідування.

Доводи сторони захисту не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору, та підлягають з`ясуванню під час судового розгляду даного кримінального провадження по суті, в ході якого обставини, які мають значення для кримінального провадження підлягають перевірці та оцінці.

За таких обстави, підстави для повернення обвинувального акта відсутні, оскільки обвинувальний акт та додатки до нього складені у відповідності до вимог КПК України, при затвердженні прокурором обвинувального акта дотримані вимоги закону.

Також у судовому засіданні встановлено, що вказане кримінальне провадження підсудне Святошинському районному суду міста Києва. Підстав для закриття чи зупинення даного кримінального провадження немає.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного обвинувального акта до судового розгляду.

Кримінальне провадження на підставі ч. 1 ст. 31 КПК України належить здійснювати суддею одноособово.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Відтак, коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді є наступним: прокурор, обвинувачений, захисники, представник потерпілого та потерпілі.

Крім того, представник потерпілогоОСОБА_6 , позицію якого підтримали потерпілий ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_4 , просив прийняти до розгляду цивільний позов ОСОБА_7.

Захисник ОСОБА_5 , позицію якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 заперечував щодо прийняття до розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_7, посилаючись не те, що цивільний позов не відповідає вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Суд вважає необхідним прийняти позовну заяву потерпілого ОСОБА_7 про стягнення заподіяної кримінальним правопорушенням майнової та моральної шкоди, оскільки це узгоджується із нормами статей 127, 128 КПК України, цивільний позов подано на відповідній стадії процесу, підстави для його повернення або залишення без руху відсутні.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_8 про витребування повного витягу з ЄРДР в порядку п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України проти якого заперечив прокурор ОСОБА_4 , позицію якого підтримали представник потерпілого ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7, та яке підтримав захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 .

За змістом ч. 1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Сторона захисту зазначає про необхідність дослідження відомостей з Реєстру для встановлення фактів внесення відомостей в Реєстр щодо прийнятих органом досудового розслідування рішень у кримінальному провадженні, в тому числі, даних про зупинення, відновлення, продовження строків досудового розслідування.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу І Положення Єдиний реєстр досудових розслідувань - це створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом.

Власником і розпорядником Реєстру є держава в особі Офісу Генерального прокурора. Володільцем інформації, що обробляється в Реєстрі, є Офіс Генерального прокурора (пункт 4 глави 1 розділу І Положення).

Главою 4 розділу І Положення передбачено, що відомості з Реєстру надаються у вигляді витягу в порядку, встановленому КПК України, за формою згідно з додатком 6 до цього Положення. Витяг з Реєстру - згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 9 вересня 2020 року (справа № 761/28347/15-к), витяг з Реєстру не є процесуальним джерелом доказів у розумінні ст. 84 КПК, а наявні в реєстрі дані лише підтверджують факти фіксації органом досудового розслідування, прокурором прийнятих ними процесуальних рішень.

Виходячи із зазначених норм, інші відомості Реєстру, які містяться у різних його вкладках, є частиною електронної бази даних, які не формуються у відповідні витяги, звіти тощо, з огляду на що суд робить висновок, що захисник заявив клопотання про витребування не документів у розумінні ч. 1 ст. 99 КПК України, а відомостей із Реєстру, які, в свою чергу, є даними з електронної інформаційної системи.

Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 26 березня 2019 року (справа № 807/1456/17, провадження № 11-1460апп18) зазначила, що діяльність уповноважених службових осіб правоохоронних органів щодо інформаційного наповнення Реєстру полягає в офіційному фіксуванні здійснених у кримінальному провадженні процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень і є похідною від них (пункт 44).

Отже, доказом у кримінальному провадженні під час судового розгляду може бути виключно оригінал або дублікат відповідних рішень органу досудового розслідування чи прокурора. Установити їх достовірність можливо шляхом безпосереднього дослідження цих постанов, а не констатування фіксування фактів внесення відомостей щодо таких рішень до Реєстру.

Суд зауважує, що абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України передбачена можливість подання учасниками судового провадження клопотань про витребування саме документів.

Разом з тим, у сторони захисту наявний механізм отримання необхідних їй відомостей, відповідно до положень ст. 333 КПК України, а також розділу ІІ КПК України з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом, шляхом звернення з клопотаннями про тимчасовий доступ до речей та документів (до електронних інформаційних систем) під час судового розгляду.

Отже, захисник не довів, що відомості, зазначені у клопотанні, можуть бути використані як докази та мали б суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, з огляду на що клопотання про витребування інформації, документів не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 127, 128, 291, 314-316, 369-372, 376, 392 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 190 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва на 11 год. 00 хв. 21.03.2024.

Справу розглядати судом одноособово.

Викликати у судове засідання прокурора, обвинуваченого, його захисників, представника потерпілого та потерпілих.

Прийняти до розгляду цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди заподіяної кримінальними правопорушеннями.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про витребування витягу з ЄРДР відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1