Вирок

Іменем України

17.06.2024 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0000062 від 14.01.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Жовква Львіської області, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Залізничного районного суду м. Львова від 05.06.2024 року за ч.1 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 12.01.2023 року близько 18:45 год., усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, перебуваючи у приміщенні ТЦ «Ашан Україна Гіпермаркет», що за адресою: АДРЕСА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгівельних стелажів магазину товар, а саме чотири пляшки рому «Captain Morgan Black spict» місткістю один літр кожна, закупівельна вартість однієї одиниці становить 447 гривні 40 копійок, закупівельна вартість чотирьох одиниць становить 1789 гривень 60 копійок. Однак, свій злочинний умисел не зміг довести до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме був зупинений працівниками охорони ТзОВ «Ашан Україна Гіпермаркет». Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями намагався спричинити ТзОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» () матеріальну шкоду на суму 1789 (одна тисяча сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Крім цього, 12.01.2023 року близько 21:00 год., усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, перебуваючи у приміщенні магазину «Напої&Тютюн» ФОП ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгівельного стелажу магазину товар, а саме одну пляшку місткістю 700 мілілітрів віскі «Jameson 40%», закупівельна вартість якої становить 387 гривень. Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями завдав ФОП « ОСОБА_5 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду на суму 387 (триста вісімдесят сім) гривень.

Також ОСОБА_4 08.02.2023 року близько 22:00 год., усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Хіаomi Redmi Note 10S» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , вартість якого становить 7699 гривень, що належить ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 7699 (сім тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) гривень.

Отже, ОСОБА_4 скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а також таємні викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, надав детальні показання про мотиви та обставини їх вчинення. Зокрема, підтвердив, що дійсно 12.01.2023 року викрадав алкогольні напої з торгівельних закладів у м. Львові, зокрема з магазину «Ашан» та «Напої і тютюн». При цьому, при спробі покинути супермаркет «Ашан» з викраденими чотирма пляшками рому був викритий працівниками охорони магазину, які схопили його за куртку, а він, у свою чергу, щоб не бути затриманим, куртку скинув і побіг. Що сталося із пляшками рому, які були сховані у куртку, йому невідомо, бо назад, до місця скоєння злочину він не повертався. В магазині «Напої і тютюн» викрав пляшку віскі, яку відніс до лазні «Сакура», в якій тимчасово, неофіційно працював банником, там цю пляшку і залишив. Що стосується епізоду крадіжки мобільного телефону, то 08.02.2023 року до нього зателефонував батько потерпілого ОСОБА_6 і повідомив, що останній в стані алкогольного сп`яніння і бушує вдома. Тому він пішов до квартири Бобаків і там вступив спочатку у словесну перепалку з потерпілим, а потім така перепалка переросла у бійку, після якої він викрав у ОСОБА_6 мобільний телефон. Шкоди потерпілим на даний час не відшкодував, окрім того, що компенсував ОСОБА_6 вартість побитого скла. Усвідомлює, що в державі введено воєнний стан, готовий понести покарання за скоєне і просив суворо його не карати.

Представник потерпілої юридичної особи ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Потерпілі ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_6 для розгляду справи не прибули, будучи неодноразово повідомленими про час і місце розгляду справи, заперечень щодо розгляду справи за їх відсутності на адресу суду не подавали.

З урахуванням поданої представником потерпілої юридичної особи заяви, положень ст.325 КПК України, думки учасників провадження, які вважають за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності потерпілих, які до суду не з`явилися, суд ухвалив розгляд справи проводити без участі потерпілих, оскільки це не перешкоджає встановленню обставин під час судового розгляду.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на його особу.

Отже, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а також таємних викрадень чужого майна (крадіжок), вчинених повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які з урахуванням положень ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності, мету їх вчинення, зокрема бажання наживи та збагачення за чужий рахунок, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти приватної власності, офіційно не працевлаштований, живе за рахунок коштів, отриманих від здійснення злочинного промислу, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Тому, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеру і ступеня їх суспільної небезпеки, кількості епізодів злочинної діяльності, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який заподіяну потерпілим шкоду не відшкодував, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі. Водночас повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, відсутність обтяжуючих покарання обставин та негативних характеристик в обвинуваченого за місцем його проживання, дають підстави суду визначити таке покарання ближче до мінімальної межі, передбаченої санкціями статті (частин статті) КК України, за якими ОСОБА_4 обвинувачується.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також приймає до уваги й те, що останній вироком Залізничного районного суду м. Львова від 05.06.2024 року у справі №462/7485/19 засуджений за вчинення 24.11.2019 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, до покарання, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. З урахуванням того, що новий злочин, за який ОСОБА_4 засуджується у даному кримінальному провадженні, вчинено до постановлення вироку Залізничного районного суду м. Львова від 05.06.2024 року, остаточне покарання обвинуваченому підлягає визначенню із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України. При цьому, з урахуванням спрямованості вчинених кримінальних правопорушень на особисте збагачення, неодноразовий характер їх вчинення, при обранні остаточного покарання обвинуваченому суд вважає за можливе застосувати принцип часткового складання призначених покарань, визначених за даним вироком суду, та вироком Залізничного районного суду м. Львова від 05.06.2024 року, постановленого щодо ОСОБА_4

З огляду на вимоги ч.2 ст.65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків та злочинів.

В ході судового розгляду кримінального провадження встановлено також, що ОСОБА_4 засуджений вироком Залізничного районного суду м. Львова від 13.10. 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки із покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст. 76 КК України. Крім того, вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 18.10.2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням тривалістю 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків згідно із приписами ст.76 КК України. Згідно вироку Залізничного районного суду м. Львова від 05.06.2024 року вказані вироки щодо ОСОБА_4 постановлено виконувати самостійно. З цього приводу судом приймається до уваги те, що відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, за таких умов кожний вирок виконується самостійно. А тому, підстав для визначення ОСОБА_4 іншого порядку відбування зазначених вище вироків судів, які вступили в законну силу, немає.

У даному кримінальному провадженні запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів слід визначити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Підстав для застосування приписів ст.174 КПК України немає.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць;

-за ч.2 ст.15 - ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і визначити таке у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 05.06.2024 року, та покарання, визначеного за цим вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 22.02.2024 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 22.02.2024 року до часу набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 13.10.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України, а також вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15 - ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України, - виконувати самостійно.

Речові докази: 1) 3 пляшки місткістю 1 літр рому «Captain Morgan», які упаковано у спецпакет №7265893 та згідно квитанції №00590 передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, - повернути власнику ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» (код ЄДРПОУ 35442481, м. Київ, пр. С. Бандери, 15А); 2) уламки скла від пляшки з етикеткою «Captain Morgan», які упаковано у спецпакет WAR0002726 та згідно квитанції №00590 передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, - знищити; 3) куртку чорного кольору марки «Cropp», упаковану в поліетиленовий пакет та коробку, яку згідно квитанції №00590 передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, - повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 4) 2 CD-R диски із записами з камер відеоспостереження магазинів «Ашан» і «Напої та тютюн» у м. Львові за 12.01.2023 року залишити при матеріалах кримінального провадження (в судових матеріалах справи).

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1