Провадження № 1-кп/366/122/24
Справа № 366/21/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 травня 2024 року Іванківський районний суд Київської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іванків кримінальне провадження №0000194 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Городниця Новоград-Волинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю продуктів харчування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15. ч. 1 ст. 267-1 КК України за наступних обставин: ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та перебуваючи на території зони відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, де він несе військову службу, протягом невстановленого у ході досудового розслідування часу за допомогою риболовного знаряддя лову, а саме спінінга, на річці Прип`ять зони відчуження добув річкову рибу в кількості чотирнадцяти екземплярів таких видів: жерех 12 шт., судак 1 шт., щука 1 шт., загальною вагою 36 кг 200 грам та маючи умисел на перевезення добутої річкової риби за межі зони відчуження до місця проживання з наміром вживання в їжу, заморозив рибу та зберігав її у такому вигляді.

Усвідомлюючи, що в нього відсутній дозвіл на переміщення річкової риби за межі зони відчуження та не бажаючи проходити дозиметричний контроль, ОСОБА_4 , 29.09.2023р., близько 06 години 00 хвилин, не залишаючи наміру перемістити за межі зони відчуження без передбаченого законом дозволу та проведення дозиметричного контролю річкову рибу, в порушення ст. 15 Закону України «Про правовий режим території», що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», помістив річкову рибу до кузова автомобіля «Volkswagen», моделі «Transporter», білого кольору та вживши заходів до маскування риби, а саме обгорнувши її у плащ-накидку та прикривши дерев`яними ящиками, розпочав рух за кермом транспортного засобу в бік виїзду за межі зони відчуження, розраховуючи, що на контрольно-пропускному пункті поліцейські не виявлять схованої ним річкової риби, після чого направився в напрямку КПП «Дитятки» для виїзду за межі зони відчуження в якості водія.

29.09.2023, приблизно об 06 годині 45 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що в нього відсутній передбачений Законом дозвіл на переміщення річкової риби за межі зони відчуження та її радіаційний контроль, прибув до КПП «Дитятки», де розташовано контрольно - пропускний пункт ДСП «Екоцентр», але усвідомлюючи, що в нього відсутній дозвіл, при проходженні дозиметричного контролю річкову рибу для дозиметричного дослідження не пред`явив.

В подальшому, автомобіль «Volkswagen», моделі «Transporter», білого кольору під керуванням ОСОБА_4 проїхав до «Стоп-лінії» та зупинився на виїзді із зони відчуження, перед контрольно-пропускним пунктом поліції для огляду поклажі. При огляді кузову автомобіля під керуванням ОСОБА_4 , поліцейськими, у відповідності до ЗУ «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів № 106 від 23 липня 1991 р., було виявлено заморожену річкову рибу, яку ОСОБА_4 мав намір вивезти за межі зони відчуження без передбаченого законом дозволу та проведення дозиметричного контролю для вживання в їжу.

Отже, ОСОБА_4 вчинив з прямим умислом діяння безпосередньо спрямоване на вчинення злочину, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю і пояснила, що будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та перебуваючи на території зони відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, де він несе військову службу, протягом невстановленого у ході досудового розслідування часу за допомогою риболовного знаряддя лову, а саме спінінга, на річці Прип`ять зони відчуження добув річкову рибу в кількості чотирнадцяти екземплярів та вирішив перевезти добуту річкову рибу за межі зони відчуження до місця проживання з наміром вживання в їжу, заморозив рибу та зберігав її у такому вигляді. 29.09.2023р., близько 06 години 00 хвилин помістив річкову рибу до кузова автомобіля «Volkswagen», моделі «Transporter», білого кольору та обгорнувши її у плащ-накидку та прикривши дерев`яними ящиками, розпочав рух за кермом транспортного засобу в бік виїзду за межі зони відчуження. Проїхав до «Стоп-лінії» та зупинився на виїзді із зони відчуження, перед контрольно-пропускним пунктом поліції для огляду поклажі. При огляді кузову автомобіля поліцейськими було виявлено заморожену річкову рибу, яку він мав намір вивезти за межі зони відчуження без передбаченого законом дозволу та проведення дозиметричного контролю для вживання в їжу. В скоєному розкаюється.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності її позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Отже, при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вина обвинуваченої доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України, як закінчений замах на переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю продуктів харчування рослинного походження, оскільки вона виконала усі дії , які вважала необхідним для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, активне сприяння розкриттю злочину та те, що обвинувачена щиро розкаявся у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, скоїв злочин середньої тяжкості, раніше не судимий.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - злочину, громадську небезпеку скоєного кримінального правопорушення, данні, що характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно раніше не судимий, його ставлення до скоєного, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України у вигляді штрафу.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Речові докази відсутні.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась.

Цивільний позов та судові витрати по справі відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_1