Справа № 190/118/24
Провадження №1-кп/190/45/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

представника потерпілої - ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглядаючи у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000432 від 22.10.2023 року стосовно

ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.146, ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_7 , по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Під час розгляду справи прокурор заявив клопотання про продовження обраного стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до обвинувачених не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та просив продовжити запобіжний захід на 60 днів. Зазначені клопотання прокурор виклав в письмовій формі та просить долучити їх до матеріалів кримінального провадження.

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, просили змінити застосований до обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Прокурор, потерпіла та її представник - адвокат ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання сторони захисту.

Вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного.

За положенням ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо продовження обраного стосовно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується:

- у незаконному викраденні людини за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки;

- у незаконному заволодінні транспортним засобом, що вчинене повторно, поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

ОСОБА_7 обвинувачується:

- у незаконному викраденні людини за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки;

- у незаконному заволодінні транспортним засобом, що вчинене повторно, поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

У вказаному кримінальному провадженні маються в наявності ризики, передбачені п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки за вчинення інкримінованих злочинів їм загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Це дає достатні підстави вважати про реальність такого ризику з боку обвинувачених, які знаючи про тяжкість покарання за вчинені діяння можуть переховуватись від суду.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 постійного місця роботи та легальних джерел доходів не має, сталих сімейних зв`язків не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Обвинувачений ОСОБА_7 , який раніше повідомив, що його дружина та діти проживають за кордоном, на думку суду також сталих сімейних зв`язків не має. Відсутність міцності соціальних зв`язків є ризиком їхнього зникнення у разі перебування на волі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний (обвинувачений) може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним (обвинуваченим) зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний (обвинувачений) обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене, суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: пункти 1, 3,4,5 вказаної статті і що в даному кримінальному провадженні, враховуючи конкретні його обставини, неможливим є застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання тим ризикам, існування яких доведено в судовому засіданні.

На думку суду застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, ризикам та не сприятиме на даному етапі судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, судом не встановлено виняткових обставин, які б давали підставу не застосовувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до переконливого висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, а відтак в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

Отже суд вважає за доцільне продовжити щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Під час продовження даного запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких обвинуваченим було обрано запобіжний захід, не відпали. Обставини по справі з часу обрання обвинуваченим запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави в даному кримінальному провадженні не визначається.

Керуючись ст. ст.177, 178, 183 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити, в задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

Продовжити стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який обчислювати з 14 год. 30 хв. 12 червня 2024 року по 14 год. 30 хв. 10 серпня 2024 року.

Продовжити стосовно ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який обчислювати з 14 год. 30 хв. 12 червня 2024 року по 14 год. 30 хв. 10 серпня 2024 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження, надіслати начальнику Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» та начальнику Державної установи "Софіївська ВК (№45)", для відому.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1