ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/3973/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/299/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суд м. Харкова від 08 вересня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000687 від 28.04.2023, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Ленінського районного суд м. Харкова від 08 вересня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше неодноразово був судимим, останній раз 30.04.2020 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 357, статтею 71 КК України до 2 років 10 днів позбавлення волі, звільнився з місця позбавлення волі 08.02.2022 за відбуттям строку покарання,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що діючи повторно у період часу з січня 2023 року по квітень 2023 року більш точного часу та дати під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого у подальшому продовжувався у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 (дійсний на даний час), під час проживання у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі побачив акустичну систему колонок у кількості 2 штук, марки Місrolab, моделі SOLO7, роутер ТР-Linк ТL-WR841N, та дві спортивні, металеві гирі округлої форми з ручкою зверху, старого зразка (виготовлені у СССР), одна вагою 24 кілограми, а друга 32 кілограми, які належать ОСОБА_9 , та у нього раптово виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Далі ОСОБА_7 , у період часу з січня 2023 року по квітень 2023 року більш точного часу та дати під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, реалізуючи свій злочинний намір, розуміючи протиправність своїх умисних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, упевнившись та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та не зможе йому завадити, проживаючи у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , та вільно пересуваючись по усій площі квартири, шляхом вільного доступу, викрав акустичну систему колонок у кількості 2 штук, марки Місrolab, моделі SOLO7, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №481М від 02.05.2023 4400,00 гривень, роутер ТР-Linк ТL-WR841N вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 481 М від 02.05.2023 - 266,00 гривень, гирю спортивну, металеву округлої форми з ручкою зверху, старого зразка (виготовлену у СССР), вагою 24 кілограми вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 481 М від 02.05.2023 - 1000,00 гривень, гирю спортивну, металеву округлої форми з ручкою зверху, старого зразка (виготовлену у СССР), вагою 32 кілограми вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 481 М від 02.05.2023 - 1366,67 гривень.

Після цього, ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 7 366,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Не погодившись з зазначеним вироком, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 08.09.2023 змінити, перекваліфікувати його дії, як заподіяння майнової шкоди зі зловживанням довірою, що було доведено під час судового розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що він не мав наміру на викрадення майна потерпілої, оскільки вона йому довіряла та маючи скрутне матеріальне положення, у зв`язку із відсутністю роботи, він відніс колонки, роутер та дві гирі до ломбарду з метою подальшого їх викупу, та не мав наміру спричини потерпілій матеріальної шкоди бо вона йому довіряла та дозволила користуватись цими речами.

Також посилається на те, що під час судового засідання потерпіла просила не позбавляти його волі та призначити йому покарання з іспитовим строком.

Обвинувачений звертає увагу, що вину визнав частково, під час судового розгляду заперечував проти кваліфікації його дій за частиною 4 статті 185 КК України та наполягав, що вчинив не крадіжку, а заподіяння майнової шкоди саме зловживанням довірою потерпілої бо вона йому довіряла, про що потерпіла повідомила під час судового засідання 04.09.2023.

Просить врахувати наявність малолітньої доньки ОСОБА_10 , 2016 року народження, яка потребує його допомоги та турботи.

Крім цього, обвинувачений звертає увагу, що відповідно до обвинувального акту та пред`явленої йому підозри, було вказано розмір спричиненої ним матеріальної шкоди потерпілій у сумі 7 366 грн., однак потім в матеріалах з`явилась квитанція, в якій вказано суму вартості викрадено майна 7033,34 грн., що свідчить про те, що вирок було ухвалено без усіх зібраних доказів по справі.

Потерпіла ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не прибула та не повідомила про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи положення частини 4 статті 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності потерпілої, проти чого не заперечує обвинувачений ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1,2 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення проти власності, яке передбачене частиною 4 статті 185 КК України.

Основним безпосереднім об`єктом правопорушення проти власності є чуже майно, яке має вартість, ціну і перебуває у чужій для винної особи власності і винна особа не була наділена певною правомочністю щодо майна.

Об`єктом правопорушення є право власності, як сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і у своїх інтересах, усуненням усіх третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Право власності охоплює правові норми, які закріплюють і охороняють стан приналежності матеріальних благ конкретним особам. Власність характеризується наявністю такої влади особи над річчю, яка визнана суспільством і регламентована соціальними нормами. Оскільки влада над річчю неможлива без того, щоб інші особи, невласники речі, ставилися до неї як до чужої, власність означає відношення з приводу речей. Всі інші особи, невласники, зобов`язані утримуватися від будь-яких зазіхань на чужу річ і на волю власника мати цю річ. Таким чином, власність це суспільні відносини, які характеризуються двома основними ознаками: вони виникають з приводу речей, мають вольовий зміст.

Суб`єктивне право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб згідно вимог ст.316 ЦК України. Це означає, що суб`єктивне право власності є абсолютним.

Суб`єктивне право власності, це також забезпечена законом міра можливої поведінки фізичної і юридичної особи щодо володіння, користування та розпорядження належним особі майном; воно надає власнику можливість на свій розсуд використати своє майно і свій інтелектуальний потенціал для будь-якої незабороненої законом діяльності.

Право власності порушується винним тоді, коли він за законом не має права володіти, користуватися чи розпоряджатися чужим майном.

Крадіжкою визнається протиправне вилучення чужого майна.

Відповідно до пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 усвідомлював, що посягає на чужі речі, таємно вилучив з корисливим мотивом для себе чуже майно, на яке він не має ніякого права, передбачав спричинення матеріальної шкоди потерпілій і бажав завдати шкоду.

Крадіжка вважається закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися таким майном. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_7 скоїв закінчений склад правопорушення, оскільки вилучивши майно потерпілої, винісши за межі приміщення, мав можливість розпорядитися викраденим майном, розпорядився викраденим майном, заклавши його в ломбард за що отримав грошові кошти і в подальшому його не викупив та не повернув потерпілій.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , дійшов висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, згідно пред`явленого обвинувачення, надав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , які містять твердження про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого 4 статті 185 КК України, на думку суду апеляційної інстанції мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з обраною лінією захисту, що знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Такі твердження апелянта повністю спростовуються об`єктивними відомостями, дослідженими судом першої інстанції під час судового розгляду за участю сторін та яким надана обґрунтована, правова оцінка у оскаржуваному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України визнав частково, при цьому не оспорював обставини вчинення крадіжки, викладені в обвинувальному акті. Разом з тим, зазначив, що він розраховував, що потерпіла йому пробачить та в нього є намір відшкодувати їй збитки.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає, що досудове розслідування та судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та оцінених судом з точки зору належності, допустимості достовірності, достатності та взаємозв`язку й детально наведених у вироку доказах.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що потерпіла ОСОБА_9 йому довіряла, та він не мав наміру спричини їй матеріальну шкоду, оскільки в подальшому мав намір викупити речі з ломбарду, що є підставами кваліфікувати його дії, як заподіяння майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою (стаття 192 КК України), суд апеляційної інстанції вважає, що вони є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду вироку суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно поклав в основу вироку відомості, що містяться у:

- протоколі огляду місця події від 28.04.2023 із фототаблицею, відповідно до якого оглянуте приміщення квартири АДРЕСА_3 , в цілому в кімнаті спостерігається не порушений порядок речей;

- протоколі слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_7 від 25.05.2023, із фототаблицею, відповідно до якого останній розповів та показав, як розташовувались речі, які він викрав та реалізував : гирі продав невідомому чоловікові, а роутер, та колонки здав до ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_4 ;

- протоколі пред`явлення осіб для впізнання потерпіла ОСОБА_9 , серед пред`явлених їй чотирьох фотознімків, впізнала ОСОБА_7 , якого вона пустила до квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколі пред`явлення осіб для впізнання свідок ОСОБА_11 , серед пред`явлених йому чотирьох фотознімків, впізнав ОСОБА_7 , який мешкав у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з середини січня по квітень 2023 року та називав себе ОСОБА_12 ;

- диску із відеозаписом, слідчого експерименту від 25.05.2023 за участі підозрюваного ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 , який був оглянутий;

- висновку судової товарознавчої експертизи № 481М від 02.05.2023 ринкова вартість майна, зазначеного в постанові, станом на 20.04.2023 складає 7033,34 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, вважає, що судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки обвинуваченим не доведено наявність підстав для скасування оскаржуваного вироку, з урахуванням його доводів, наведених в апеляційній скарзі.

Версія та доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про незгоду з оскаржуваним вироком суду першої інстанції, а також щодо правильності кваліфікації дій інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні його апеляційної скарги.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про встановлення судом першої інстанції розміру спричиненої шкоди у сумі 7366,00 грн., а не 7033,34 7 грн., як зазначено у висновку експерта № 481 М від 02.05.2023, колегія суддів зазначає, що розмір спричиненої шкоди жодним чином не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого за частиною 4 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторна, в умовах воєнного стану.

У зв`язку з наведеним, за наслідками апеляційного перегляду оскаржуваного вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які б були підставами для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та перекваліфікацію його дій.

Керуючись статтями 405; пунктом 1 частини 1 статті 407; 418; 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суд м. Харкова від 08 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою - з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: