Справа № 308/2817/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 в особі представника - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові у кримінальному провадженні № 0000002, яка полягає у нерозгляді клопотання та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2024 року до Ужгородського міськрайонного суду через " Електронний суд" надійшла скарга ОСОБА_2 в особі представника - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові у кримінальному провадженні № 0000002, яка полягає у нерозгляді клопотання та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно зі скаргою та додатками до неї вбачається, що 17.01.2023 адвокат ОСОБА_3 зверталася до слідчого ДБР ОСОБА_4 з клопотанням про визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілими в рамках ЄРДР №0000002. У задоволенні такого клопотання було відмовлено постановою від 19.01.2024 року. Вказана постанова скасована ухвалою слідчого судді у справі №308/4216/24. Зазначає, що вказана увала доставлена ТУ ДБР м. Львова 12.03.2024 року. Вказує, що 16.05.2024 року звернулась до ОСОБА_4 з клопотанням про надання їй процесуального рішення за наслідками повторного розгляду клопотання від 17.01.2024 року про визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілими на виконання вимог ухвали у справі №308/4216/24 за вх.. №14722. Станом на сьогодні клопотання від 17.01.2024 року та від від 16.04.2024 року належним чином не розглянуті , процесуальні рішення їй, як адвокату не надані.

З огляду на це, адвокат ОСОБА_3 просить слідчого суддю зобов`язати слідчого Шостого відділу ТУ ДБР м. Львова з дислокацією в м. Ужгороді, належним чином розглянути клопотання про надання процесуального рішення від 16.05.2024 року про що надати адвокату заявника обґрунтоване процесуальне рішення у відповідності до ухвали суду у справі №308/4216/24.

Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді справа передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_1

Судовому розгляду скарги передує процесуальна діяльність слідчого судді, метою якої є належна організація та ефективне проведення її розгляду. Ознайомившись зі скаргою та додатками до неї, слідчий суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження по даній скарзі необхідно відмовити, з огляду на таке. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 304 КПК України під час вирішення питання про відкриття провадження за скаргою слідчий суддя має перевірити наявність у скаржника права на подання скарги, дотримання встановленого строку оскарження, можливість оскарження відповідного рішення, дії чи бездіяльності згідно з законом та можливість розгляду скарги в цьому суді.

Лише наявність всіх наведених умов є підставою для відкриття провадження за скаргою та її розгляду по суті. В іншому випадку слідчий суддя має повернути скаргу чи відмовити у відкритті провадження.

Статтею 7 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) серед основних засад кримінального провадження, передбачено забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, зміст якого розкривається у ст. 24 КПК.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Частина 1 ст. 303 КПК України визначає виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого не розглядаються під час досудового розслідування, що прямо випливає з ч. 2 ст. 303 КПК України.

Як вбачається з матеріалів скарги, адвокат ОСОБА_3 звертаючись з відповідною скаргою посилається на положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК.

Зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає:

- у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення;

- у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України;

- у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів встановлено, що адвокат ОСОБА_3 16.05.2024 року зверталась до слідчого ДБР ОСОБА_4 із клопотанням про надання процесуального рішення винесене на виконання ухвали у справі № 308/4216/24, однак витребувані документи не були надані.

Також зі змісту скарги встановлено, що обґрунтування підстав для звернення із цією скаргою зводяться до вчинення слідчим бездіяльності, яка полягає у ненаданні стороні захисту процесуального рішення за наслідками розгляду клопотання.

Тобто, адвокат ОСОБА_3 фактично оскаржує не бездіяльність слідчого щодо не розгляду поданого клопотання про визнання потерпілими, а його бездіяльність, яка полягає у ненаданні стороні захисту процесуального рішення за наслідками розгляду клопотання, можливість оскарження якої під час досудового розслідування не передбачена пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Ненадання слідчим матеріалів (процесуального рішення) у порядку ст. 220 КПК України не є бездіяльністю, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений кримінальним процесуальним законом строк, у контексті п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, адже кримінальний процесуальний закон не визначає строк, протягом якого слідчий зобов`язаний надати процесуальне рішення за наслідками розгляду клопотання за клопотанням захисника.

У контексті наведених у скарзі доводів слід зазначити, що ст. 220 КПК України передбачає обов`язок слідчого розглянути клопотання сторони захисту про виконання будь-яких процесуальних дій у строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити його за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання.

Аналізуючи положення кримінального процесуального закону вбачається, що процесуальні дії, які вчиняються слідчим, прокурором під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, це передбачені кримінальним процесуальним законодавством заходи, спрямовані на регулювання перебігу досудового розслідування та його закінчення, забезпечення дотримання та реалізації прав і законних інтересів учасників кримінального процесу, оформлення прийнятих слідчим, прокурором процесуальних рішень тощо.

Тобто процесуальні дії безпосередньо не спрямовані на забезпечення процесу доказування, натомість вони створюють необхідні умови для провадження основних слідчих дій, що пов`язані з отриманням доказової інформації та характеризуються опосередкованою діяльністю слідчого.

Однак у даному випадку адвокат ОСОБА_3 не оскаржує бездіяльність слідчого про не розгляд поданого клопотання про визнання потерпілими у строк не більше трьох днів з моменту подання, а оскаржує ненаданням слідчим відповіді про наслідки розгляду даного клопотання в порядку ст. 220 КПК України. Питання безпосереднього ненадання процесуального рішення за наслідками розгляду клопотання в порядку ст. 220 КПК України не належать до предмету оскарження в контексті ст. 303 КПК України.

Звертаю увагу, що визначений ст. 303 КПК України перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого і прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, є вичерпним і розширеному застосуванню не підлягає.

Відповідно до частини другої цієї статті скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Слід додати, що можливість оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у ненаданні відповіді на запитувану інформацію на досудовому провадженні не передбачена.

Так, зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає: 1)у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення; 2) у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України; 3) у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Тобто п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка зокрема полягає, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

В той же час, бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Окрім того, частиною 5 статті 40 КПК України встановлено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Таким чином, слідчий суддя констатує: - кримінальним процесуальним законом не передбачене оскарження ненадання процесуального рішення за наслідками розгляду клопотання в порядку ст. 220 КПК України, та бездіяльності, яка полягає у фактичному ненаданні таких матеріалів; - зазначена відмова не є бездіяльністю у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, адже кримінальний процесуальний закон не визначає строк надання процесуального рішення за наслідками розгляду клопотання про надання рішення;

Підсумовуючи викладене, слідчим суддею наразі не встановлено бездіяльності слідчого, яка може бути оскаржена в порядку ст. 303 КПК України.

Наведене відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, який в рішенні від 08.01.2008 щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі «Скорик проти України» вказав, що «право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги».

Аналогічна позиція викладена в ухвалі колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, у справі № 991/2739/20, провадження №11-сс/991/359/20.

Частиною 4 ст. 304 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для відкриття провадження за скаргою відсутні.

Керуючись ст. 2, 7, 303, 304, 309 КПК України, слідчий судя,-

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 в особі представника - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові у кримінальному провадженні № 0000002, яка полягає у нерозгляді клопотання та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1