Провадження № 1-кс/947/8093/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання заступника керівника відділу детективів Підрозділу Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_3 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000040 від 19.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 19.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що службовими особами

ТОВ «Дунайська Логістична Група» () у період грудня 2023 року під час здійснення експортних операцій, шляхом невідображення безкоштовно одержаної сільськогосподарської продукції в бухгалтерській звітності підприємства ухились від сплати податку на прибуток підприємства на загальну суму 7 258 112,13 грн.

Окрім того, відповідно до висновку аналітичного дослідження УІАУР ТУ БЕБ в Одеській області №18/0/23.13-02-29-24 від 21.03.2024 встановлено, що службові особи ТОВ «ДУНАЙСЬКА ЛОГІСТИЧНА ГРУПА» () у період 2023 року шляхом невідображення в податковій звітності підприємства безоплатно отриманої сільськогосподарської продукції ухилились від сплати податків на загальну суму 19 631 339 грн.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що ТОВ «Дунайська Логістична Група» у 2023 році мало господарські взаємовідносини з ТОВ «Сангрейс» () які полягали у реалізації сільськогосподарської продукції «пшениця» урожаю 2021 року у кількості 7 498,22 тони.

Допитано у якості свідка директора ТОВ «Сангрейс» ОСОБА_5 , який в ході допиту повідомив, що згідно договору №01/11-23ПП від 02.11.2023 було реалізовано в адресу ТОВ «Дунайська Логістична Група» сільськогосподарську продукцію «пшениця» врожаю 2021 року у кількості 7 498,22 тони, зберігання сільгосппродукції здійснювалось у складських приміщеннях на території Чернігівської та Житомирської областей у тому числі у фізичної особи ОСОБА_6 . Перевезення сільськогосподарської продукції «пшениця» врожаю 2021 року в адресу ТОВ «Дунайська Логістична Група» здійснювалось підприємством ТОВ «Так Бізтех» () згідно договору від 02.10.2023 №51.

Так, в ході досудового розслідування допитано у якості свідка ОСОБА_6 , який в ході допиту повідомив, що ніяких послуг зі зберігання сільськогосподарської продукції для ТОВ «Сангрейс» не здійснював, та ніяких договорів не укладав.

Окрім того, в ході здійснення досудового розслідування встановлено, що директора ТОВ «Так Бізтех» ОСОБА_7 згідно вироку від 11.03.2024 справа №757/8939/24-к визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України.

Також в ході досудового розслідування директору ТОВ «Сангрейс» вручено вимогу щодо надання копій документів по взаємовідносинам з ТОВ «Дунайська Логістична Група», на виконання запиту посадовими особами підприємства надано копії документів щодо зберігання, транспортування, протокол контрольних випробувань ДП «Чернігівстандартметрологія» №1325 та ін. документи.

В ході проведення аналізу наданих ТОВ «Сангрейс» документів встановлено, що протокол контрольних випробувань №1325 не видавався ТОВ «Сангрейс» а було надано іншій юридичній особі, згідно відповіді ДП «Чернігівстандартметрологія» від 27.03.2024 №449/14-07.

Окрім того, згідно наданих ТОВ «Сангрейс» товарно-транспортних накладних, на підставі яких здійснювалось перевезення сільськогосподарської продукції зі складського приміщення, розташованого у м. Кропивницький до місця розвантаження розташованого у м. Одеса, та зі співставленням з інформацією яка міститься в інформаційній підсистемі «Геопортал-Гарпун» встановлено, що автотранспортні засоби, якими перевозились ТМЦ перебували в інших регіонах України, а не в тих місцях, які зазначені в ТТН.

В ході досудового розслідування встановлено, що засновник ТОВ «Дунайська Логістична Група» () ОСОБА_8 і.п.н. НОМЕР_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси 13.06.2024, за вказаною адресою проведено обшук, за результатами якого виявлено та вилучено:

1.Грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень;

2.Пристрій чорного кольору схожий на мобільний телефон IMEI: НОМЕР_2 1шт.;

3.Мобільний телефон Redmi by Xiomi в пластиковому чохлі 1шт.;

4.Мобільний телефон марки Iphone білого кольору 1шт.;

5.Мобільний телефон марки SAMSUNG IMEI: НОМЕР_3 1шт.;

6.Ноутбук чорного кольору марки HP, Model 3168NGW, s/n CND7506G1W з зарядним пристроєм.

Постановою від 14.06.2024, вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст.98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що вилучені матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів та обстави, що встановлюються під час кримінального провадження.

Детектив звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій клопотання підтримав, просив розглянути у його відсутності.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_9 в останнє судове засідання не з`явилася, повідомлялась належним чином про дату та час розгляду клопотання, про що свідчить особистий підпис останньої в довідковому листі 01.07.2024 року.

В той же час, 20.06.2024 року надала письмові заперечення на клопотання в яких зазначила, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_10 , що підтверджується випискою за депозитом №90.30. від 22.02.2024 року (грошова одиниця долар США), які останній обміняв на українську гривню, що за курсом НБУ становить 3 320,00 гривень. Зазначила, що підозра ОСОБА_10 не вручалась, він не є службовою особою ТОВ «ДЛГ». Вказані грошові кошти здобуті законним шляхом, не відносяться до вчиненого злочину. Просила відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на вилучені грошові кошти.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З урахуванням вищевикладеного та з метою дотримання процесуальних строків розгляду такого роду клопотань, вважаю за можливе розглянути останнє у відсутності власника майна.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заперечення адвоката ОСОБА_9 , слідчий суддя вважає, що клопотання детектива підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки може містити докази, які входять до предмету досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000040 від 19.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою слідчого про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В свою чергу не накладення арешту на зазначене тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст.89,94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя на даній стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене майно підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею на даний час встановлено, що майно на яке накладається арешт відповідає критеріям ст.98 КПК України.

У кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч.3 ст.170 КПК України, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

В клопотанні про арешт майна прямо зазначено підставу та мету арешту майна, наведено відповідне обґрунтування, вказано обсяг та вид майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а також зазначено про відповідність цього майна критеріям ст.98 КПК України.

Так, вилучені стороною обвинувачення під час обшуку мобільні телефони та ноутбук можуть містити електронні докази щодо здійснення незаконної діяльності, пов`язаної з ухиленням від сплати податків, а тому є важливим доказом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Накладення арешту необхідне для проведення огляду електронних носіїв інформації з метою встановлення наявності вищезазначених електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

Щодо накладення арешту на грошові кошти, то слідчий суддя враховує наступне.

Зазначені грошові кошти мають ознаки майна (доходів), що могло бути отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Доводи адвоката ОСОБА_9 стосовно того, що вилучені грошові кошти в сумі 30 000 гривень належать ОСОБА_10 наразі достоменно не підтверджується, до заперечень надана виписка за депозитом №90.30. від 22.02.2024 року відповідно, до якої останньому 03.06.2024 року виплачено по депозиту 800 доларів США, при цьому факт тотожності цих грошових коштів із тими, що були вилучені потребує перевірки з боку органу досудового розслідування.

Крім того, ані представником, ані самим ОСОБА_10 не надано доказів конвертації грошових коштів, а саме: квитанцій, згідно яких ОСОБА_10 здійснював придбання/обмін доларів США на грошову одиницю України, номінал якої і був вилучений під час проведення обшуку за місцем мешкання засновника ТОВ «Дунайська Логістична Група» () ОСОБА_8 і.п.н. НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В судовому засіданні здійснювалася перерва для надання стороною власника майна відповідних документів, водночас вони надані не були.

Таким чином, на думку слідчого судді, не можна достеменно стверджувати, що грошові кошти в сумі 30 000 гривень не отримані від кримінально-протиправної діяльності. Їх зв`язок із вчиненням кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.212 КК України підлягає перевірці з боку органу досудового розслідування, а тому арешт такого майна є виправданий.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя встановив, що представником ОСОБА_10 не було доведено законності походження вилучених грошових коштів, відношення їх до особистих накопичень, натомість органом досудового розслідування доведено факт можливого нелегального їх походження.

Аналізуючи викладені обставини, слідчий суддя вважає, що при здійсненні досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих дій з метою всестороннього, об`єктивного, неупередженого встановлення всіх обставин кримінального провадження, а тому вважає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна, з метою запобігання можливості приховування або знищення майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкоджати всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, необхідності для подальшого проведення судових експертиз, перевірки походження грошових коштів, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання детектива підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 100, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника керівника відділу детективів Підрозділу Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_3 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000040 від 19.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 а саме:

1.Грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень;

2.Пристрій чорного кольору схожий на мобільний телефон IMEI: НОМЕР_2 1шт.;

3.Мобільний телефон Redmi by Xiomi в пластиковому чохлі 1шт.;

4.Мобільний телефон марки Iphone білого кольору 1шт.;

5.Мобільний телефон марки SAMSUNG IMEI: НОМЕР_3 1шт.;

6.Ноутбук чорного кольору марки HP, Model 3168NGW, s/n CND7506G1W з зарядним пристроєм.

Виконання ухвали покласти на заступника керівника відділу детективів Підрозділу Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_3 .

Згідно зі ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1