Провадження № 1-кс/947/7364/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 року

слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваної - ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000309 від 05.03.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Веселе Бериславського району Херсонської області, громадянки України, українки, з середньою спеціальною спеціальною освітою, одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, яка є підозрюваною в рамках кримінального провадження № 0000227 від 01.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів поданого клопотання, в провадженні слідчого відділу Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування 05.03.2024 року за №0000309 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Як зазначає у клопотанні слідчий, досудовим розслідуванням в рамках вказаного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з корисливих мотивів розробила для себе детальний план по організації незаконного переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України.

Так, ОСОБА_4 , у невстановленому досудовим розслідування, часі та місці, але не пізніше березня 2024 року, реалізуючи свій план, почала розповсюджувати серед своїх знайомих інформацію із приводу підшукання чоловіків у віці від 18 до 60 років, які мають заборону на виїзд за межі України, з приводу організації виготовлення необхідної медичної документації на підставі якої можна отримати висновок медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) щодо наявності у особи інвалідності ІІ групи, у розмірі від 5000 до 10000 доларів США.

Приблизно у цей же час, а саме у березні 2024 року, точну дату та час у ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, у одному зі салонів для татуювання, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 познайомилася із ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у ході розмови із останнім запропонувала йому свої послуги із підготовки, оформлення медичної документації на підставі якої вона може організувати шляхом подання цих документів до - МСЕК для отримання висновку щодо наявності у нього ІІ групи інвалідності, на підставі цього ОСОБА_7 зможе у подальшому незаконно перетнути державний кордон України.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний корисливий намір ОСОБА_4 призначила ОСОБА_7 зустріч 20.05.2024 року приблизно на 16:00 годину за адресою: АДРЕСА_3 , де у ході розмови із останнім детально розповіла ОСОБА_7 , які йому необхідно підготувати документи та передати їй особисто, а саме: ксерокопію паспорта, ксерокопію ідентифікаційного коду та декілька фотографій розміром 3х4 см, з метою їх подальшого використання для виготовлення висновку МСЕК щодо наявності у нього інвалідності ІІ групи. Свої послуги по незаконній організації перетину державного кордону та виготовлення завідомо неправдивих медичних документів ОСОБА_4 оцінила у 9000 доларів США, при цьому дану суму остання розділила на два транши. Один транш у сумі 5000 доларів США ОСОБА_7 має передати їй під час наступної зустрічі, другий транш у сумі 4000 доларів США вже після того, як ОСОБА_8 здійснить всі злочинні дії по вивозу ОСОБА_7 за межі державного кордону України.

У подальшому ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного плану по незаконному переправленню ОСОБА_7 через державний кордон України та з корисливою метою призначила останньому зустріч 22.05.2024 року приблизно о 20:00 годині, біля вуличної кав`ярні, за адресою: АДРЕСА_4 , де під час даної зустрічі знову наполегливо та із серйозністю своїх намірів розповіла ОСОБА_7 , про те, що він напротязі 1,5-2 місяців отримає ІІ групу інвалідності і на підставі цього ОСОБА_4 здійснить дії щодо його супроводження та вивезення за межі території України через один із контроль-пропускних пунктів Державної прикордонної служби України. Під час даної зустрічі ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 наступні документи: ксерокопію свого паспорта, ксерокопію свого ідентифікаційного коду та декілька фотографій розміром 3х4 см із його зображенням. Також у ході даної зустрічі ОСОБА_4 запевняла ОСОБА_7 , що виготовлені документи, а сааме: документи, що підтверджують ІІ групу інвалідності будуть справжніми та за їх допомогою незаконно можна перетнути державний кордон України.

28.05.2024 року ОСОБА_4 призначила ОСОБА_7 зустріч на 15:00 годину неподалік стоматологічної поліклініки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , з метою отримання від ОСОБА_7 першого траншу у сумі 5000 доларів США за організацію для останнього незаконного перетину державного кордону України. Так прибувши на зустріч на вказане місце ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 раніше обумовлену нею суму, а саме 5000 доларів США, що за курсом НБУ на період 28.05.2024 року склало 201 500 гривень (40,3х5000=201500 грн.).

Після отримання першої частини грошей в сумі 5000 доларів США, ОСОБА_4 була затримана співробітниками правоохоронних органів.

За викладених обставин, 29.05.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, з корисливих мотивів.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй тяжкого злочину, в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 1000 (однієї тисячі) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 028 000 (три мільйони двадцять вісім тисяч) гривень.

В судовому засіданні -

Прокурор оголосив клопотання та просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 1000 (однієї тисячі) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 028 000 (три мільйони двадцять вісім тисяч) гривень.

Захисник підозрюваної просила відмовити у задоволенні клопотання з огляду на те, що підозра, пред`явлена її підзахисній, ґрунтується лише на показах свідків, підозрювана частково визнає свою вину. Ризики на які посилається прокурор є необгрунтваними та недоведеними, оскільки підозрювана не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, має міцні соціальні зв`язки, так як одружена, має постійне місце проживання та характеризується з позитивної сторони. Розмір застави, який просить визначити її підзахисній прокурор є непомірним для останньої та значно перевищує розмір застави, передбачений для тяжкості інкримінованого підозрюваній злочину. Долучивши письмове заперечення з додатками, просила відмовити у задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, а у разі задоволення клопотання визначити заставу в межах статті 182 КПК України.

Підозрювана з пред`явленою їй підозрою частково погодилася, зазначила, що готова співпрацювати зі слідством та просила визначити їй помірний розмір застави.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали додані в його обґрунтування, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 29.05.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, з корисливих мотивів.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй злочину підтверджується: показами свідка ОСОБА_7 , які зафіксовані у протоколах допитів, протоколами допитів свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколом огляду та вручення грошових коштів свідку ОСОБА_7 , протоколом затримання ОСОБА_4 та вилученими речовими доказами під час її затримання, а саме: значною сумою грошей у іноземній валюті на загальну суму 8800 доларів США, 31032 гривень, копіями медичних обстежень, паспортами, ідентифікаційними кодами, військовими квитками та тимчасовими посвідченнями військовозобов`язаних, медичними аналізами та фотокартками невстановлених поки слідством чоловіків, проведеними протоколами обшуків за місцем проживання та тимчасового перебування ОСОБА_4 та вилученими там речовими доказами, а саме: кліше печаток різних районних центрів комплектування та соціальної підтримки, лікарень, МСЕК, бланків медичної документації та документації із РТЦК та СП (картки амбулаторно, стаціонарного хворого, лікарняні листи, довідки про тимчасову непрацездатність, тимчасові довідки військовозобов`язаного) та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Одночасно, слідчий суддя акцентує увагу підозрюваної та сторони захисту на те, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення останньою кримінально-протиправних дій.

При цьому, обставини здійснення підозрюваною ОСОБА_4 конкретних дій та доведеність її винуватості потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у його вчиненні (позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна), що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, враховуючи, що підозрювана з пред`явленою їй підозрою погоджується частково та заперечує деякі обставини викладені у повідомленні про підозру, що суттєво збільшує ризик її втечі, враховується слідчим суддею при оцінюванні ризику, а тому слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду.

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування ОСОБА_4 , з огляду на те, що вона одружена та має постійне місце проживання, слідчий суддя визнає неспроможними, оскільки на даний час ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому, розуміючи суворість покарання, яке їй загрожує у випадку направлення обвинувального акту до суду та визнання її винною у вчиненні інкримінованого їй злочину, остання може вдатися до спроби переховування від органу досудового розслідування та суду.

Також, при встановленні даного ризику, слідчий суддя виходить з того, що наразі ОСОБА_4 підозрюється в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні вчиненню таких дій порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, що може бути фактором, який сприятиме останній у залишенні території України та переховуванні від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваною ОСОБА_4 на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрювана може на них впливати з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, адже остання з пред`явленою їй підозрою погоджується не в повному обсязі, свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на те, що підозрювана ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що вказаний ризик також знайшов своє підтвердження в матеріалах, доданих в обґрунтування клопотання, з огляду на те, що відносної підозрюваної ОСОБА_4 наразі відкрито кримінальне провадження за №0000227 від 01.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, за фактом того, що остання 01 травня 2024 року під час перетину проходження митного контролю для перетину державного кордону імовірно надала працівникам прикордонної служби КПП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » неправомірну вигоду у сумі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США за безперешкодний перетин державного кордону на виїзд з України.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе унеможливити ухилення підозрюваної від органу досудового слідства, суду, а запобіжні заходи у вигляді особистої поруки та особистого зобов`язання є недоцільними, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваною ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останньої більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Посилання строни захисту на те, що підозрювана ОСОБА_4 має наглядати за батьками, які хворіють, слідчий суддя приймає до уваги, проте вважає, що стан здоров`я батьків підозрюваної не є критичним для потреби у постійному догляді, а тому не розглядає вказану обставину, як підставу для можливості та необхідності обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для підозрюваної ОСОБА_4 не буде безальтернативним, оскільки передбачатиме можливість внесення останньою відповідного розміру застави.

Так, з положень ч. 3 ст. 183 КПК України, вбачається, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом з цим, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 188 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину (до даної категорії належить підозрювана ОСОБА_4 складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (від 60 560 грн. до 242 240 грн.).

Прокурор просить визначити підозрюваній ОСОБА_4 заставу у розмірі 1000 (однієї тисячі) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 028 000 (три мільйони двадцять вісім тисяч) гривень з огляду на те, що остання від систематичної протиправної діяльності могла накопичити значну суму грошових коштів.

Так, імовірне вчинення ОСОБА_4 тяжкого злочину, пов`язаного із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого з корисливих мотивів, саме під час дії режиму воєнного стану в державі, за обставин, як вони викладені у повідомленні про підозру, слідчий суддя вважає виключним випадком, що свідчить про те, що визначений ст. 182 КПК України максимальний розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Проте, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає, що застава у розмірі 1000 (однієї тисячі) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 028 000 (три мільйони двадцять вісім тисяч) гривень, яку просить визначити підозрюваній ОСОБА_4 прокурор є недостатньо обґрунтованою та непомірною для підозрюваної.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави, враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину з корисливих мотивів, що свідчить про те, що остання від такої протиправної діяльності могла отримувати великий дохід, зокрема з матеріалів клопотання вбачається, що за переправлення однієї особи через державний кордон імовірно отримувалася грошова винагорода в розмірі від 5000 до 10000 доларів США.

Також, як вбачається з із інформаційної системи Національної поліції України «АРМОР» та інформації із відкритого Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_4 була затримана Відділенням поліції №1 Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області за тим фактом, що 01 травня 2024 року під час перетину проходження митного контролю для перетину державного кордону надала працівникам прикордонної служби КПП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » неправомірну вигоду у сумі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США за безперешкодний перетин державного кордону на виїзд з України, що, на думку слідчого судді, може свідчити про систематичність протиправної діяльності, пов`язаної із незаконним перетином державного кордону України та імовірне отримання підозрюваною від такої діяльності значних грошових коштів.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави також звертає увагу на те, що під час обшуку за місцем мешкання підозрюваної ОСОБА_4 було вилучено значну кількість ксерокопій документів чоловіків віком від 18 до 60 років, походження яких підозрювана не змогла пояснити органу досудового розслідування, що також може свідчить про імовірну систематичність протиправних дій підозрюваної, направлених на організацію незаконного переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України, вчинених з корисливих мотивів

Отже, слідчий суддя з огляду на вказані обставини та майновий стан підозрюваної ОСОБА_4 прийшов до висновку, що застава у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім чотириста) гривень здатна буде забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та буде відповідати матеріальному стану підозрюваної.

Враховуючи наведені вище фактори, слідчий суддя вважає, що застава саме у зазначеному розмірі здатна у разі її внесення забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, а саме: вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваної ОСОБА_4 під загрозою звернення застави в дохід держави.

Відповідно до викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000309 від 05.03.2024 року відносно підозрюваної ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 26.07.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім чотириста) гривень.

Роз`яснити підозрюваній, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 26.07.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу прокурора,суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками в рамках кримінального провадження;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1