КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/4026/23Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3674/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000532 по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.190, ч.2 ст.353, ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 05 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суд м.Києва від 05 квітня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 до 03 червня 2024 року включно, з визначенням ОСОБА_9 застави у розмірі 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 028000 грн.

В поданій апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати, вважаючи її незаконною та необґрунтованою.

За доводами апеляційної скарги, необхідність продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою ґрунтується на припущеннях прокурора про існування ризиків вчинення ОСОБА_9 будь-який дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Просить врахувати, що в іншому кримінальному провадженні, яке стосується ОСОБА_9 і перебуває на розгляді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, 22 березня 2024 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 до 20 травня 2024 року.

Відтак, як вважає захисник, відсутні правові підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яка вже тримається під вартою.

За доводами апелянта, прокурор штучно намагається обґрунтувати неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Звертає увагу, що постанови про оголошення у розшук ОСОБА_9 , на які посилається прокурор у контексті ризику переховування, були винесені в рамках іншого кримінального провадження.

Також апелянт посилається на практику Європейського суду з прав людини щодо невідповідності «подвійного» тримання особи під вартою, що є порушенням вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім цього захисник вважає, що розмір застави, визначений ОСОБА_9 , є надмірно великим, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази про наявність у ОСОБА_9 активів у вигляді готівкових чи безготівкових грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, завдяки яким чи продажу яких він міг би теоретично сплатити необхідну грошову суму.

Просить врахувати, що ОСОБА_9 перебуває під вартою вже понад 17 місяців і за цей час не зміг внести заставу, що визначалася йому слідчими суддями.

З огляду на викладене, просить зменшити ОСОБА_9 розмір застави, визначивши її у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За наслідками апеляційного розгляду просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів сформованого контрольного провадження, на розгляді Шевченківського районного суду м.Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000532 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.190, ч.2 ст.353, ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, в якому здійснюється судовий розгляд.

28 березня 2024 року прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою на 60 діб.

Ухвалою Шевченківського районного суд м.Києва від 05 квітня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 до 03 червня 2024 року включно, з визначенням ОСОБА_9 застави у розмірі 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 028000 грн.

Ухвалюючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд визнав обґрунтованим наведені у клопотанні прокурора доводи про продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. В обґрунтування наявності ризику переховуватися від суду,суд послався на відсутність у обвинуваченого офіційного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, зокрема відомостей, що ОСОБА_9 проживає зі своєю малолітньою дитиною та утримує її, інших факторів, які б могли свідчити про наявність запобіжників у обвинуваченого, що може перешкодити останньому вільно залишити своє постійне місце проживання з метою ухилення від кримінального провадження. Водночас судом враховано, що ОСОБА_9 притягається до кримінальної відповідальності ще й в рамках іншого кримінального провадження, за ч.3 ст.27, п.6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, в рамках якого перебував у розшуку, що свідчить про те, що обвинувачений може допустити грубе порушення своїх процесуальних обов`язків і в даному кримінальному провадженні, тобто про високу ймовірність наявності вказаного ризику для обвинуваченого ОСОБА_9 . Суд також взяв до уваги, що в рамках даного кримінального провадження не були допитані свідки, оскільки така стадія судового розгляду ще не настала, а тому існує висока ймовірність настання ризику незаконного впливу на свідків з огляду на характер правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_9 . Враховуючи вказані факти, суд дійшов висновку, що зміна запобіжного заходу обвинуваченому на інший, не пов`язаний із триманням під вартою запобіжний захід, не лише не зможе запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законодавством України, але й може зашкодити правам та охоронюваним законом інтересам суспільства. Суд також визначив ОСОБА_9 розмір застави у виді 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 028 000 (три мільйони двадцять вісім тисяч) гривень, врахувавши, що зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що у разі сплати його, ОСОБА_9 вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, з огляду на наступне.

За приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідка, експерта, спеціаліста, у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи наведені у клопотанні доводи прокурора на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, яке ставиться у провину обвинуваченому, та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у вчинених злочинах. При цьому, як встановив суд, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду; незаконно впливати свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Оскільки наведені у клопотанні прокурора ризики є реальними і вони на момент розгляду клопотання про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою не зменшилися, суд обґрунтовано визнав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

Щодо наявності запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 в іншому кримінальному провадженні у справі №200/3889/23, яке розглядається Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська, то як правильно послався суд в ухвалі, з чим погоджується і колегія суддів, запобіжний захід, застосований в іншому провадженні, не може у повній мірі убезпечити від ризиків, які встановлені у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 .

Судом також було враховано, що ОСОБА_9 затриманий та щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою саме у даному кримінальному провадженні. Натомість, у кримінальному провадженні, яке наразі розглядається Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, ОСОБА_9 тривалий час перебував у розшуку.

При вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою суд також врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилається захисник в поданій апеляційній скарзі, в тому числі посилання на можливість застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також правильністю кваліфікації дій обвинуваченого та вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Шевченківського районного суд м.Києва від 05 квітня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою до 03 червня 2024 року включно, з визначенням ОСОБА_9 застави у розмірі 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 028000 грн. - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суд м.Києва від 05 квітня 2024 року - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4