ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7523/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/236/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку ст.537 КПК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну обов`язку щодо засудженого ОСОБА_7 , згідно вироку Мостиського районного суду Львівської області від 25.09.2023 року.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на те, що на засудженому ОСОБА_7 були визначені конкретні обов`язки, які останній має виконувати протягом іспитового терміну випробування.

Окрім цього суд зазначив, що посилання засудженого ОСОБА_7 на труднощі в одержанні від органу пробації погодження (дозволу) на виїзд за межі України є не переконливими та такими, що не вказують жодним чином на неможливість виконання обов`язку, покладеного судом при звільненні від відбування покарання з випробуванням, тому прийшов до висновку, що клопотання засудженого про зміну йому обов`язків не підлягає задоволенню, оскільки не сприятиме меті покарання та ефективності застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання про зміну обов`язків, покладених на засудженого ОСОБА_7 , звільненого від відбування покарання з випробуванням.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що засуджений працює водієм та здійснює перевезення за межами України, тому виникають труднощі, оскільки для виїзду за кордон є необхідність у погодженні виїзду з органом пробації.

Посилається на те, що отримання такого дозволу займає значний проміжок часу, що унеможливлює дотримання графіків перевезення, визначених керівництвом ТОВ «ВЕНЕТО ТРАНС».

Наголошує на тому, що ОСОБА_7 може замінювати інших водіїв для здійснення міжнародних перевезень, що не дає можливості засудженому заздалегідь звернутись до органу пробації задля отримання дозволу та вчасно його отримати.

Вказує, що, відбуваючи покарання, ОСОБА_7 не допускав порушень обов`язків, покладених на нього судом, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

Зазначає, що систематичні порушення ОСОБА_7 обов`язків, передбачених трудовим договором та посадовою інструкцією, призведуть до його звільнення із займаної посади та позбавить його єдиного законного джерела доходу.

Наголошує на тому, що судом першої інстанції не враховано, що обов`язки покладені Мостиським районним судом Львівської області призведуть до скрутного матеріального становища засудженого та порушать його право на достойні умови життя.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах адвоката ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. 13-3 ст. 537 КПК під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 164 КВК України у разі якщо засуджений з незалежних від нього обставин не може виконати обов`язок (обов`язки), покладені на нього судом, уповноважений орган з питань пробації направляє до суду обґрунтоване подання про зміну таких обов`язків.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримані ці вимоги закону, оскільки було наведено належні мотиви, за яких відмовлено у задоволенні відповідного клопотання засудженого.

Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Мостиського районного суду Львівської області від 25.09.2023 року за ст. 332 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, із встановленим іспитовим строком тривалістю два роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. п.п. 1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Як з`ясовано, ОСОБА_7 поставлений на облік в Тернопільському РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області.

Відповідно до наказу №30/60/2023-1 від 30 червня 2023 року ОСОБА_7 офіційно працює на посаді водія автотранспортних засобів в ТОВ «ВЕНЕТО ТРАНС» з 03 липня 2023 року та згідно з посадовою інструкцією здійснює перевезення пасажирів та їх багажу по території України та закордоном.

Виконуючи свої службові обов`язки, ОСОБА_7 час від часу перетинає кордон України з іншими країнами, тому звернувся до суду з клопотанням щодо зміни обов`язків, які були покладені на нього.

Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що погодження для виїзду за кордон засудженому ОСОБА_7 надається в порядку, передбаченому законом, будь-яких негативних наслідків, у зв`язку з цим не настало, а сам лише факт тривалого оформлення органом пробації погодження виїзду засудженого за межі України, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, не є об`єктивною перешкодою, яка свідчить про неможливість виконання засудженим встановленого судом обов`язку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно дослідив у судовому засіданні матеріали клопотання, врахував всі обставин, в тому числі і ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, з чим також погоджується і апеляційний суд.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді