ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1139/24 Справа № 193/1860/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2023 року про залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2023 року залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення суд вказав, що беручи до уваги те, що за вироком суду ОСОБА_6 хоч і відбув більше ніж 2/3 частини строку призначеного покарання, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, його поведінку протягом всього строку відбування покарання та з огляду на кількість вчинених ним злочинів за які його засуджено, його попередні судимості, вважає, що у задоволенні клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення слід відмовити.

З вказаною ухвалою суду засуджений ОСОБА_6 не погодився та оскаржив в апеляційному порядку. Вказує, що характеризувався працівника колонії позитивно, за час перебування у колонії працював у весь час безоплатним санітаром у медичній частині, роботи виконував згідно графіку та доброякісно, відвідує програми диференційованого впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення», підтримує соціальні зв`язки з родичами. Вказує, що не згоден з висновком суду про негативну характеристику під час перебування у слідчому ізоляторі, оскільки потрібен час для переосмислення своєї поведінки. Вказує що працює безоплатно тобто немає ніякого прибутку, і наразі немає можливості погасити цивільний позов, для вирішення цього питання йому необхідно звільнитись та працевлаштуватись. Вказує, про своє щире бажання повернутись до повноцінного життя в суспільстві.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши думку засудженого та його захисника, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги засудженого та застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 спочатку був засуджений Апостолівським районним судом Дніпропетровської області від 01.02.2017 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, 75 КК України до 3 років і 1 місяця позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки.

Після чого за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2021 його було засуджено за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі.

Після чого було засуджено за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 11.08.2021 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

Після чого було засуджено за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.10.2021 ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років і 7 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09.06.2022 визначено остаточне покарання за вироками Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11.08.2021 та Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21.10.2021 у вигляді 4 років і 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 17.12.2020, кінець строку: 17.02.2025.

Станом на дату розгляду судом першої інстанції клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання 21.12.2023 засуджений відбув, визначені п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання (2 роки, 9 місяців і 10 днів). Невідбута частина покарання складала 01 рік, 01 місяць і 27 днів позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів справи засуджений з 17.12.2020 утримувався в Державній установі «Криворізька установа виконання покарання (№ 3)», де характеризувався вкрай негативно, зокрема мав 4 стягнення за порушення режиму утримання, жодних заохочень там не мав.

З 19.04.2022 міру кримінального покарання став відбувати у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)». За час відбування покарання у ній ОСОБА_6 характеризується позитивно. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, має 1 заохочення, отримане ним у вигляді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. За станом здоров`я працездатним. При виконанні дорученої роботи дбайливо ставиться до майна та предметів якими користується. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує згідно графіка, до їх виконання ставиться добросовісно. Дотримується правил пожежної безпеки. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У стосунках з персоналом установи виконання покарань щирий, випадків не тактовної поведінки не допускає.

Зарахований до програми диференційованого впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення». Заходи виховного впливу відвідує регулярно. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів. На профілактичному огляді не перебуває.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, що теперішнє покарання засуджений відбуває за вчинення низки злочинів проти власності, які він скоїв у період іспитового строку. Засуджений не вперше відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, і раніше, 30.04.2014, його вже було засуджено за злочин, який він вчинив також у період іспитового строку. Крім того, відбуваючи це покарання, 04.12.2015 ОСОБА_6 було звільнено умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці і 22 днів.

На підставі викладеного та на підставі інших наявних матеріалів справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що судами під час призначення ОСОБА_6 попередніх покарань вже застосовувалися численні законодавчо встановлені «стимулювання» засудженого до виправлення його поведінки та припинення протиправних діянь, проте ОСОБА_6 на шлях виправлення не ставав і після звільнень з вказаних підстав завжди повертався до вчинення нових умисних злочинів, засуджений є особою, яка схильна до скоєння злочинів, зокрема проти власності. При цьому попередні покарання засудженого ніколи не досягали мети його виправлення.

Судом першої інстанції вірно враховано поведінку засудженого під час утримання його у слідчому ізоляторі, який 4 рази порушував режим утримання, всі у 2021 році, за що рівну кількість разів піддавався дисциплінарним стягненням, при цьому не тільки у вигляді доган, а й одного разу 26.10.2021, у вигляді найсуворішого стягнення - карцеру 3 доби за зберігання заборонених предметів.

Після цього засуджений лише через рік, 12.10.2022, був заохочений керівництвом установи у вигляді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці за підсумками ІІ кварталу 2022 року. І з того часу, тобто більше року, з одного боку ОСОБА_6 порушення режиму утримання вже не допускав, але і будь-якими позитивними діями не відзначався.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність одного заохочення при попередніх чотирьох стягненнях, які хоча і погашені за строками давності, проте не свідчать про сталу та позитивну динаміку виправлення засудженого.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції враховано зміст клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, данні які містяться в особовій справі засудженого, наданою керівництвом установи виправної колонії, де наразі засуджений відбуває покарання, та пояснення представника цієї колонії, дані які характеризують особу засудженого в цілому, відбуття не менше 2/3 строку покарання, однак зазначене не може бути безумовною підставою для застосування ст. 81 КК України, враховуючи наведені вище обставини, які характеризують в цілому особистість ОСОБА_6 дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень проти власності, отже ОСОБА_6 не довів на даний час сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, тоді як відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Отже на даному етапі, враховуючи наведене колегія суддів вважає неефективним та недоцільним застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення.

На час розгляду апеляційної скарги, враховуючи кримінальні правопорушення за яке він засуджений та особу засудженого, встановлено, що цілі покарання призначеного ОСОБА_6 , не досягнуті в більш короткий термін, ніж це визначено вироком суду.

Доводи апеляційної скарги, що засуджений працює безоплатним санітаром у медичній частині, роботи виконував згідно графіку та доброякісно, тобто немає ніякого прибутку, і наразі немає можливості погасити цивільний позов, відвідує програми диференційованого впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення», підтримує соціальні зв`язки з родичами, враховуються судом апеляційної інстанції при вирішені питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та зазначає, що окрім зазначених відомостей враховується сукупність низки інших факторів, які в даному випадку не вказують на можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 .

Доводи апелянта про його не згоду з висновком суду про негативну характеристику під час перебування у слідчому ізоляторі, оскільки потрібен час для переосмислення своєї поведінки, не впливають на законність оскаржуваного судового рішення, оскільки як вірно вказує апелянт засудженій особі потрібен час для переосмислення своєї поведінки, яка повинна відобразитись у матеріалах справи для оцінки основного і вирішального факту досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого. Наразі наявні матеріали справи не вказують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

З урахуванням наведеного апеляційний суд не вбачає достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання та скасування оскаржуваної ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404,405,407, 539 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2023 року про залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді