Справа № 308/5905/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м.Ужгороді, клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого СВ ТУ ДБР, розташованого у м.Львові - ОСОБА_3 , за погодженням прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000075, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.03.2024 року, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

В С Т А Н О В И В:

Шостим слідчим відділом (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні N? 0000075 від 28.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.03.2024 приблизно о 11.30 год. в смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області на вул. Карпатських Січовиків, 2а відбулась ДТП (наїзд на велосипедиста) за участю автомобіля «MB Vito» р.н. НОМЕР_1 (на синьому фоні) під керуванням водія ОСОБА_5 (поліцейський роти УПП в Закарпатській області ДПП) та велосипедиста ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті ДТП велосипедист отримав травми, від яких загинув на місці події, а транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень.

28.03.2024 слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди в АДРЕСА_1 , в ході проведення якого з місця було вилучено автомобіль «MB Vito» р.н. НОМЕР_1 (на синьому фоні) та велосипед «Matador». Власником автомобіля, відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ XXP054451 являється Департамент Патрульної поліції, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та яким на момент ДТП керував ОСОБА_7

28.03.2024 року постановою слідчого Шостого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові вилучені транспортні засоби визнано речовими доказами. Відповідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час проведення обшуку, огляду.

Прокурор ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду клопотання повідомлявся вчасно та належним чином.

Власник майна у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КУпАП неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна;можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що шостим слідчим відділом (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні N? 0000075 від 28.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.03.2024 року приблизно о 11.30 год. в смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області на вул. Карпатських Січовиків, 2а відбулась ДТП (наїзд на велосипедиста) за участю автомобіля «MB Vito» р.н. НОМЕР_1 (на синьому фоні) під керуванням водія ОСОБА_5 (поліцейський роти УПП в Закарпатській області ДПП) та велосипедиста ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті ДТП велосипедист отримав травми, від яких загинув на місці події, а транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень.

28.03.2024 року слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди в АДРЕСА_1 , в ході проведення якого з місця було вилучено автомобіль «MB Vito» р.н. НОМЕР_1 (на синьому фоні) та велосипед «Matador». Власником автомобіля, відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ XXP054451 являється Департамент Патрульної поліції, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та яким на момент ДТП керував ОСОБА_7

28.03.2024 року постановою слідчого Шостого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові вилучені транспортні засоби визнано речовими доказами. Відповідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час проведення обшуку, огляду.

Таким чином, з урахуванням наведеного слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів прокурора, що тимчасово вилучене майно та речі мають значення речового доказу у кримінальному проваджені та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки такі могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також прокурором, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Прокурором у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене вище , слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту вказаного майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучені за результатами проведеного 28.03.2024 огляду місця дорожньо-транспортної пригоди за адресою : АДРЕСА_1 , транспортні засоби, а саме:

- автомобіль «MB Vito» р.н. НОМЕР_1 (на синьому фоні) та велосипед «Matador». Власником автомобіля, відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 являється Департамент Патрульної поліції, що зареєстрований за ОСОБА_9 ; адресою: АДРЕСА_2 , та яким на момент ДТП керував ОСОБА_5 ;

- велосипед «Matador», яким на момент події користувався загиблий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживав в АДРЕСА_3 .

Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 15.04.2024 року..

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1