Справа № 130/2792/23
Провадження №11-кп/801/723/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці об`єднане кримінальне провадження № 0000412, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2023 та № 0000548, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2023 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 квітня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жмеринка Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 квітня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_7 зараховано попереднє ув`язнення з 07.11.2023 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 955 (дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 22 копійки.

Вирішено питання заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а також долю речових доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_7 13.08.2023 приблизно о 19:00 годині, перебуваючи в останньому вагоні електропотягу № 6309 сполученням «Козятин-Жмеринка», який у знаходився на другій пасажирській платформі станції Жмеринка, помітив на пасажирському місці належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9CNFC», яким вирішив заволодіти.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, із пасажирського місця вищевказаного вагону викрав мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9CNFC» з об`ємом пам`яті 2/32 GB у кольорі Midnight Gray, ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта № 5361/23-21 від 01.09.2023 складає 2339 гривень, у чохлі із захисним склом та двома сім-картами, що матеріальної цінності для потерпілого не представляють.

У подальшому, разом із викраденим з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 2339 гривень.

Крім того ОСОБА_7 07.11.2023 о 11:50 годині, повторно, перебуваючи у приміщенні супермаркету «Пан Економ» ТОВ НВП «Аргон по АДРЕСА_2 , помітив раніше невідомого йому ОСОБА_10 , який перераховував гроші поряд із кавовим апаратом біля входу до вищевказаного супермаркету.

У подальшому, під час виходу із даного супермаркету, проходячи поряд із ОСОБА_10 , який присів та залишив на прилавку кошти, у ОСОБА_7 повторно виник умисел на заволодіння частиною вказаних грошових коштів. З цією метою останній шляхом вільного доступу, в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, із прилавка вищевказаного магазину таємно викрав грошові кошти у сумі 610 гривень.

У подальшому, разом із викраденим з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 610 гривень.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2024 в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що потягнуло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просить звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з одночасним покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та сукупність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема повне визнання вини, відсутність попередніх притягнень до кримінальної відповідальності. Також на переконання захисника суд не врахував висновок органу пробації про можливість виправлення особи без відбування покарання, а також думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просили задовольнити в повному об`ємі. Окрім цього обвинувачений пояснив, що за час перебування під вартою під час досудового розслідування та судового провадження повністю усвідомив негативні наслідки своїх дій та можливі наслідки у випадку продовження ним протиправної діяльності.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Судовий розгляд обвинувального акту здійснено у спрощеному порядку відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України та при цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим змісту обставин, які ніким не оспорюються, перевірено відсутність сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку обвинувачений та інші учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку з наведеним установлені фактичні обставини перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Наведені в ж апеляційній скарзі захисника порушення судом закону в частині призначеного покарання ОСОБА_7 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують i обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та iндивiдуалiзацiї покарання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму ВСУ № 7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Також необхідно зазначити, що Верховним Судом 01.02.18 у справі № 634/609/15-к визначено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка за визначенням охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

У свою чергу, ч. 1 ст. 75 КК України визначено, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням визначив також Верховний Суд в постанові від 19.07.2018 (справа №755/6254/17), де зазначив, що згідно з законом ст.75 КК України може бути застосована в тому разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві.

Іншими словами, умовою звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.

Так, місцевим судом було установлено, що ОСОБА_7 вчинив два епізоди таємного викрадення чужого майна та такі дії, вчинені в умовах воєнного стану відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Також установлено, що обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проживає разом з матір`ю та братом, позитивно характеризується. Такі дані очевидно свідчать про наявність стійких соціальних зв`язків обвинуваченого. Також потерпілий ОСОБА_9 просив не призначати суворого покарання.

Окрім цього в матеріалах судового провадження наявні дві досудові доповіді органу пробації, якими визнано за можливе звільнення ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням з одночасним здійсненням нагляду органами пробації.

Такі дані про особу обвинуваченого у сукупності з встановленими обставинами провадження та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення дають суду підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням, адже звільняючи особу від відбування покарання з іспитовим строком, на ОСОБА_7 покладаються обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Покладення на обвинуваченого обов`язків, які передбачають комплекс заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості, які можливо об`єктивно перевірити, в повній мірі здатні забезпечити виправлення і перевиховання обвинуваченого без відбування покарання.

За наведених обставин вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання..

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 квітня 2024 року у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000412, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2023 та № 0000548, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2023 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України змінити в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що потягнуло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

Застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати, звільнити його з-під варти.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді: