УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2495/24

26 червня 2024 року

Слідчий суддя Костопільського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

вивчивши матеріали скарги представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 , щодо незаконного затримання в порядку ст.206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2024 року в провадження слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_2 , щодо незаконного затримання в порядку ст.206 КПК України, у якій останній просить негайно доставити із військової частини НОМЕР_1 громадянина України затриманого ОСОБА_2 до слідчого судді для з`ясування законності затримання його з 12.06.2024 року з 20.00 год. і до цих пір та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 негайно звільнити з під варти громадянина України ОСОБА_2 .

В обґрунтування скарги адвокат покликається на те, що ОСОБА_2 було фактично затримано в період близько з 20.00 по 20.30 год 12.06.2024 в АДРЕСА_1 . Вказує, що на прохання поліцейського ОСОБА_2 пред`явив військово облікові документи та посвідчення водія і надав їх для огляду, після чого поліцейський повідомив що ніби ОСОБА_2 порушив ПДР та відносно нього будуть складені матеріали про адмінправопорушення. Пізніше приїхали ще поліцейські та почали вимагати щоб ОСОБА_2 надав їм ще раз документи, оскільки в них є думка що вони підроблені. Після відібрання у ОСОБА_2 посвідчення водія, поліцейські повідомили, що в них є також думка, щодо не справжності військово облікових документів, і тому є необхідність і їх вилучити. ОСОБА_2 заперечив таке та просив пред`явити йому докази про це, але йому в цьому було відмовлено. Також на його вимогу йому не було пред`явлено доказ, того що його документи не рахуються в системі «Оберіг». Пізніше його було доставлено працівниками поліції до ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області в м.Свалява. У журналі відвідувачів/затриманих ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області зазначено дату та час знаходження ОСОБА_2 , а саме 12.06.2024 р. о 21 год 40 хв. Проте, у протоколі про адміністративне затримання вказано інший час, тому ОСОБА_2 почав відмовлятися від підписання неправдивих документів. До затриманого ОСОБА_2 прибув захисник ОСОБА_3 , якому було надано копії окремих документів, які були заздалегідь складеними щодо ОСОБА_2 , та повідомлено, що останнього буде відвезено до ІНФОРМАЦІЯ_1 для якоїсь перевірки. Коли близькі та адвокати почали дзвони в поліцію та подавати скарги, то його відвезли в Берегівський РТКЦ, там йому виготовили новий військовий квиток та у зв`язку із його відмовою проходити ВЛК, видали документи що ніби він пройшов ВЛК. У ТЦК його продовжували тримати під озброєною охоронною і самостійно він не міг покинути Берегівський РТКЦ. У зв`язку із незаконними діями та безвихіддю, ОСОБА_2 через доведення до самогубства, порізав собі вени, у зв`язку з чим йому було викликано швидку медичну допомогу. Після надання медичної допомоги його залишили в РТКЦ. Після цього, його відправили до ВЧ НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 , де він відмовився приймати присягу, оскільки він є інвалідом ІІ групи пожиттєво, після чого його повернули назад до Берегівський РТКЦ. В подальшому ОСОБА_2 відвезли до військової частини НОМЕР_1 , де він знаходиться до цих пір і не може вийти із цієї військової частини, тобто ОСОБА_2 утримується примусово. Присягу військовослужбовця він не приймав, оскільки має інвалідність ІІ групи пожиттєво, згоду на проходження ВЛК не надавав. Також вказує, що у зв`язку із спробою суїциду через незаконні дії та відсутністю належної медичної допомоги у ОСОБА_2 піднялася температура, його рани підлягають належному медичному догляду, яку йому не надають вже тривалий час. Станом на сьогодні ОСОБА_2 перебуває незаконно у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 незважаючи на те, що останній не порушив жодний закон, а тому подальше затримання його є незаконним, його стан здоров`я не дозволяє йому служити. Крім того, таке затримання є втручанням держави в право на свободу.

Дослідивши матеріали скарги та з`ясувавши обставини, як слугували її поданню, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п.10 ч.1 ст.3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Виходячи із вищезазначених положень законодавства розгляду в порядку ст.206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин.

При цьому суд враховує, що за змістом скарги доводи представника зводяться до того, що ОСОБА_2 утримується військовослужбовцями, а прохальна частина скарги містить вимогу про зобов`язання військової частини звільнити останнього, тобто вимоги стосуються дій військовослужбовців Збройних Сил України.

Разом з тим суд враховує, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військовослужбовці інших формувань, не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції, а відтак ОСОБА_2 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Крім того, призов громадян на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу та особисту недоторканість гарантоване Конституцією України, а є обов`язком громадянина України на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу скаржника на те, що у разі порушення прав чи інтересів ОСОБА_2 службовими (посадовими) особами ІНФОРМАЦІЯ_2 чи інших військових формувань при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаних із мобілізацією, для судового захисту останній вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо неї протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшла висновку, що скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 , слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст.2, 3, 24, 26, 206 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Матеріали скарги представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 , щодо незаконного затримання в порядку ст.206 КПК України, повернути скаржнику.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

СуддяОСОБА_1