Справа № 308/7051/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 та його захисника - ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/493/24 (справа № 308/7051/24), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001204 від 14.06.2024 року, про обвинувачення, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нетішин, Хмельницької області, українця за національністю, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

18.04.2024 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001204 від 14.06.2024, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2024 справу розподілено на суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.04.2024 призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні.

Прокурором у підготовчому судовому засіданні подано клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції від 28.04.2023), тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах; ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту.

Прокурор вказує, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 14.10.2023 (справа №308/17704/23) відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави в розмірі 13285800 грн., який у подальшому неодноразово продовжувався, зокрема ухвалою слідчого судді від 09.04.2024 до 06.06.2024.

17.04.2024 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001204 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України, скеровано до Ужгородського міськрайонного суду для розгляду по суті.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 вказаних кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме:

- запобігання спробам переховуватися від суду.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, який інкримінуються ОСОБА_4 , є особливо тяжкими і передбачає призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від суду. В обґрунтування наявності вказаного ризику також слід зазначити, що завдана матеріальна шкода потерпілій, яка встановлена у кримінальному провадженні на даний час є значною та складає 6645177,50 грн., а в разі доведення вини особи у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, остання зобов`язана буде її відшкодувати в повному обсязі. Крім того, в ході огляду мобільного телефону «Iphone 14 PRO МАХ» та мобільного телефону марки «ZTE», які були вилучені у ОСОБА_4 в ході санкціонованого обшуку автомобіля 12.10.2023 було встановлено, що останньому було відомо про те, що проводиться досудове розслідування за фактом вчинення ним кримінального правопорушення та як вбачається останній шукав будь-які можливості уникнути кримінальної відповідальності за вищевказане кримінальне правопорушення, що саме по собі дає підстави вважати, що ОСОБА_4 буде й далі намагатися уникнути кримінальної відповідальності та переховуватись від суду. Вищевказані обставини дають підстави вважати, що він, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, може переховуватись від суду протягом тривалого часу, а саме, перебуваючи на волі, матиме можливість покинути територію України поза межами пункту пропуску та перебувати за її межами тривалий час, що негативно вплине на судовий розгляд даного кримінального провадження.

- запобігання спробам незаконно впливати на свідків, експерта, потерпілих, спеціаліста у кримінальному провадженні.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слід виходити із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. Також обвинувачений може впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні та вчинити на неї тиск, з метою зміни нею наданих показів. Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків, потерпілу, їх родичів, в тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства або ж шляхом підкупу з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, приховування їх від суду, що утруднить встановлення дійсних обставин справи. З огляду на викладене, зазначене обумовлює необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

- запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Перебуваючи на волі ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, чи штучно створити докази, в тому числі в електронному вигляді, які б підвереджували його невинуватість у вчиненні інкримінованих злочинів.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Перебуваючи на волі ОСОБА_4 , володіючи спеціальними знаннями щодо організації роботи так званих шахрайських методів заволодіння грошовими коштами осіб, пошуку та придбання баз даних потенційних потерпілих, може вдатися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки може відшукати інших осіб грошовими коштами яких заволодіє шахрайським шляхом, що вже робив раніше, з метою конспірації залучити нових співучасників злочину.

Як зауважує прокурор, інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також прокурор просить врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , враховуючи спосіб вчинення злочину, розмір спричиненої майнової шкоди, а також особу потерпілої, яка є матір`ю загиблого військовослужбовця, який загинув виконуючи бойове завдання пов`язане з захистом територіальної цілісності України, під час дії воєнного стану та повномасштабного вторгнення російській федерації на територію країни.

З урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються обвинуваченому, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, сторона обвинувачення вважає, що продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується.

На думку прокурора, даний запобіжний захід позбавляє можливості обвинуваченого перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження під час судового розгляду.

На підставі викладеного, прокурор просить продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави в розмірі 13285000 грн. на шістдесят днів.

Разом з тим, обвинуваченим ОСОБА_4 було подано клопотання про зміну запобіжного заходу, яке 24.05.2024 надійшло до суду з ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», згідно з яким просить змінити йому або обрати на стадії підготовчого судового засідання запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за адресою його фактичного місця проживання ( АДРЕСА_3 ), з покладенням на нього обов`язків, які він зобов`язується виконувати та не порушувати.

В обґрунтування клопотання обвинувачений посилається на те, що раніше обраний йому запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави є винятковим та нічим не передбачений, застава взагалі нічим не передбачена, оскільки цивільний позов не заявлено та претензій потерпілої до нього не заявлено. Згідно зі ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу забезпечення виконання процесуальних обов`язків, які він зобов`язується дотримуватися. Зокрема, зобов`язується не тиснути на свідків, які йому відомі та потерпілу, здати до відповідного органу закордонний паспорт та не покидати територію України; з`являтися на всі судові засідання. Вказує, що має на утриманні неповнолітнього сина та старших і хворих батьків, позитивно характеризується серед співмешканців та до кримінальної відповідальності не притягувався, зобов`язується не вчиняти нові кримінальні правопорушення. Прокурор не зазначив жодних нових ризиків, лише формально їх зачитував та вказував на тяжкість злочину, хоча згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, однак прокурор не довів та не доводить, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, визначених ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні року клопотання підтримав та просив обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обвинувачений просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з підстав, наведених у поданому ним клопотанні про зміну запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого заперечив проти клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, підтримавши клопотання свого підзахисного.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Розглянувши клопотання прокурора та обвинуваченого, заслухавши учасників судового провадження з цього приводу та вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Суд враховує те, що прокурором помилково зазначено в клопотанні про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого замість обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, посилання на положення якої міститься у самому клопотанні прокурора. Відтак, суд вважає за необхідне розглянути дане клопотання з урахуванням приписів ч. 3 ст. 315 КПК України.

Як встановлено судом, 18.04.2024 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001204 від 14.06.2024, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України, в якому призначено підготовче судове засідання.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.10.2023 (справа №308/17704/23) відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.12.2023 з визначенням розміру застави - 4950 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 13285800 грн., з покладенням на нього у разі внесення застави відповідних обов`язків.

Ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2023 (справа №308/10054/23) строк тримання під вартою продовжено до 13.01.2024.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.01.2024 (справа №308/10054/23), залишеною без змін ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 20.02.2024, строк тримання під вартою продовжено до 10.03.2024.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2023 (справа №308/10054/23) строк тримання під вартою продовжено до 12.04.2024.

13.03.2024 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, а саме, окрім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції від 28.04.2023), у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.04.2023 (справа №308/10054/23) строк тримання під вартою продовжено до 06.06.2024.

Під час обрання та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею було враховано, що підозра у вчиненні ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень обґрунтована та підтверджується матеріалами кримінального провадження, а також підтверджено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема запобігання спробам: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливу на свідків, експерта, потерпілих, спеціаліста у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу судом встановлено, що стороною обвинувачення ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції від 28.04.2023), який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії проступку, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення суд виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001204.

Оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, вік обвинуваченого, який є молодою особою, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, який зареєстрований в АДРЕСА_1 та фактично проживає в АДРЕСА_4 , одружений, має на утриманні малолітню дитину, відсутність постійного місця роботи та джерела доходу, майновий стан обвинуваченого, а також відсутність у нього судимостей.

Зважаючи на викладене та обґрунтування сторони обвинувачення, особу обвинуваченого, беручи до уваги, що судове провадження знаходиться на стадії підготовчого, на даний час потерпіла та свідки у даному кримінальному провадженні судом не допитані, а докази, передбачені ст. 84 КПК України, як із сторони обвинувачення, так із сторони захисту не досліджено, суд вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обґрунтовано обвинувачується та суворість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу обвинуваченого; можливість незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, враховуючи характер інкримінованого діяння, які під тиском обвинуваченого можуть змінити показання або надавати неправдиві покази в суді; можливість вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає наявними у зв`язку із встановленням обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доводи сторони обвинувачення про існування іншого ризику, зазначеного у клопотанні, зокрема запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, належним чином не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із чим цей ризик не враховуються судом при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Крім того, суд враховує, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , пов`язаний із заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому в особливо великих розмірах. При цьому суд бере до уваги спосіб вчинення даного злочину, розмір спричиненої цим злочином майнової шкоди, а також особу потерпілої ОСОБА_6 , яка є матір`ю загиблого військовослужбовця, який загинув виконуючи бойове завдання пов`язане із захистом територіальної цілісності України під час дії воєнного стану.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.1991 «Летельє проти Франції», скарга № 12369/86).

За таких обставин, виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України та з огляду на обґрунтованість обвинувачення, тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінальних правопорушень, встановлені ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу обвинуваченого, суд вважає, що належний контроль за поведінкою ОСОБА_4 та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а тому клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є підставним та підлягає задоволенню.

У даному випадку стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість обвинувачення про вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зокрема передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке є особливо тяжким злочином, наявні обґрунтовані ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також беручи до уваги специфіку кримінального правопорушення, його суспільний резонанс, суд вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Доводи сторони захисту зазначених висновків суду не спростовують та посилання щодо відсутності ризиків у даному кримінальному провадженні є необґрунтованими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами провадження, які не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Наявність характеризуючих даних про особу обвинуваченого, на які посилається сторона захисту, не можуть бути безумовними підставами для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, яких ще не було допитано у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.

Відтак, клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На виконання зазначених вимог суд, враховуючи обставини кримінального правопорушення та стадію судового провадження у даному кримінальному провадженні, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При цьому суд враховує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, суд вважає, що у зв`язку з наведеним та з урахуванням тяжкості злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, його високого ступеня суспільної небезпеки, що вчинено під час воєнного стану щодо потерпілої, яка втратила сина, що став на захист власної держави, розміру заподіяної матеріальної шкоди, а також даних про особу обвинуваченого та ризиків, встановлених судом, останньому слід визначити заставу в розмірі, що у два рази перевищує розмір заподіяної матеріальної шкоди - 4300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (3028 грн.), відповідно становить 13020400 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_4 не вбачається.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на обвинуваченого у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02.08.2024, включно, з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, - 4300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 13020400 грн.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 186, 193, 194, 315, 392, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу.

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати (обрати) відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 02 серпня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених КПК України - у 4 300 (чотири тисячі триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 13 020 400 (тринадцять мільйонів двадцять тисяч чотириста) гривень.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави, на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на строк протягом двох місяців наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали вручити прокурору, потерпілим, обвинуваченому, його захиснику та надіслати начальнику Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)», - для відому та виконання.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом та може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя ОСОБА_1