ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1538/24 Справа № 233/3766/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

16 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 ,до 27 квітня 2024 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2024 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 ,до 27 квітня 2024 року включно. Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання 15 років позбавлення волі, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я дозволяють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На зазначену ухвалу суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нову, якою змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи або про бажання приймати участь у справі, не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції до 27 квітня 2024 року включно.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання до 15 років позбавлення волі. Судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений може: переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд І інстанції дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, тому наявний ризик ухилитися від явки до суду, з метою ухилення від можливого суворого покарання.

Крім того, враховуючи, що м. Костянтинівка Донецької області, де на теперішній час проживає ОСОБА_6 , знаходиться у безпосередній близькості до тимчасово неконтрольованої окупованої території України, обвинувачений може з великою вірогідністю у короткий проміжок часу змінити місце свого проживання та переховуватись на тимчасово окупованій території, через що обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з гриманням під вартою, не може запобігти цьому ризику.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, і знов вчинив особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став та знов може вчинити кримінальні правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованого злочину свідчать про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту або у виді особистого зобов`язання, не є слушними, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги обвинуваченого були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 - 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2024 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: