456/4017/21
1-в/465/200/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

лікуючого лікаря-психіатра, представника заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку

в с т а н о в и в:

Голова ЛПК КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_4 звернулися в суд із заявою на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви покликаються на те, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 28.09.2021 року виконуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , які застосовані ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.09.2021 року та були такі продовжені востаннє ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.10.2023 року.

Зазначають, що в процесі проведеного лікування вдалося досягти стану ремісії пацієнта ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15.02.2024 року гр. ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку: ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент огляду страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, з наростаючим емоційно-вольовим дефектом. Внаслідок проведеного комплексного лікування, вдалося досягнути стану ремісії. Враховуючи досягнення стану ремісії в умовах контролювати терапевтичного середовища та відновлення соціальних зв`язків з сестрами, рекомендовано змінити примусові заходи медичного характеру із звичайним наглядом в стаціонарі на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку. У зав`язку чим, просять заяву задоволити.

У судовому засіданні лікуючий лікар-психіатр, представник заявника ОСОБА_4 підтримала заяву на предмет зміни ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру, просив її задоволити, покликаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів КНП ЛОР «ЛОКПЛ» №31 від 13.02.2024р., відповідно до якого ОСОБА_6 рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

ОСОБА_6 у судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що йому стало краще, хоче додому, буде жити з сестрою та її дітьми та буде лікуватись амбулаторно, приймати ліки.

Захисник у судовому засіданні заяву психіатричного закладу підтримав. Просив змінити ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру на надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення вказаної заяви, оскільки заявником не доведено відсутність ризиків щодо вчинення за умови зміни примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 нових суспільно небезпечних діянь та те, що його стан покращення має тимчасовий характер. Крім цього, за адресою проживання сестри ОСОБА_6 проживають неповнолітні діти, а тому невідомо як буде відбуватись вплив на поведінку особи, щодо якої вирішується питання. Просить відмовити у задоволенні такої заяви.

Заслухавши пояснення учасників процесу та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно з ст.19 Закону «Про психіатричну допомогу» питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Відповідно до ст.514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 3 червня 2005 року № 7 за змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

З наведеного випливає, що для зміни виду примусового заходу медичного характеру на м`якший (у даному випадку надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку) необхідне таке покращення психічного стану особи, при якому вона не становитиме очевидної небезпеки для себе або інших осіб.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його дій і його особи в цілому.

Із 28.09.2021 року у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» виконуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , які застосовані ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.09.2021 року та такі були продовжені востаннє ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.10.2023 року.

Із висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовується примусові заходи медичного характеру №31 від 13.02.2024 року вбачається, що комісія лікарів-психіатрів дійшла до висновку, що ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент огляду страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, з наростаючим емоційно-вольовим дефектом. Внаслідок проведеного комплексного лікування, вдалося досягнути стану ремісії. Враховуючи досягнення стану ремісії в умовах контролювати терапевтичного середовища та відновлення соціальних зв`язків з сестрами, рекомендовано змінити примусові заходи медичного характеру із звичайним наглядом в стаціонарі на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку.

Висновок комісії лікарів психіатрів не має для суду наперед встановленої сили і підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, відомостями та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, порушеного у заяві керівника закладу з надання психіатричної допомоги.

У судовому засіданні представником заявника було підтверджено, що ОСОБА_6 для забезпечення стабільного його стану психічного здоров`я потребує постійного приймання медичних препаратів під наглядом оточуючих осіб.

Крім цього, на даний час та на час вчинення суспільно суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України ОСОБА_6 продовжує страждати захворюванням. Діагноз: F20.00 Параноїдна шизофренія з безперервним перебігом, наростаючим дефектом в емоційно-вольовій сфері.

Суд також звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України).

За таких обставин, вказаний висновок комісії лікарів-психіатрів №31 від 13.02.2024 відносно ОСОБА_6 є передчасним та недостатньо обґрунтованим, а враховуючи, що перебування у даному медичному закладі ОСОБА_6 є нетривалим, а тому не доводить, що покращення психічного стану ОСОБА_6 носить стабільний та тривалий характер і що він спроможний дотримуватися підтримуючого лікування вдома.

А тому, суд вважає, що зазначений висновок не доводить, що особа видужала або внаслідок змін її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру, а також, що психічний стан ОСОБА_6 на час звернення із заявою до суду настільки змінився, що він не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих.

Разом з тим, суд не бере до уваги подану копію прохання ОСОБА_8 від 15.02.2024 року, оскільки за адресою її проживання, проживають із нею неповнолітні діти, а відтак відсутні належні обставини для суду, які б могли підвередити вплив заявниці на поведінку ОСОБА_6 в разі зміни йому застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:… (е)... законне затримання психічнохворих...».

Під час розгляду даної справи, зазначений висновок суду також узгоджується із практикою ЄСПЛ, зокрема з висновками Суду у справі «Горшков проти України», за наявності доказів, які вказують на те, що особа страждала на психічне захворювання такого виду та рівня небезпечності, примусове ув`язнення в лікарні виправдовується лікуванням заявника та захистом інших членів суспільства. Тоді як стан здоров`я заявника поліпшується, соціальна загроза може тривати до повного його видужання. Навіть якщо стан здоров`я особи вважається покращеним, який не вимагає посиленого та суворого нагляду, певна полегшена форма нагляду за заявником вважається необхідною.

З огляд на вищезазначене, суд з`ясувавши всі обставини даної заяви, вивчивши долучені документи до такої заяви тазаслухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст. ст.92-95 КК України, ст. ст. 372, 376, 512-514 КПК України -

у х в а л и в:

у задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Повний текст ухвали проголошено 14 березня 2024 року об 15 годині 15 хвилин.

Суддя ОСОБА_1