УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2024 Справа №607/9717/23 Провадження №1-кп/607/303/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Тернополі, в режимі відео конференції, кримінальне провадження №0000466 від 14 лютого 2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року), ч.3 ст. 311 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року), ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року), ч. 3 ст. 311 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року),-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0000466 від 14 лютого 2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року), ч.3 ст. 311 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року), ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року), ч. 3 ст. 311 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року).

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження дії запобіжного заходу, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, що визначені при застосуванні йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а строк такого заходу забезпечення кримінального провадження закінчується 14 березня 2024 року.

Захисник адвокат ОСОБА_7 подав суду заперечення на клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , у якому просив суд змінити застосований до останнього запобіжний захід на більш м`який вказавши, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні, не доведені. Також, зазначив, що обвинувачення побудоване на припущеннях та домислах, а конкретних фактів та доказів вчинення його підзахисним кримінального правопорушення матеріали кримінального провадження не містять. Крім цього, вказує, що ОСОБА_4 на протязі двох місяців перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільському регіональному фтизіопульмонологічному медичному центрі» ТОР і потребує належного медичного лікування, а тривале утримання під вартою в умовах слідчого ізолятора не відповідає вимогам лікування та реабілітації.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника адвоката ОСОБА_7 в повному обсязі, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, оскільки ризики, зазначені прокурором у клопотанні щодо продовження дії запобіжного заходу, не доведені.

Суд, заслухавши думки сторін судового провадження щодо заявленого клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 серпня 2022 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжений строк якого закінчується 14 березня 2024 року.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якими суд керується в силу ч. 2 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності справжніх ознак того, що цього дійсно вимагає інтерес суспільства, який не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважає правило про забезпечення права на свободу, закріплене в статті 5 Конвенції.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , те, що він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, знову обвинувачується у вчиненні злочинів, які є багатоепізодними, не працює, немає постійного джерела доходу, його стан здоров`я.

Таким чином, на переконання суду, наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися.

Так, ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, є те, що обвинувачений раніше неодноразово вчиняв злочини, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, оскільки будучи раніше судимим, знову обвинувачується у вчиненні нового злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, є те, що він обвинувачується у вчиненні злочинів, передбаченому ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, в тому числі на строк до дванадцяти років, тому усвідомлюючи міру покарання за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, за відсутності міцних соціальних зв`язків, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

Обвинуваченому відомі свідки та інший обвинувачений у даному кримінальному провадженні, а тому, він може незаконно впливати на них з метою дачі неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на строк, що не перевищує 60 днів - до 09 травня 2024 року.

Крім цього, у судовому засіданні, прокурор звернувся із клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки продовжують існувати ризики переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а строк такого заходу забезпечення кримінального провадження закінчується 14 березня 2024 року.

Захисник адвокат ОСОБА_6 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити строк домашнього арешту.

Так, відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2022 року під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, продовжений строк якого закінчується 14 березня 2024 року.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України та ч. 6 ст. 181 КПК України, якими суд керується в силу ч. 2 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку домашнього арешту, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під домашнім арештом.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, дані, що характеризують його особу, та наявність ризиків, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки він обвинувачується, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років; обвинуваченому відомі свідки та інший обвинувачений у даному кримінальному провадженні, а тому, він може незаконно впливати на них з метою дачі неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань; ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні багатоепізодних злочинів, які мали місце у різний час та дату, а отже існує ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Отже, обставини кримінального провадження свідчать, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під домашнім арештом в нічний час, обвинуваченого ОСОБА_5 є виправданим заходом, а тому строк такого слід продовжити.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 та заборонити йому залишати житло за адресою місця проживання у певний період доби до 09 травня 2024 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 181, 199, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 09 травня 2024 року до 23 год. 59 хв.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати до прокурора та суду за кожним викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання, перебування; утримуватися від спілкування з свідками та іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до органів ДМС України свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон; носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали щодо продовженого запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 23 год. 59 хв. 09 травня 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити начальнику Чортківської установи виконання покарань (№ 26), начальнику Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, для відому та виконання в частині застосованих заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду, в частині застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1