ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024року

м. Київ

справа № 462/5820/22

провадження № 51-6363 км 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 липня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000553, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 ), раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 14 березня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке є її власністю.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 липня 2023 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінено, призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке є її власністю.

За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку, ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за те, що вона, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне отримання (придбання), зберігання з метою збуту психотропних речовин, 01 серпня 2022 року, приблизно о 13:40 год, отримала (придбала) у відділені АДРЕСА_2 психотропну речовину - амфетамін, який зберігала при собі з метою подальшого збуту та цього ж дня, приблизно о 13:50 год була зупинена працівниками поліції, де при ній виявлено картонну коробку з психотропною речовиною - амфетаміном, загальною масою 146,5099 г та особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальною масою, в перерахунку на суху речовину, 0,57 г.

Крім того, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням день і час, але не пізніше 01 серпня 2022 року, за адресою своєї реєстрації - АДРЕСА_1 , з метою збуту зберігала: розфасовані полімерні упакування в кількості 425 одиниць, в середині яких виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 112,1504 г; три полімерні пакети, в середині яких виявлено канабіс, загальною масою, в перерахунку на суху речовину, 2 г; розфасовані полімерні упакування в кількості 80 одиниць, в яких виявлено амфетамін, загальною масою 20,1029 г. Також виявлено фасувальне устаткування.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої через суворість, просить змінити ухвалу апеляційного суду та пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі. На думку захисника, при призначенні покарання судом належним чином не було враховано дані про особу винуватої, відсутність обтяжуючих покарання обставин, повне визнання винуватості у вчиненому, а також те, що засуджена надала детальні показання щодо фактичних обставин кримінального провадження, активно сприяла розкриттю злочину та щиро розкаялась у вчиненому. Крім того, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що вчинення злочину не призвело до настання реальних негативних наслідків.

Під час касаційного розгляду захисник підтримав подану касаційну скаргу і просив її задовольнити з підстав зазначених в ній, зменшивши призначене покарання ОСОБА_7 .

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор, посилаючись на безпідставність наведених у касаційній скарзі захисника доводів, вважала, що ухвалу апеляційного суду слід залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому її кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 3 ст. 307 КК України в касаційній скарзі захисника не оспорюються.

Що стосується доводів касаційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої ОСОБА_7 через суворість, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Так, ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

З наведеного слідує, що у кожному випадку застосування ст. 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішення зазначити, які саме обставини справи або дані про особу засудженого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , дотримався наведених вимог матеріального права.

Так, у своїй апеляційній скарзі прокурор наводив доводи щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання і вважав, що засудженій слід призначити покарання за ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, яке є її власністю. В свою чергу захисник в апеляційній скарзі наводив доводи щодо необґрунтованості та невмотивованості вироку місцевого суду та призначення надто суворого покарання за ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України. Крім того зазначав про залишення без уваги всіх обставин, які пом`якшують покарання.

Апеляційний суд частково погодився із зазначеними доводами апеляційних скарг прокурора та захисника і змінив вирок місцевого суду в частині призначення покарання та визначив ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке є її власністю. При цьому, визначаючи ОСОБА_7 таке покарання, суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду про надання належної оцінки ступеню тяжкості вчиненого злочину, виходячи не лише з визначених у ст. 12 ККУкраїни формальних критеріїв, а і з особливостей конкретного кримінального правопорушення. Зокрема, апеляційний суд узято до уваги те, що ОСОБА_7 вчинила злочин у сфері обігу наркотичних засобів та кількість вилученого наркотичного засобу та психотропних речовин, а також наявність устаткування, що свідчить про систематичний характер вчиненого діяння, а не поодиночний випадок кримінальної поведінки засудженої.

Разом із тим, виконуючи приписи ст. 65 цього Кодексу, апеляційний суд зважив на обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, оскільки засуджена визнала себе винуватою та розповіла про всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд апеляційної інстанції усупереч твердженням захисника, належно умотивувавши своє рішення, дотримуючись принципу співмірності та індивідуалізації покарання, правильно погодився з терміном призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке є її власністю, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченою санкцією вказаної норми кримінального закону.

У контексті наведеного не можна визнати спроможними та переконливими доводи касаційної скарги захисника стосовно невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженої через суворість.

Ухвала апеляційного суду у відповідній частині є законною, обґрунтованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає приписам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, домірним вчиненому. Правових підстав вважати призначене засудженій покарання явно несправедливим через суворість і недостатнім для досягнення його мети колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального закону чи невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої через суворість, які були би підставою для скасування чи зміни ухвали апеляційного суду, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, касаційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3