28 травня 2024 року Єдиний унікальний № 501/5105/23 Провадження № 1-кп/501/1/24
ВИРОК

Іменем України

28 травня 2024 року м. Чорноморськ

Іллічівського міського суду Одеської області

у складі колегії суддів : головуючого ОСОБА_1 ,

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

номер справи 501/5105/23 номер провадження 1-кп/501/1/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що надійшов 08 грудня 2023 року від Чорноморської окружної прокуратури, номер кримінального провадження № 0000457 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12 липня 2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Іллічівську(Чорноморськ) Одеської області, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не маючого, офіційно не працевлаштованого, без реєстрації місця мешкання та постійного місця проживання, раніше судимий:

?19 червня 2023 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.1 ст. 396 , ч. 3 ст. 297 Кримінального кодексу України, за вироком суду відбував покарання повністю

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 297 Кримінального кодексу України,-

участь у справі приймали: прокурор ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

потерпіла ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.

Стислий зміст обвинувачення та встановлені обставини.

ОСОБА_5 , в ніч з 08 липня 2023 року на 09 липня 2023 року, біля 22.00 години , зустрівся з раніше знайомими між собою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за місцем свого проживання у приміщенні однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , у якій спільно відпочивали та розпивали спиртні напої.

Після прийняття спиртних напоїв, після 22.00 години , більш точного часу в ході судового слідства встановити не надалося можливим між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 виникла суперечка на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, в ході якої у ОСОБА_5 виник намір на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

В ході зазначеної суперечки, ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи намір позбавити життя ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, взяв мотузку, яка перебувала біля ліжка у спальній кімнаті, накинув її на шию ОСОБА_9 , яка перебувала на ліжку поруч, спиною до ОСОБА_5 та став здавлювати, застосовуючи фізичну силу, шляхом удавлення та задушення . Після чого, переконавшись у тому, що ОСОБА_9 не подає жодних ознак життя, ОСОБА_5 послабив та відпустив з її шиї мотузку, отримавши бажаний результат від своїх злочинних дій, тобто настання смерті ОСОБА_9 .

В результаті умисних дій ОСОБА_5 , та внаслідок удавлення петлею шиї ОСОБА_9 , останній були заподіяні наступні тілесні ушкодження:

?одиночна, незамкнена, розташованої майже горизонтально, странгуляційної борозни шкіри шиї, що розташована на межі верхньої і середньої третини шиї у вигляді гладкої і нерівномірно вираженої смуги без відбитка матеріалу петлі; лівий кінець борозни розташований на лівій бічній поверхні шиї і на 4,5 см нижче лівого кута нижньої щелепи, на передній поверхні шиї борозна розташована вище верхнього краю щитоподібного хряща і на 2,0см нижче місця переходу шиї в підборіддя, на правій бічній поверхні шиї борозна розташована на 5,0см нижче правого кута нижньої щелепи і правий кінець борозни розташований на правій задньо-бічній поверхні шиї і на 8,0см нижче соскоподібного відростку правої скроневої кістки; з урахуванням вищезазначеного площина борозни орієнтована спереду-назад, декілька знизу-вверх і справа-наліво; вогнищевий крововилив в підлеглих м`яких тканинах шиї справа і відповідно по локалізації дну борозни, яке утворене прижиттєво і за декілька хвилин до смерті ОСОБА_9 (що зумовлено довжиною періодів і стадій механічної асфіксії), та після утворення якої постраждала не могла пересуватись та вчиняти якісь цілеспрямовані дії (ходити, бігти, повзти, та ін.). Дане тілесне ушкодження призвело до розвитку небезпечного для життя явища асфіксії і згідно з п. 2.1.2., п. 2.1.3. (у) «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» містить ознаки тяжкого тілесного ушкодження та перебуває в прямому причинному зв`язку з механічною асфіксією, в результаті якої настала смерть ОСОБА_9 ;

?закрита травма грудної клітини: крововилив в м`язах грудної клітини зліва, в проекції грудино-ключичного зчленування (надключичної ділянки); перелом п`ятого і шостого лівих ребер між внутрішнім краєм лопатки і навколохребтовою лінією, з крововиливом в навколишніх м`яких тканинах;

? закриті переломи п`ятого і шостого лівих ребер, з урахуванням локалізації, могли утворитись одномоментно від дії тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якого в ушкодженнях не відобразилися та виявлення в пристінковій плеврі і міжреберних м`язах в ділянці переломів ребер та в глибоких шарах підшкірно-жирової клітковини і прилеглих до ребер м`язах спини в проекції переломів блідо-червоних крововиливів з нечіткими контурами, а також виявлення жирової емболії судин легень слабкого ступеня і відсутність реактивних змін в крововиливу в м`язах грудної клітини зліва в проекції гудино-ключичного зчленування (надключичної ділянки) свідчать про те, що зазначені тілесні ушкодження, які утворилися прижиттєве та за невизначено короткий проміжок часу, що передував настанню смерті та після утворення яких постраждалі зазвичай можуть пересуватись і вчиняти якісь цілеспрямовані дії (ходити, бігти, повзти, та ін.)

Як окремо взяті, у живих осіб: ?закриті переломи ребер не містять ознак небезпеки для життя та за своїм характером і перебігом зазвичай призводять до розладу здоров`я на строк понад трьох тижнів і за цим критерієм, згідно з п. 2.2.2 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» містять ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості; - крововилив в м`язах грудної клітини зліва, в проекції грудино-ключичного зчленування (надключичної ділянки) не містить ознак небезпеки для життя та за своїм характером і перебігом зазвичай має незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм, згідно з п. 2.3.5. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р), містять ознаки легких тілесних ушкоджень;

?численні садна, які розташовані: на передній поверхні грудної клітини, вздовж грудини; на передній поверхні правого плечового суглоба та на зовнішній поверхні цього суглоба; на зовнішній поверхні лівого плечового суглоба; на передньо-бічній поверхні грудної клітини справа, вздовж реберної дуги і між середньою ключичною і передньою пахвовою лініями; на лівій бічній поверхні грудної клітини, по середній пахвовій лінії та на рівні сьомого і восьмого ребер; на передній поверхні правого колінного суглоба; на передній і зовнішній поверхнях лівого колінного суглоба;

?численні синці, які розташовані: на передньо-зовнішній поверхні правого плеча, на межі середньої і верхньої третини його (в кількості чотирьох); на задній поверхні в верхній, середній і нижній третинах правого передпліччя (загальною кількістю трьох); на зовнішній поверхні правого зап`ястка з переходом на тильну поверхню основи першого пальця кисті; на передній поверхні в верхній третині лівого плеча; задній поверхні і від рівня верхньої третини до рівня межі середньої і нижньої третини лівого плеча; на задньо-внутрішній і задньо-зовнішній поверхнях лівого ліктьового суглоба (в кількості двох); на задньо-внутрішній поверхні в нижній третині лівого передпліччя (біля зап`ястка); на передній поверхні в верхній третині лівого стегна, а також на зовнішній поверхні в середній третині цього стегна;

?численні садна та синці, з урахуванням їх морфологічних особливостей (садна з помірно м`якими поверхнями темно-коричневого кольору майже на рівні навколишньої шкіри та синці блідо багряно-синього кольору з нечіткими контурами) можуть свідчити про те, що дані тілесні ушкодження утворилися прижиттєво та за невизначений проміжок часу в межах від декількох годин до не більш однієї доби, від дії тупого (-их) предмету (-ів) чи удару (-ів), індивідуальні особливості якого (-их) в ушкодженнях не відобразилися та після утворення яких, постраждалі зазвичай можуть пересуватись і вчиняти якісь цілеспрямовані дії (ходити, бігти, повзти, та ін.).

Дані тілесні ушкодження у живих осіб не містять ознак небезпеки для життя і, як окремо так і разом взяті, за своїм характером і перебігом, зазвичай мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм, згідно з п. 2.3.5. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), містять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_9 настала від механічної асфіксії внаслідок удавлення петлею та враховуючи характер і локалізацію странгуляційної борозни на шкірі шиї трупа ОСОБА_9 , перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.

Інші тілесні ушкодження, що були виявлені могли бути утворені при зверненні відповідними частинами тіла потерпілої до травмуючого (-их) предмету (-ів).

В цей час, за діями ОСОБА_5 спостерігав ОСОБА_10 , проте жодних активних фізичних дій не вжив для попередження настання її смерті.

Далі, залишаючись в приміщенні квартири свого мешкання ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії зняв з трупа ОСОБА_9 носильний одяг та спідню, білизну, після чого, діючи повторно, здійснив статевий акт з трупом ОСОБА_9 .

Тобто вчинив наругу над тілом ОСОБА_9 шляхом здійснення акту некрофілії скоєння статевого акту з небіжчицею.

Далі, з метою приховування і знищення слідів скоєного умисного злочину ОСОБА_5 взяв носильний одяг, який разом із сумкою потерпілої та її особистими речами, поклав до полімерного пакету сірого кольору «Сусіди», який в подальшому разом із ОСОБА_10 відніс і викинув до сміттєвих баків неподалік супермаркету «Таврія-В», що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 розійшлися, кожен за місцем свого проживання.

Крім цього, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що наступного дня, тобто 10 липня 2023 року у вечірній час доби, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_10 прийшов до ОСОБА_5 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_3 у якому продовжував знаходитися оголений труп ОСОБА_9 , який перебував в приміщенні спальної кімнати квартири під ліжком, де вони почали спільно вживати спиртні напої.

Через деякий час, на прохання ОСОБА_5 з метою приховування і знищення слідів скоєного ОСОБА_5 . особливо тяжкого умисного злочину, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 маючи умисел на заздалегідь не обіцяне приховування злочину, діючи умисно, заздалегідь не обіцяно, знайшовши у вищевказаному приміщенні кімнати ковдру дістали з-під ліжка труп ОСОБА_9 , загорнули його в ковдру після чого витягнули на балкон.

Далі, намагаючись приховати вчинений ОСОБА_5 злочин, домовившись про свої подальші дії направлені на приховування трупа ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишився з трупом на балконі, щоб викинути труп з третього поверху балкону вниз до порожнього сміттєвого баку, який мав підкотити ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_5 вийшов на вулицю, знайшов та підкотив сміттєвий бак під балкон своєї квартири, з якого ОСОБА_10 викинув труп ОСОБА_9 , однак труп не попав в середину сміттєвого баку у зв`язку з тим, що впав на землю.

Злякавшись від побаченого та того факту, що за діями ОСОБА_5 та ОСОБА_10 можуть спостерігати сторонні особи, ОСОБА_10 вирішив залишити помешкання ОСОБА_5 і втекти з місця скоєного злочину.

В свою чергу, ОСОБА_5 перемістив труп ОСОБА_9 із підлоги в середину сміттєвого баку, та раптово передумавши вийняв його звідти без ковдри і тягнучи за різні частини тіла, через вулицю та по сходах під`їзду затягнув на третій поверх до приміщення своєї квартири, де і залишив.

В подальшому, 12 липня 2023 року в ранковий час доби, більш точний час в ході

досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 відчувши трупний запах в

приміщенні кімнати за місцем свого мешкання, дістав труп ОСОБА_9 з-під ліжка, загорнув його до ковдри, та помістив труп до дерев`яної тумби, яка знаходилася у приміщенні квартирі.

Після цього, ОСОБА_5 розуміючи, що самотужки не зможе винести тумбу у якій знаходився труп ОСОБА_9 звернувся до свого знайомого ОСОБА_11 , якого попросив допомогти винести з квартири тумбу не повідомляючи про вміст тумби всередині.

В подальшому, цього ж дня, у ранковий час доби, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_11 , винесли тумбу з трупом ОСОБА_9 з приміщення квартири, залишивши її біля сміттєвих баків, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 .

12 липня 2023 року виїздом на місце СОГ ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області біля сміттєвих баків навпроти житлового будинку АДРЕСА_4 в дерев`яній тумбі виявлено труп ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ознаками насильницької смерті.

Позиції учасників судового провадження.

В попередніх судових засідання ОСОБА_5 свою провину за ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України визнав у повному обсязі , вину у вивченні кримінального правопорушення , передбаченого 3 ст. 297 Кримінального кодексу України не визнав

В ході судового розгляду , в судовому засіданні 28 травня 2024 року обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищезазначеними обставинами, не заперечував проти зібраних по справі доказів, просив їх не досліджувати та розглядати справу, згідно положень ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Також повідомив суду, що визнає заявлений потерпілою ОСОБА_8 цивільний позов, просив призначити мінімальне покарання, враховуючи той факт. що він щиро покаявся ,свою провину визнав у повному обсязі, готовий понести покарання.

Захисник ОСОБА_12 підтримала позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , не заперечувала проти розгляду справи за положеннями ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України. Просила призначити покарання в межах мінімальної межі статті Кримінального кодексу України, позовні вимоги задовольнити в межах наданих доказів.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, на підставі наданних суду доказів просила стягнути 12000.00 грн. матеріального збитку пов`язаного з похованням доньки. Також, заявила про стягнення морального збитку в сумі 500 000.00 грн. зазначивши, що від злочинних дій обвинуваченого вона втратила єдину доньку , найріднішу людину. Смерть дитини завдала їй невиліковну душевну рану .

Щодня вона згадує свої дитя , яку вже ніколи не побачить , і не відчує її любові та ласки.

Відновлення її духовного стану є практично не можливим . Нею втрачено сон , порушений звичний ритм життя , біль втрати є невиліковна. Покарання просила призначити на розсуду суду , відповідно до закону , не заперечувала проти розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї провини не заперечував проти розгляду справи за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, а також просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п. 150 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п. 57 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Яременко проти України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Суд, переконавшись в тім, що обвинувачений розуміє фактичні обставини справи, в його добровільній та істинній позиції, а також те, що в подальшому він не в змозі буде оспорювати фактичні обставини справи в апеляційній інстанції, зібрані по справі докази не досліджував.

В зв`язку з викладеним суд визнає ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині; ч. 3 ст. 297 Кримінального кодексу України наруга над тілом померлого, вчинене повторно.

Мотивувальна частина та правові норми застосовані судом.

Згідно з приписами ст.8 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини вказує від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43). Також ,має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Веренцов проти України» - п.86).

При визначенні заходу примусу - покарання обвинуваченому , яке буде необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, суд з урахуванням принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації, та сприянню досягнення справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до положень ст. 12 Кримінального кодексу України за якою ч. 3 ст. 297 Кримінального України відноситься до тяжкого злочину, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України відноситься до особливо тяжкого злочину та призначає покарання достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує особисті дані обвинуваченого: ОСОБА_5 , який раніше судимий за ч. 3 ст. 297 Кримінального кодесу України , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, характеризується негативно за місцем свого проживання, офіційно не працевлаштований.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 Кримінального кодексу України мети не тільки кари, а також виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

При цьому суд враховує, визначені ст.65 Кримінального кодексу України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання ,виправлення засудженого.

Обставина, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 в порядку ст. 66 Кримінального кодексу України -є щире каяття .

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 в порядку п.13 ст. 67 Кримінального кодексу України є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Висновки суду.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність обставини, що пом`якшують та обтяжує покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у вигляді

позбавлення волі, так як його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, при остаточному визначенні покарання суд застосовує положення ч.1 ст. 70 Кримінального кодексу України.

Щодо заявлених позовних вимог потерпілої ОСОБА_8

18 січня 2024 року потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 12000.00 грн. та моральної шкоди в сумі 500000,00 грн.

Положеннями ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України визначено ,що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кримінального процесуального кодексу України.

Так, за змістом ч. 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди підтверджуються представленими суду доказами, зокрема договором- замовлення пов`язаними з витратами на поховання потерпілої та необхідними для цього послугами.

З дослідження змісту договору- замовленю на організацію проведення поховання у суду не виникає сумнівів, що всі зазначені витрати були необхідними для поховання ОСОБА_9 .

Щодо позовних вимог потерпілої про стягнення та відшкодування моральної шкоди, то у відповідності до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно із ч.2 ст.1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Частиною 2 ст.23 Цивільного кодексу України передбачено що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вважає доведеним поза всяким розумними сумнівом факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_13 , яка полягає у душевних стражданнях, яких воно зазнала у зв`язку з втратою близької людини.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно постанови (п. 39) Пленуму Венрховного Суду України «Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної (не майнової шкоди)» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти-витрати немайнового характеру унаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Так, згідно положень ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, саме судом визначається розмір грошового відшкодування моральної шкоди залежно від визначених законом критеріїв.

Відповідно до статей 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я визнанні найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини.

В постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 639/1910/19 (провадження № 51-4115км19) зроблено висновок про те, що суди, при визначенні розміру моральної шкоди, повинні враховувати майновий стан винного, його стан здоров`я та вжити всіх можливостей для справедливого вирішення цивільного позову.

Суд також вважає, що неправомірними діями обвинуваченого, внаслідок яких загинула донька потерпілої, їй була заподіяна моральна шкода, яка виразилася в її моральних стражданнях, погіршенні її психічного і фізичного здоров`я та в істотній зміні її нормальних життєвих зв`язків.

Суд вважає, що з урахуванням глибини і тривалості моральних страждань потерпілої на її користь із обвинуваченого слід стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 500000,00 грн. що відповідатиме вимогам розумності та справедливості й не може вважатися сумою явно завищеною, надмірною або навпаки.

За таких обставин цивільний позов потерпілої підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень суд , відповідно до положень ст. 126 Кримінального процесуального кодексу України стягує з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів, суд, вирішує відповідно до положень ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 - тримання під вартою до набрання вироком законної сили , суд залишає незмінним .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 Кримінального процессуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 297 Кримінального кодексу України та призначити покарання:

?за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України у вигляі 12 (дванадцяти) років позбавлення волі;

?за ч. 3 ст. 297 Кримінального кодексу України у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 12 (дванадцяти ) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити незмінним до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 13 липня 2023 року, з моменту його затримання в прядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України, зарахувавши йому, відповідно до ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, до строку покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме знаходження його під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 13 липня 2023 року до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

? змиви з ручки вхідних дверей, упаковані до паперових згортків ,

? змиви з дверцят шафи (правої та лівої частини) , упаковані до паперових згортків;

? ковдра, упаковану до паперової коробки;

? дерев`яна шафа в якій був труп, упакована до двох окремих картонних коробок;

? волосся, кінцеві зрізи нігтьових пластин, зразки букального епітелію, поміщені до окремих паперових пакетів;

? мотузку з хрестиком, 4 недопалки, штани з ременем,;

?4 сліди пальців рук ,поміщені до паперового пакету;

? мотузку фіолетового кольору;

? ганчірку зеленого кольору ;

? жіночу сумку, банківську картку;

? футболку темно-синього кольору, футболку червоного кольору, шорти чорного кольору, капці чорного кольору - знищити.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Іллічівську (Чорноморськ) Одеської області, громадянина України, який без реєстрації місця мешкання та постійного місця проживання, на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 , матеріальну шкоду у розмірі 12000.00 грн та моральну шкоду у розмірі 500000.00 грн

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Іллічівську (Чорноморськ) Одеської області, громадянина України, який без реєстрації місця мешкання та постійного місця проживання, на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенм експертиз у розмірі 88429,90 грн.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором, виключно з підстав, передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Колегія суддів :головуючий підпис ОСОБА_1 .

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3