Справа №949/629/24
Провадження №1-кп/949/223/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000024 від 10 січня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарни Рівненської області, зареєстрованого та фактичного проживаючого по АДРЕСА_1 , військовослужбовець Збройних Сил України призваний під час мобілізації, номер обслуги 1-го мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», учасника бойових дій, неодруженого, з середньою-спеціальною освітою, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.109 Кримінального Кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним під час загальної мобілізації та проходячи військову службу на посаді номера обслуги 1-го мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , приблизно 28 липня 2022 року (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за місцем несення військової служби, а саме на території Висоцької територіальної громади Сарненського району Рівненської області, будучи незадоволеним діючою владою в Україні, а також значними втратами, які несли Збройні Сили Україні та інші військові формування, створені відповідно до законів України, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи умисел на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу, за допомогою власного терміналу мобільного зв`язку марки «Samsung», здійснив виготовлення відеозапису, у якому звернувся до невизначеного кола осіб із закликом відповідного змісту, пов`язаного із знищенням в насильницький спосіб, із застосуванням зброї, представників законодавчої гілки державної влади в Україні, а саме 450 депутатів Верховної Ради України.

У подальшому, того ж дня, старший солдат ОСОБА_4 , реалізовуючи умисел на поширення вказаних публічних закликів до невизначеного кола осіб, будучи обізнаним, що його знайомий - громадянин України ОСОБА_5 , який займає активну громадську позицію, адмініструє групи в соціальних мережах «Facebook», « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з метою розповсюдження у зазначених соціальних мережах, надіслав через месенджер «Viber» з власного терміналу зв`язку марки «Samsung» з номером НОМЕР_2 на номер НОМЕР_3 , який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , відеозапис, що містить публічні заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу.

У свою чергу ОСОБА_5 , будучи у товариських стосунках із ОСОБА_4 , не будучи обізнаним зі змістом даного відеозапису та умислом останнього щодо вчинення у такий спосіб публічних закликів до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу, розмістив даний відеозапис на власній сторінці у соціальній мережі «ТікТок», де був доступний до перегляду та поширення невизначеному колу осіб.

При цьому, в один із днів кінця липня 2022 року за невстановлених досудовим слідством обставин, відео з публічними закликами ОСОБА_4 до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу було опубліковано на інших соціальних мережах та групах, зокрема в телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (адреса посилання ІНФОРМАЦІЯ_4 та було доступне до перегляду невизначеному колу осіб.

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.109 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, що дійсно здійснив відеозапис на мобільний телефон із відповідним закликом. В подальшому вказаний відеозапис він надіслав через месенджер «Viber» своєму знайомому ОСОБА_5 , щоб той розмістив його у соціальній мережі «ТікТок». Дуже шкодує, що так вчинив та додав, що відразу через два дні попросив знайомого ОСОБА_5 видалити цей відеозапис. Додатково вказав, що на даний час зробив для себе відповідні висновки, а також має на утриманні двох малолітніх дітей (п`яти та семи років). При обранні міри покарання просив суд суворо не карати та не позбавляти волі.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.109 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі без конфіскації майна.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .

Судом зроблений висновок про те, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведено повністю, а тому суд кваліфікує його дії за ч.2 ст.109 КК України, тобто в публічних закликах до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.109 КК України, згідно ст.12 КК України класифікується, як нетяжкий злочин.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше несудимий (а.п.268), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.п.267), за місцем несення служби характеризується позитивно (а.п.264), є учасником бойових дій (а.с.24).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Тому, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, позитивну характеристику обвинуваченого по місцю несення служби та вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, наближене до мінімальної межі, в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.109 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому, враховуючи досліджені в ході судового розгляду обставини справи, дані про особу обвинуваченого, з урахуванням його відношення до вчиненого, поведінки після вчинення кримінального правопорушення, суд приходить до переконання, що покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.109 КК України слід призначити без конфіскації майна.

Також суд, враховуючи характеризуючі дані про винну особу, який є раніше не судимим, на утриманні має 2-х малолітніх дітей, є учасником бойових дій, що підтверджується відповідними доказами, на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває і не перебував, враховує його поведінку до і після вчинення злочину, а також те, що він повністю визнавши свою вину, щиро розкаявся, надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, що свідчить про його небайдужість до наслідків, що настали, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання у виді позбавлення волі і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, із встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості злочину та особі обвинуваченого, сприяти виправленню та попередженню у вчиненні ним нових злочинів. Крім того, таке покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та відповідатиме особі ОСОБА_4 .

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Майнова шкода відсутня.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, які становлять 14127,64 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Частиною першою статті 96-2 КК України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2023 року накладено арешт на мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung», в якому наявна сім-картка з номером оператора мобільного зв`язку " НОМЕР_4 " та на мобільний телефон марки "ОРРО".

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 фактично використовував мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung» для виконання об`єктивної сторони злочину, який скоєно умисно, за його вчинення передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, тому до вказаного телефону необхідно застосувати спеціальну конфіскацію на користь держави.

При цьому, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, оскільки суд вже дійшов висновку про спеціальну конфіскацію вилученого в ході обшуку майна на користь держави, тому арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2023 року справа №569/10861/23, в частині мобільного телефону чорного кольору марки «Samsung», в якому наявна сім-картка з номером оператора мобільного зв`язку " НОМЕР_4 ", скасуванню не підлягає. Проте арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2023 року справа №569/10861/23, в частині накладення арешту на мобільний телефон марки "ОРРО", слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.109 Кримінального Кодексу України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік без конфіскації майна.

Керуючись ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 Кримінального Кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_4 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби - командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung», в якому наявна сім-картка з номером оператора мобільного зв`язку " НОМЕР_4 ", та який переданий на відповільне зберігання до кімнати зберігання речових доказів УСБ України в Рівненській області, на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати у власність держави.

- мобільний телефон марки "ОРРО", який переданий на відповільне зберігання до кімнати зберігання речових доказів УСБ України в Рівненській області - повернути власнику ОСОБА_4 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2023 року справа №569/10861/23, в частині накладення арешту на мобільний телефон марки "ОРРО".

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експертів на загальну суму 14127,64 (чотирнадцять тисяч сто двадцять сім гривень 64 копійки)

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1