Справа № 464/4466/19
пр.№ 1-кп/464/152/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2024 року м.Львів

Сихівського районний суд міста Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/4466/19, внесене 13.03.19. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018, стосовно

ОСОБА_5 , 1986.11.26., уродженця м.Горлівка Донецької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою - АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, невійськовозобов`язаного, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, обіймав посаду художника-виконавця в ТзОВ «Зескеч Барбершоп», судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.305 КК України, -

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурори: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;

захисту - обвинувачений ОСОБА_5 та захисники: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

з участю сторін, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов обвинувальний акт старшого слідчого І відділення слідчого відділу УСБ України у Львівській області ОСОБА_12 , затверджений прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , за яким ОСОБА_5 ставиться у провину вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.305 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_13 у порушення Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», діючи умисно, упродовж лютого 2019 року, виконуючи роль організатора вчинення злочину, залучивши невстановлену слідством особу на ім?я ОСОБА_14 («Levon Ayrapetov»), який проживає у штаті Каліфорнія Сполучених Штатів Америки як виконавця переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичних засобів, та спрямувавши його дії на безпосереднє виконання діянь, що становлять об`єктивну сторону злочину, організував переміщення через митний кордон України у міжнародному поштовому відправленні № НОМЕР_1 з приховуванням від митного контролю у спосіб, що утруднює їх виявлення, та шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві дані, у прозорих полімерних харчових плівках картонного конверта з замотаними у ньому в прозорій цупкій поліетиленовій вакуумній упаковці 30 (тридцятьма) картриджами для електронних сигарет з вмістом 10,1422 г екстракту канабісу, який є особливо небезпечним наркотичним засобом у великих розмірах.

12 березня 2019 року приблизно о 11 годині вказане поштове відправлення № 4067711 було фактично переміщене через митний кордон України та надійшло до зони митного контролю митного поста «Львів поштовий» Львівської митниці ДФС України, що знаходиться на території поштового оператора ТОВ «СП «Росан»» за адресою: АДРЕСА_3 , де у подальшому у ході здійснення співробітниками Львівської митниці ДФС України митного контролю було виявлено приховані від митного контролю 30 (тридцять) картриджів для електронних сигарет із вмістом 10,1422 г особливо небезпечного наркотичного засобу - екстракту канабісу.

Розглянувши справу у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, суд дійшов наступного висновку.

У ст.129 Конституції України закріплено такі основні засади судочинства: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист.

У ст.7 КПК України наведено загальні засади кримінального провадження, серед яких: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; забезпечення права на захист; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; диспозитивність.

Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили . Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Наведене передбачене ст.17 КПК України, а також ст.62 Конституції України.

У силу приписів ст.ст.22, 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із положень ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається на прокурора (ст.92 КПК України).

Як регламентовано ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Із постанови Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 521/844/21 випливає, що відповідно до положень ст.92 КПК у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

У підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) прокурором надано наступні докази:

витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань;

повідомлення Львівської митниці ДФС за № 021/19 про протиправне діяння, що містить ознаки злочину, від 12 березня 2019 року;

протокол огляду місця події від 12 березня 2019 року з додатками: фототаблицею та актом ф.51-2 на розкриття та перепакування поштового відправлення від 12 березня 2019 року, згідно з яким за адресою: АДРЕСА_3 , де розташована конференц-зала митного контролю митного поста «Львів-поштовий» Львівської митниці ДФС України, вилучено: коробку міжнародного поштового відправлення № 4067711; предмети, ззовні схожі на картриджі для електронних сигарет без маркування із вмістом смолистої речовини жовто-оранжевого кольору у двох пластикових упаковках - 26 та 4 штук, загалом 30 штук; оригінал митної декларації міжнародного поштового відправлення № 4067711 на 1 арк;

постанови про визнання речовими доказами від 13 березня 2019 року, 17 квітня 2019 року;

ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 14 березня 2019 року, 19 квітня 2019 року, 12 липня 2019 року про арешт майна;

постанови про передачу речових доказів на зберігання від 02 квітня 2019 року, 24 червня 2019 року з квитанціями про отримання на зберігання речових доказів;

постанови про приєднання речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 24 червня 2019 року;

висновок експертів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за № 3152/3153 від 05 липня 2019 року за результатами криміналістичної експертизи відео-звукозапису;

висновок експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за № 3/303 від 26 березня 2019 року, за № 3/455 від 11 травня 2019 року за результатами експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів. Залучений судом за клопотанням прокурора спеціаліст - експерт Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ОСОБА_15 роз`яснив порядок відібрання взірців досліджуваної речовини з картриджів електронних сигарет

висновок експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за № 3/455 від 11 травня 2019 року за результатами експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, за яким у наданій на дослідженні рідині, що міститься у пристрої, схожим на електронну сигарету, вилучену під час обшуку, слідів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів не виявлено

висновки експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз за № 42 від 04 червня 2019 року, № 43 від 05 червня 2019 року за результатами комп`ютерно-технічної експертизи;

висновок експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз за № 21 від 28 травня 2019 року за результатами судово-почеркознавчої експертизи;

протокол огляду місця події від 17 квітня 2019 року з додатком - фототаблицею;

ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 20 березня 2019 року про дозвіл на проведення обшуку;

протокол обшуку від 17 квітня 2019 року додатками - відеозаписом, описом вилученого та доповненням ОСОБА_5 ;

постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 18 березня 2019 року;

ухвалою слідчого судді Львівського апеляційного суду від 18 березня 2019 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

протокол виготовлення імітаційного засобу від 15 квітня 2019 року з додатками;

протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину «контрольована поставка» від 26 квітня 2019 року з додатками;

протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 10 червня 2019 року з оптичним диском;

протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу від 07 червня 2019 року;

протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - установлення візуального спостереження за ОСОБА_16 від 07 червня 2019 року;

протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - установлення аудіо- та відеконтроль за ОСОБА_16 від 07 червня 2019 року;

ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 18 березня 2019 року, 25 квітня 2019 року, 08 травня 2019 року, 21 червня 2019 року з урахуванням ухвали від 26 червня 2019 року, про призначення експертизи;

ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 14 травня 2019 року, 27 травня 2019 року про тимчасовий доступи до речей і документів;

протокол тимчасового доступу від 11 червня 2019 року з описом та оптичним носієм інформації;

протоколи огляду від 06-07 червня 2019 року з додатками, від 07-08 червня 2019 року з додатками, від 21 червня 2019 року, від 22 червня 2019 року з додатками, від 24 червня 2019 року з додатками, від 25 червня 2019 року з додатками;

протокол додаткового огляду від 25 червня 2019 року з додатками;

протокол тимчасового доступу до речей і документів від 27 травня 2019 року;

протокол огляду лист Управління СБУ у Львівській області від 15 березня 2019 року з додатками;

лист ТзОВ СП «Росан» від 07 червня 2019 року з додатками;

запит Управління СБУ у Львівській області від 17 червня 2019 року та відповідь центрального органу США - офісу з міжнародних справ від 31 жовтня 2019 року;

речові докази оглянуто та досліджено у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту;

показання свідків: старшого слідчого слідчого відділу УСБ України у Львівській області ОСОБА_12 , який складав протокол огляду місця події; понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які допитані у порядку ст.223 КПК України як свідки щодо проведення відповідної слідчої (розшукової) дії; начальника ЗЕС ЗЕС ІМТЕ СБУ України у Львівській області ОСОБА_19 - спеціаліста при огляді місця події; державного інспектора Львівської митниці ДФС МП «Львів-поштовий» ОСОБА_20 та оперативного співробітника УСБ України у Львівській області ОСОБА_21 , за участі яких здійснювався огляд місця події. Указані свідки достеменно підтвердили викладені у протоколі огляду місця події обставини та вилучення за результатами такого огляду речей, виявлених у міжнародному відправленні інспектором митниці ОСОБА_20 , відповідних предметів;

показання свідків: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , операторів СП «Росан», щодо розпакування міжнародного відправлення;

показання свідка ОСОБА_16 , дружини обвинуваченого, яка ствердила, що вони разом з чоловіком неодноразово із-за кордону через пошту замовляли посилки. Не була обізнана щодо вмісту відправлення № 4067711 та після розмови з чоловіком таке отримала у кур`єра. Ні вона, ні чоловік не замовляли жодних заборонених речовин, такі розмови нею ніколи не велися;

показання свідка ОСОБА_24 , оперуповноваженого УСБУ у Львівській області, присутнього під час обшуку у квартирі обвинуваченого та свідка ОСОБА_16 щодо порядку його проведення.

На запитання суду представник державного обвинувачення ствердив, що надано усі докази, необхідні для доведення винуватості особи, та додатковими доказами сторона обвинувачення не володіє, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження та проведення додаткових слідчих (розшукових) дій під час судового провадження, як і сторона захисту, не заявляли.

При дослідженні низки клопотань сторони захисту про визнання доказів - протоколу огляду місця події від 12 березня 2019 року, як наслідок, і похідних від нього доказів недопустимими, суд зробив наступний висновок.

У силу приписів ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Вирішуючи про застосування правил ст.87 КПК України до наданих сторонами доказів, ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на ч.1 ст.87 КПК України, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу в контексті ч.1 ст.87 КПК України, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.

Саме такі висновки сформульовані Верховним Судом у постановах від 08 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к, від 12 листопада 2019 року у справі № 236/863/17 та від 28 січня 2020 року у справі № 359/7742/17.

Дорученнями заступника начальника слідчого відділу Управління СБУ у Львівській області ОСОБА_25 від 13 березня 2019 року, 11 квітня 2019 року та 14 травня 2019 року визначено слідчих у вказаному кримінальному провадженні, які оспорює сторона захисту.

У силу положень ст.39 КПК України керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування та уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Керівник органу досудового розслідування - начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України та його заступники, які діють у межах своїх повноважень (ст.3 КПК України у відповідній редакції).

Положення ст.110 КПК не містять імперативних приписів про те, що керівник органу досудового розслідування приймає своє рішення у формі постанов.

Повноваження керівника органу досудового розслідування визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, у формі письмового «доручення», яке містить ті самі реквізити, що й постанова, зокрема: посада особи керівника органу досудового розслідування, який є заступник начальника слідчого управління органу безпеки, час і місце складання доручення, підстави для його винесення (ст.ст.39, 214 КПК України), номер кримінального провадження, внесеного до ЄРДР, попередню правову кваліфікацію та вказівки щодо проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин справи (як у цій справі), не суперечить вимогам ст.39 КПК України і є достатнім документом для наділення такого слідчого/групи слідчих повноваженнями здійснювати досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні.

Прийняття рішення саме у такій письмовій формі (а не у формі постанови) не свідчить, що досудове розслідування здійснювалося не уповноваженою особою і що отримані під час такого розслідування докази є недопустимими на цих підставах.

Аналогічна позиція відображена у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2021 року у справі № 663/267/19.

З огляду на викладене суд відхиляє як необґрунтовані доводи захисту щодо неповноважності призначення слідчого/групи слідчих у цьому кримінальному провадженні.

Як регламентовано ст.237 КПК України (у відповідній редакції), з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів. Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування. Слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце огляду до його закінчення та вчинювати будь-які дії, що заважають проведенню огляду. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність. При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію речових доказів, з`ясування характеру події та інших обставин, що підлягають доказуванню (постанова Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 333/1539/16-к).

Здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду) - ст.214 КПК України.

У ході розгляду справи з`ясовано, що під час здійснення митного контролю за допомогою рентген системи «Рапіскан» виявлено розходження задекларованого товару фактичному, а тому огляд міжнародного поштового відправлення відбувся уповноваженими особами, на підставах та в порядку, визначеному вимогами чинного митного законодавства, про що складено акт на розкриття та перепакування поштового відправлення від 12 березня 2019 року.

Львівською митницею ДФС повідомлено УСБУ у Львівській області про протиправне діяння, що містить ознаки злочину.

У подальшому слідчим УСБУ у Львівській області у присутності понятих за участю спеціаліста вилучено 30 картриджів для електронних сигарет без маркування із вмістом смолистої речовини жовто-оранжевого кольору, що за експрес-аналізатором свідчить про наявність у хімічному складі досліджуваної речовини групи канабіоідів. За результатами складено протокол огляду місця події від 12 березня 2019 року з фототаблицею, окрім вилученого, долучено акт на розкриття та перепакування поштового відправлення. Протокол підписаний усіма учасниками, заперечень до нього не надходило.

Відсутність належної можливості здійснення експрес-тесту щодо вмісту наркотичних засобів у виявлені рідині, на що покликається захист, спростовується відповіддю Українського науково-дослідним інститутом спеціальної техніки та судових експертиз СБУ від 06 грудня 2021 року (долучений захисником), за якою у разі виникнення потреби техніко-криміналістичного забезпечення оперативно-слідчих заходів правоохоронних органів, експерти/спеціалісти ІСТЕ СБУ отримують експрес-тести у відповідальних осіб, у яких вони знаходяться на зберіганні. До того ж результати тесту спростовуються висновком за результатами експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

У судовому засіданні поняті, допитані у порядку ст.223 КПК України як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, спеціаліст та присутні достеменно підтвердили викладені у протоколі обставини щодо виявлення та вилучення 30 картриджів для електронних сигарет без маркування із відповідним вмістом.

Захистом не наведено та судом не встановлено підстав недовіряти показанням указаних свідків.

Надалі 13 березня 2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ст.305 КК України.

З огляду на викладене протокол огляду місця події складений із дотриманням вимог КПК України та з цих підстав суд відхиляє аргументи сторони захисту про недопустимості такого доказу. Схожий порядок проведення огляду місця події викладений у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 359/1982/15.

Відповідно до ст.ст.233, 336, 338 МК України міжнародні поштові (крім тих, що переміщуються через територію України транзитом) та експрес-відправлення переміщуються через митний кордон України після здійснення митного контролю і митного оформлення товарів, що знаходяться в цих відправленнях. Однією з форм митного контролю є митний огляд (огляд та переогляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляд та переогляд ручної поклажі та багажу, особистий огляд громадян), що здійснюється посадовими особами органів доходів і зборів.

Огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю.

За результатами митного огляду (переогляду) складається акт огляду (переогляду) у двох примірниках, в якому зазначаються відомості про:

1) посадових осіб митного органу, які здійснювали огляд (переогляд), та осіб, які були присутні під час його проведення;

2) підстави проведення огляду (переогляду) за відсутності особи, яка переміщує товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем;

3) обсяг здійснення огляду (переогляду) та результати його проведення;

4) інші відомості, що стосуються товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляд (переогляд) яких проводився.

Акт огляду (переогляду) засвідчується відбитком особистої номерної печатки посадової особи митного органу, яка проводила огляд (переогляд).

Один примірник акта передається (надсилається) особі, яка переміщує товари через митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем.

Форма акта огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику - наказ Міністерства фінансів України за 636 від 30 травня 2012 року.

Необхідність дотримання даних законодавчих положень при виявленні контрабанди наркотичних засобів наголошено у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 359/1982/15.

Свідок ОСОБА_20 у суді ствердив, що через завантаженість затверджений акт переогляду товарів, як визначено чинним митним законодавством, складено не було, натомість складено акт у відповідності до правил пересилання поштових відправлень «Укрпошта». Такі показання узгоджуються із наявними матеріалами кримінального провадження.

Порядок пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року за № 211, дія цього порядку поширюється на національного оператора поштового зв`язку, виконання функцій якого покладено на Українське державного підприємства поштового зв`язку « Укрпошта ». Таким актом не регулюється митне оформлення міжнародних відправлень.

З огляду на викладене судом безумовно та однозначно встановлено недотримання митного законодавства в частині належного складення акта переогляду міжнародного відправлення. Таке процедурне порушення жодним чином не впливає на факт виявлення та вилучення наркотичних засобів за наслідками огляду місця події, не встановлено обставин, які б впливали як на правильність перебігу такої слідчої (розшукової) дії, так і на відображення її результатів. Доводи захисту суд в цій частині відхиляє.

Надаючи оцінку висновку експерта, суд виходить з того, що за положеннями ст.101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. Висновок експерта надається в письмовій формі, але кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку. Висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

У висновку експерта повинно бути зазначено: 1) коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; 2) місце і час проведення експертизи; 3) хто був присутній при проведенні експертизи; 4) перелік питань, що були поставлені експертові; 5) опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; 6) докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; 7) обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання. У висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Зміст оцінки цього джерела доказів полягає у визначенні його допустимості для використання у кримінальному провадженні, а також повноти і достовірності викладених у ньому відомостей (постанова Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 464/5140/18).

У порядку ст.356 КПК України за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку. Експерту можуть бути поставлені запитання щодо наявності в експерта спеціальних знань та кваліфікації з досліджуваних питань (освіти, стажу роботи, наукового ступеня тощо), дотичних до предмета його експертизи; використаних методик та теоретичних розробок; достатності відомостей, на підставі яких готувався висновок; наукового обґрунтування та методів, за допомогою яких експерт дійшов висновку; застосовності та правильності застосування принципів та методів до фактів кримінального провадження; інші запитання, що стосуються достовірності висновку.

Зазначену експертизу проведено особою, яка володіє спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи та була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, - експертом ОСОБА_26 , висновок якої містить чіткі та однозначні відповіді на поставлені питання, об`єктивних підстав не довіряти результатам експертизи та вважати її висновки недостовірними у суду немає. Жодних доказів наявності обставин, які б свідчили про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи судом не встановлено. Спеціаліст ОСОБА_15 дав вичерпні відповіді по зазначененому висновку на запитання сторін у зв`язку із звільненням експерта ОСОБА_26 з експертної установи.

У силу приписів ст.251 КПК України постанова слідчого, прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії повинна містити: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) Кримінального кодексу України; 3) відомості про особу (осіб), місце або річ, щодо яких проводитиметься негласна слідча (розшукова) дія; 4) початок, тривалість і мету негласної слідчої (розшукової) дії; 5) відомості про особу (осіб), яка буде проводити негласну слідчу (розшукову) дію; 6) обґрунтування прийнятої постанови, у тому числі обґрунтування неможливості отримання відомостей про кримінальне правопорушення та особу, яка його вчинила, в інший спосіб; 7) вказівку на вид негласної слідчої (розшукової) дії, що проводиться.

Прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених статтею 251 цього Кодексу, зобов`язаний: 1) викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину; 2) зазначити про застосування спеціальних імітаційних засобів (ч.7 ст.271 КПК України).

Відповідно до ст.273 КПК України за рішенням керівника органу досудового розслідування, прокурора під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть бути використані заздалегідь ідентифіковані (помічені) або несправжні (імітаційні) засоби. З цією метою допускається виготовлення та використання спеціально виготовлених речей і документів. Несправжні (імітаційні) засоби, застосовані під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії, використовуються у процесі доказування у вигляді первинних засобів чи знарядь вчинення злочину.

Постанова прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину від 18 березня 2019 року із застосуванням імітаційного засобу повністю та безумовно відповідає вищезазначеним положенням закону, чим спростовуються голослівні твердження захисника щодо неправомірності цієї постанови та невідповідності вчиненої негласної (розшукової) слідчої дії як контроль за вчиненням злочину.

Верховний Суд у постанові від 09 квітня 2020 року у справі № 727/6578/17 висловив позицію про те, що орган досудового розслідування вправі проводити огляд предмета телефону та оформлення його відповідним протоколом, який складається з дотриманням вимог кримінального процесуального закону (без необхідності дозволу слідчого судді). Таким чином відсутність в ухвалі слідчого судді зазначення конкретного слідчого, як покликається захист, жодним чином не впливає на законність проведення огляду вилученого телефону, ноутбуку, так і проведення експертизи.

До того ж усі наявні у справі протоколи огляду, надані стороною обвинувачення, незважаючи на аргументи захисту, узгоджуються, із нормами ст.237 КПК України, адже можливий огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

За положеннями ст.41 КПК України (у відповідній редакції) оперативні підрозділи органів Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового і митного законодавства, органів Державної кримінально-виконавчої служби України, органів Державної прикордонної служби України здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора, а підрозділ детективів, оперативно-технічний підрозділ та підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України - за письмовим дорученням детектива або прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Під час виконання доручень слідчого, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого. Співробітники оперативних підрозділів (крім підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України) не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатися з клопотаннями до слідчого судді чи прокурора. Доручення слідчого, прокурора щодо проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій є обов`язковими для виконання оперативним підрозділом.

Проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового і митного законодавства, органів Державної кримінально-виконавчої служби України, органів Державної прикордонної служби України. За рішенням слідчого чи прокурора до проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть залучатися також інші особи (ст.246 КПК України у відповідній редакції).

У ст.256 КПК України (у відповідній редакції) міститься положення про те, що протоколи щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо- або відеозаписи, фотознімки, інші результати, здобуті за допомогою застосування технічних засобів, вилучені під час їх проведення речі і документи або їх копії можуть використовуватися в доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування. Особи, які проводили негласні слідчі (розшукові) дії або були залучені до їх проведення, можуть бути допитані як свідки.

Про результати контролю за вчиненням злочину складається протокол, до якого додаються речі і документи, отримані під час проведення цієї негласної слідчої (розшукової) дії. Якщо контроль за вчиненням злочину закінчується відкритим фіксуванням, про це складається протокол у присутності такої особи - ч.4 ст.271 КПК України.

КПК України не містить однозначного процесуального обов`язку надання доручення прокурором/слідчим конкретному оперативному працівникові, адже кодекс оперує таким поняттям як оперативний підрозділ (без визначення конкретного співробітника). Оскільки оперуповноважений ОСОБА_24 є працівником СП БКОЗ УСБУ у Львівській області, то підстав уважати зібрані ним докази за результатами проведення НСРД недопустимими немає. Наведена позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 127/17418/17.

Як регламентовано ч.3 ст.105 КПК України, додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Дійсно додатки до протоколів виготовлення імітаційного засобу від 15.04.19., за результатами проведення НСРД - контроль за вчиненням злочину «контрольована поставка» від 26.04.19. та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 10.06.19. не упаковано і не підписано оперуповноваженим ОСОБА_24 , який в судовому засіданні, будучи приведеним до присяги та попередженим про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України, підтвердив проведення ним негласних (розшукових) дій з відповідним зафіксованим результатом, захистом не наведено підстав сумніватися в правдивості таких показань, а тому суд бере до уваги такі докази та надає їм відповідну оцінку. Недодержання положення щодо складання протоколу за результатами контролю за вчиненням злочину у відсутності особи, щодо якої така дія здійснюється, компенсується проведенням та складанням протоколу огляду місця події, де ОСОБА_16 мала змогу викласти свої зауваження. Водночас у ОСОБА_16 в суді жодних заперечень ні до вручення імітаційного засобу, ні до огляду місця події не було.

Захистом не наведено обґрунтованих аргументів, які б свідчили про істотне порушення прав та свобод людини у даному кримінальному провадженні, такі страждають надмірним формалізмом та зводяться до непогодження із доказами сторони обвинувачення.

Аргументи захисту щодо провокації суд уважає неспроможними з огляду на таке.

За приписами ч.3 ст.271 КПК України під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

У постановах Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 688/2697/18, від 10 травня 2022 року у справі № 320/1940/17-к висловлено правову позицію про те, що для встановлення факту провокації злочину визначальним є з`ясування питань: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад ініціатива в контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування; чи було би скоєно злочин без втручання правоохоронних органів; чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особу було втягнуто у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою. Указані вимоги узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішеннями у справах: «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року, «Веселов та інші проти Російської Федерації» від 02 жовтня 2010 року, «Банніков проти Російської Федерації» від 04 листопада 2010 року, «Матановіч проти Хорватії» від 04 квітня 2017 року.

Провокація вчинення злочину наявна, якщо: були активні дії правоохоронних органів, з їх боку мало місце спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; злочин не був би скоєний без втручання правоохоронних органів. Під час встановлення наявності чи відсутності провокації вчинення злочину ключовим є встановлення того факту, чи вчинила б його особа, якби працівники поліції цьому не сприяли, використовуючи для цього різного роду методи. У кожному конкретному випадку слід аналізувати вагомість причин проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що правоохоронним органам стало відомо про злочин із повідомлення Львівської митниці ДФС про вчинення протиправного діяння, що містить ознаки злочину, про внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Поштове відправлення адресовано ОСОБА_16 , а працівники правоохоронних органів тільки замінили таке з виготовленням імітаційного засобу із відповідним врученням.

Отримана у передбачений КПК України спосіб інформація про злочинну діяльність давала обґрунтовані підстави органу досудового розслідування для початку проведення заходів (контролю за вчиненням злочину) з метою викриття винних та відповідного документування. Проводячи негласні слідчі (розшукові) дії, орган слідства максимально віддалено спостерігав за тим, чи буде вчинено злочин і чи підтвердиться наведена у повідомленні інформація. Ознаки, притаманні підбурюванню до вчинення злочину, відсутні. Поведінка органу досудового розслідування обмежувалася виключно документуванням злочину та була пасивною як того і вимагають правила КПК України під час контролю за вчиненням злочину.

У відповідності до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується в організації вчинення за попередньою змовою групою осіб контрабанди наркотичних засобів, тобто незаконного переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу у великих розмірах - ч.3 ст.27, ч.2 ст.305 КК України.

За ч.2 ст.305 КК України передбачено кримінальну відповідальність за контрабанду наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів або фальсифікованих лікарських засобів, тобто їх переміщення через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, вчинену повторно або за попередньою змовою групою осіб, а також якщо предметом цих дій були особливо небезпечні наркотичні засоби чи психотропні речовини або наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги чи прекурсори або фальсифіковані лікарські засоби у великих розмірах.

У ст.305 КК України під переміщенням через митний кордон України предметів контрабанди з приховуванням від митного контролю слід розуміти умисне переміщення предметів контрабанди з використанням спеціально виготовлених схованок (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням до митного органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять завідомо неправдиві відомості, що підлягають обов`язковому декларуванню відповідно до законодавства з питань митної справи, та якщо зазначені документи та відомості необхідні для визначення розміру належних до сплати митних платежів та/або для підтвердження дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України - примітка до ст.201 КК України.

Обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду - ч.6 ст.368 КПК України.

Верховний Суд (постанова від 25 березня 2021 р року у справі № 344/11557/16-к) указав, що під переміщенням через митний кордон слід розуміти ввезення на митну територію України психотропних речовин у будь-який спосіб. Предмети контрабанди можуть бути переміщені через сухопутний, морський або повітряний кордон як разом з особами, які його перетинають, так і окремо від них, наприклад, у разі відправлення вантажу поштою.

Обов`язковою ознакою складу злочину є місце його вчинення - це митний кордон. Митний кордон збігається з державним кордоном України, за винятком меж спеціальних митних зон. Межі території спеціальних митних зон є складовою частиною митного кордону України. Незаконне переміщення на територію України (тобто ввіз на її територію) предметів контрабанди, які виявлено під час митного контролю, утворює закінчений склад цього злочину.

Незаконне переміщення на територію України (тобто ввіз на її територію) предметів контрабанди, які виявлено під час митного контролю, утворює закінчений склад цього злочину.

Суб`єктивна сторона злочину визначається психічним ставленням до наслідків лише у формі прямого умислу. Мотив і мета, як елементи суб`єктивної сторони, є факультативними ознаками (постанова Верховного Суду від 06 грудня 2022 року у справі № 163/1178/20).

За правилами ст.26 КК України співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення. Організатором є особа, яка організувала вчинення кримінального правопорушення (кримінальних правопорушень) або керувала його (їх) підготовкою чи вчиненням - ч.3 ст.27 КК України.

За положеннями ч.2 ст.28 КК України встановлено, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. При цьому домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони (постанова Верховного Суду від 10 грудня 2020 року у справі № 464/710/18).

У ході судового розгляду безумовно встановлено наступне: міжнародне поштове відправлення № 4067711 від особи ОСОБА_30 зі Сполучених Штатів Америки на ім`я ОСОБА_29 ( ОСОБА_16 ) м.Київ 12 березня 2019 року переміщене через митний кордон України та надійшло до зони митного контролю митного поста «Львів поштовий» Львівської митниці ДФС України на території поштового оператора ТзОВ «СП «Росан», де виявлено та вилучено приховані від митного контролю 30 картриджів для електронних сигарет із вмістом 10,1422 г особливо небезпечного наркотичного засобу - екстракту канабісу. ОСОБА_16 отримано «імітаційний засіб» такого поштового відправлення.

Чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі № 728/578/19).

Надані стороною обвинувачення та всебічно проаналізовані судом докази в сукупності жодним чином не підтверджують причетності обвинуваченого до контрабанди наркотичних засобів:

не доведено, що обвинувачений організував та у будь-якій формі (усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій) узгоджував спільність дій, які б свідчили про попередню (заздалегідь) домовленість щодо контрабанди;

особу ОСОБА_30, як указано у поштовому відправленні, слідством узагалі не встановлено, відомості щодо контактів з такою особою слідством не здобуто;

належних та допустимих доказів, що ОСОБА_30 фактично є ОСОБА_27 , як зазначено в обвинувальному акті, не здобуто;

не підтверджено вчинення обвинуваченим жодних дій на ввезення на митну територію України наркотичних речовин у будь-який спосіб, у тому числі відправлення вантажу поштою.

Сукупність непрямих доказів: письмових, електронних доказів, а також показання свідків безумовно не вказують на обвинуваченого, який з прямим умислом організував за попередньою змовою контрабанду наркотичних засобів, та правдоподібно не підкріплюють версію сторони обвинувачення.

Надані прокурором результати за наслідками негласних (слідчих розшукових) дій, де зафіксовано розмову ОСОБА_16 (дружина) із обвинуваченим щодо отримання відправлення з іронічними висловами з кінофільмів, як і виявлення в помешканні обвинуваченого комп`ютера із історією пошуку коноплі, клаптику паперу без встановлення строку давності виконання записів не можна розцінювати як учинення дій на контрабанду наркотичних засобів. У телефонній розмові обвинувачений не озвучував та не висловлював натяків щодо обізнаності про вміст відправлення - заборонених наркотичних засобів, а навпаки здійснював пошук відправлення, яке ними не замовлялось.

Сам факт направлення та виявлення міжнародного поштового відправлення з наркотичним засобом невстановленою особою на ім`я ОСОБА_16 , як і вручення такій імітаційного засобу, не зумовлює однозначний висновок щодо причетності саме обвинуваченого - чоловіка ОСОБА_16 до кримінального правопорушення.

Оскільки суд розглядає справу тільки в межах висунутого обвинувачення стосовно особи, а тому не вправі встановлювати наявності складі кримінального правопорушення в діях інших осіб, яким таке обвинувачення не пред`явлено.

Під час розгляду у судовому засіданні обвинувачений у присутності захисника показав, що неодноразово з дружиною ОСОБА_16 здійснювали замовлення товарів поштою закордоном через різних поштових операторів, у тому числі Meest Express. Жодних заборонених речовин ніколи не замовляв та таких з дружиною не вживають, про що наявне документальне підтвердження. Щодо поштового відправлення, отриманого його дружиною, то дійсно відбувалась розмова з приводу такого, однак жодними чином не озвучував вміст такої, навіть не пригадував саме замовлення, адже замовлень було безліч. Дружина йому на телефон скидала скріншот отриманого поштового відправлення.

Такі показання не суперечать встановленим судом обставинам та узгоджується із матеріалами справи, доказів протилежного прокурором не доведено, адже у силу презумпції невинуватості обвинувачений не зобов`язаний доводити свою невинуватість, такий безумовний обов`язок покладено на сторону обвинувачення.

Окремо суд зауважує, що за приписами ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Витяги із Єдиного реєстру досудових розслідувань є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, що використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру, як це передбачено Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затверджений наказом Генерального прокурора 30 червня 2020 року № 298.

З огляду на таке, зважаючи на висновок Верховного Суду висловлений у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 761/28347/15-к, витяг не є процесуальним джерелом доказів та не може бути покладено в основу обвинувачення.

У порядку ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Судове рішення приймається у формі ухвали, постанови або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 цього Кодексу. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Надані суду постанови слідчого, прокурора та ухвали слідчого судді є процесуальними рішеннями та водночас не можуть вважатися процесуальними джерелами доказів, адже не володіють доказовою значимістю. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 24 січня 2022 року у справі № 426/22634/18.

Підсумовуючи наведене, суд, ретельно перевіряючи наявні у кримінальному провадженні докази, на підставі яких було висунуто обвинувачення, та оцінюючи їх за правилами КПК України як окремо, так і в сукупності та взаємозв`язку, беручи до уваги презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини, дійшов висновку про недостатність наданих стороною обвинувачення доказів причетності та вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення за ч.3 ст.27, ч.2 ст.305 КК України. Незважаючи на свій процесуальний обов`язок, вина обвинуваченого не доведена прокурором поза розумним сумнівом, як цього вимагає стандарт доказування, доводи сторони обвинувачення об`єктивно не підтверджені та зводяться виключно до голослівних припущень, на яких ґрунтуватися обвинувальний вирок безумовно не може. Суд у даному випадку погоджується із слушними аргументами сторони захисту. Відомості, які б безумовно спростовували даний висновок суду, відсутні.

Схожий висновок щодо оцінки доказів зроблено Верховним Судом при виправданні особи за ст.305 КК України у справі № 391/586/16-к (постанова від 29 січня 2020 року).

За положеннями ч.3 ст.373 КПК України, за якою обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення відповідно до положень п.2 ч.1 ст.373 КПК України є підставою для ухвалення судом виправдувального вироку, і саме на цій підставі слід виправдати обвинуваченого.

Як виснував Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2021 року у справі № 644/27272/17, вимоги до мотивування судових рішень засновані на положеннях ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Питання про те, чи виконав суд свій обов`язок, може бути визначено тільки з урахуванням конкретних обставин справи. Зважаючи на позиції ЄСПЛ про неможливість тлумачення п.1 ст 6 цієї Конвенції як такого, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень (справа "Салов проти України"). Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. У даній справі такі стандарти дотримано, адже надано відповіді на всі істотні та вагомі доводи сторін, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 12.07.19. (справа № 461/1735/19, пр. № 1-кс/461/6028/19), після набрання вироком законної сили.

Речові докази слід: залишити при кримінальному провадженні - коробка МПВ № 4067711 з плівками, конвертом та вакуумними упаковками з пояснювальною запискою (постанова від 13.03.19., 24.06.19.), митна декларація (постанова від 24.06.19.); знищити тридцять картриджів для електронних сигарет в кількості 30 штук із залишковою масою канабісу 10,1026 г (постанова від 02.04.19.); повернути по приналежності мобільний телефон «Айфон 6s» моделі НОМЕР_2 (постанова від 24.06.19.), мобільний телефон «Айфон Х», ноутбук «НР», пристрій, схожий на електронну сигарету сірого кольору, мобільний телефон «Нокіа» з сім-карткою оператора «Фенікс», чек на поповнення мобільного телефону (постанова від 17.04.19.).

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на загальну суму 17430,51 грн слід покласти за рахунок держави.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід - особисте зобов`язання слід залишити до набрання вироком суду законної сили.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.27, ч.2 ст.305 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 12 липня 2019 року (справа № 461/1735/19, пр. № 1-кс/461/6028/19), після набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-залишити при кримінальному провадженні - коробка МПВ № 4067711 з плівками, конвертом та вакуумними упаковками з пояснювальною запискою (постанова від 13.03.19., 24.06.19.), митна декларація (постанова від 24.06.19.);

-знищити тридцять картриджів для електронних сигарет в кількості 30 штук із залишковою масою канабісу 10,1026 г (постанова від 02.04.19.);

-повернути по приналежності мобільний телефон «Айфон 6s» моделі НОМЕР_2 (постанова від 24.06.19.), мобільний телефон «Айфон Х», ноутбук «НР», пристрій, схожий на електронну сигарету сірого кольору, мобільний телефон «Нокіа» з сім-карткою оператора «Фенікс», чек на поповнення мобільного телефону (постанова від 17.04.19.).

Покласти на рахунок держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на загальну суму 17430,51 грн.

Залишити ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили запобіжний захід - особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України проголошено лише резолютивну частину вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_28