ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/129/24 Справа № 711/2340/24Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора власника майна представник власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000304 від 15.08.2023 року,

в с т а н о в и л а:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим заступником начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження №0000304 від 15.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим управлінням ГУ НП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000304 від 15.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

З клопотання вбачається, що ОСОБА_10 перебуваючи на посаді начальника управління архітектури, регулювання забудови та земельних відносин Золотоніської міської ради (далі Управління), будучи посадовою особою місцевого самоврядування 11-го рангу, діючи спільно з ОСОБА_7 , який відповідно до рішення Ради адвокатів Черкаської області № 100 від 03.11.2015 року, отримав право на зайняття адвокатською діяльністю та якому видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 000620 від 03.11.2015 року, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинили кримінальне правопорушення.

19.03.2024 року о 16 год. 15 хв. в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 20.03.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України, а о 21 год. 50 хв. 19.03.2024 року в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому 20.03.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/2249/24 від 19.03.2024 року, в період часу з 21 год. 54 хв. 19.03.2024 до 00 год. 27 хв. 20.03.2024 року проведено обшук в офісному приміщенні адвоката ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході обшуку виявлено та вилучено: картонну папку-справу із зазначенням « ОСОБА_11 (Харків) реклама», в якій знаходяться копії документів: фрагмент топогеодезичної зйомки на 1 арк., копія договору №1 від 03.01.2024 року укладений між ФОП ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо виконання інженерно-геодезичних робіт на 2 арк., чорнові записи із зазначенням сум на 1 арк., копія паспорту громадянина України ОСОБА_13 та копія картки платника податків всього на 5 арк., копія виписки ФОП ОСОБА_13 на 2 арк., фотоматеріали із зображенням місць розміщення сіті-лайтів на 9 арк.; зошит в обкладинці салатового кольору із чорновими записами та обліком клієнтів; Акт №2 приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 249-23 від 17.01.2023 року; Акт №1 приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 249-23 від 17.01.2023 року між Виконавчим комітетом Золотоніської міської ради та Адвокатським бюро ОСОБА_14 на 1 арк.; договір про надання правової (правничої) допомоги № 249-23 від 17.01.2023 року між Виконавчим комітетом Золотоніської міської ради та Адвокатським бюро ОСОБА_14 на 4 арк.; платіжні інструкції № 18/08/2023 на 1 арк., № 06/09/2023 від 2023 на 1 арк., № 06/09/2023 на 1 арк., №14/09/2023 на 1 арк., №14/09/2023 на 1 арк.; Акти приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої ) допомоги № 249-23 від 17.01.2023 року між виконавчим комітетом Золотоніської міської ради та Адвокатським бюро Сизька Дмитра № 15 від 15.08.2023 року на 1 арк., № 16 від 05.09.2023 року на 1 арк., № 17 від 05.09.2023 року на 1 арк., № 18 від 07.09.2023 року на 1 арк., № 19 від 07.09.2023 року на 1 арк.; довіреність від 03.01.2024 року якою Золотоніська міська рада уповноважує адвоката ОСОБА_7 бути представником всього на 5 арк.; довіреність від 03.01.2024 року якою Виконавчий комітет Золотоніської міської ради уповноважує адвоката ОСОБА_7 бути представником всього на 5 арк.; комп`ютерний жорсткий диск (носій інформації) «Western Digital» 500 Gb серійний номер НОМЕР_1 ; комп`ютерний жорсткий диск (носій інформації) «Hitachi» серійний номер HQ3P35EH; флеш-носій металевий сірого кольору; флеш-носій «Pretec» помаранчевого кольору; мобільний телефон «Samsung» золотистого кольору ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

20.03.2024 року постановою слідчого у даному кримінальному провадженні вказані документи та телефон визнано речовими доказами, оскільки останні відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України.

Слідчий звертаючись з клопотанням про накладення арешту на майно вважає, що матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою збереження речового доказу, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Вказує, що слідству є вкрай важливим, з метою забезпечення кримінального провадження, запобігти можливостям приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження цих речових доказів, що можливо досягти лише шляхом позбавлення власників чи інших зацікавлених осіб права на їх відчуження, розпорядження чи користування ними. При цьому слідство вважає, що повернення речових доказів підозрюваному ОСОБА_15 жодним чином не гарантує можливості запобігання указаним вище ризикам, адже такі ризики можуть бути вчинені як самим власником, так і третіми, в тому числі зацікавленими, особами з будь-якою метою (перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні), враховуючи той факт, що 19.03.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст. 368 КК України пособництво в одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища,вчинене за попередньою змовою групою осіб, санкцією вказаної статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2024 року клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно задоволено частково.

Накладено арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку офісного приміщення адвоката ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- картонну папку-справу із зазначенням « ОСОБА_11 (Харків) реклама», в якій знаходяться копії документів: фрагмент топогеодезичної зйомки на 1 арк., копія договору №1 від 03.01.2024 року укладений між ФОП ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо виконання інженерно-геодезичних робіт на 2 арк., чорнові записи із зазначенням сум на 1 арк., копія паспорту громадянина України ОСОБА_13 та копія картки платника податків всього на 5 арк., копія виписки ФОП ОСОБА_13 на 2 арк., фотоматеріали із зображенням місць розміщення сіті-лайтів на 9 арк.;

- зошит в обкладинці салатового кольору із чорновими записами та обліком клієнтів; Акт №2 приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 249-23 від 17.01.2023 року;

- довіреність від 03.01.2024 року, якою Золотоніська міська рада уповноважує адвоката ОСОБА_7 бути представником всього на 1 арк.;

- довіреність від 03.01.2024 року, якою Виконавчий комітет Золотоніської міської ради уповноважує адвоката ОСОБА_7 бути представником всього на 1 арк. з метою збереження речових доказів, шляхом встановлення заборони розпорядження та відчуження даного майна.

-Комп`ютерний жорсткий диск (носій інформації) «Western Digital» 500 Gb серійний номер НОМЕР_1 ;

-комп`ютерний жорсткий диск (носій інформації) «Hitachi» серійний номер HQ3P35EH; флеш-носій металевий сірого кольору;

-флеш-носій «Pretec» помаранчевого кольору;

мобільний телефон «Samsung» золотистого кольору ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 підлягають огляду з умовами забезпечення гарантій адвокатської діяльності, що передбачає присутність адвоката та поверненню.

В іншій частині відмовлено. Роз`яснено, що тимчасово вилучені речі в ході проведення обшуків, на які не накладено арешт підлягають поверненню власнику чи іншому володільцю майна на законних підставах.

Ухвала суду мотивована тим, що матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.04.2024 року в частині накладення арешту на зошит в обгортці салатового кольору із чорновими записами та обліком клієнтів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вказана ухвала підлягає частковому скасуванню, а саме в частині накладення арешту на зошит в обкладинці салатового кольору із чорновими записами та обліком клієнтів, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатською таємницею є будь-яка інформація, що стала відома адвокату, помічнику адвоката, стажисту адвоката, особі, яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом про клієнта, а також питання, з яких клієнт (особа, якій відмовлено в укладенні договору про надання правничої допомоги з передбачених цим Законом підстав) звертався до адвоката, зміст порад, консультацій, роз`яснень адвоката, складені ним документи, інформація, зо зберігається на електронних носіях та інші документи і відомості, одержані адвокатом під час здійснення адвокатської діяльності.

Скаржник посилається на норму ст. 23 вказаного Закону, згідно якої забороняється проведення огляду, розголошення, витребування чи вилучення документів, пов`язаних із здійсненням адвокатської діяльності. Вказує, що під час проведення обшуку у адвоката, слідчий має право вилучати лише документи, які прямо вказані в ухвалі слідчого судді.

Зазначає, що зошит в обгортці салатового кольору із чорновими записами за обліком клієнтів містить інформацію, пов`язану із здійсненням фактично всієї діяльності адвоката ОСОБА_7 , оскільки в ньому зафіксовані всі звернення клієнтів за правовою допомогою та короткий зміст роз`яснень та консультацій.

Вказує, що фактично фотокопія вказаного запису вже мається у розпорядженні слідства, а тому у вилученні всього зошиту із переліком всіх клієнтів та консультаціями не має необхідності.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвала слідчого судді оскаржується скаржником лише в частині накладення арешту на зошит в обгортці салатового кольору із чорновими записами та обліком клієнтів, у зв`язку з чим колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційних вимог скаржника, а щодо іншого майна на яке накладено арешт вказаною ухвалою, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту колегією суддів не вирішується.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з`явиливь в судове засідання, вивчивши матеріали, що надійшли із Придніпровського районного суду м. Черкаси, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на

мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, у тому числі збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи частково клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000304 про накладення арешту на майно, в тому числі на зошит в обгортці салатового кольору із чорновими записами та обліком клієнтів, слідчий суддя дослідив матеріали додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на зазначене майно, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співмірність втручання у права власника майна, з потребами кримінального провадження.

Згідно постанови про визнання речовим доказом від 20.03.2024 року, зошит в обкладинці салатового кольору із чорновими записами та обліком клієнтів визнано речовим доказом по кримінальному провадженню 0000304 від 15.08.2023 року (а.с.28-31).

З огляду на положення п. 1 ч.ч 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному або іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому, доводи апелянта про те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказане майно, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених п. 1 ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Як вбачається безпосередньо з апеляційної скарги, апелянт вказує, що у зазначеному зошиті міститься інформація щодо ОСОБА_16 , який є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Отже, наявні матеріали клопотання містять докази, які вказують, що зошит в обкладинці салатового кольору із чорновими записами та обліком клієнтів відповідає ознакам речових доказів і має значення у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов до вірного висновку, що клопотання слідчого, прокурора в частині накладення арешту на зошит в обкладинці салатового кольору із чорновими записами та обліком клієнтів відповідає вимогам та меті кримінального процесуального законодавства, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що зошити є об`єктом, що містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У клопотанні дотримано вимоги ст.171 КПК України, а саме зазначено підстави і мету арешту відповідно до положень ст.170 КПК України та зазначено відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; зазначений перелік майна, що належить арештувати. Клопотання відповідає завданням арешту - запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Твердження апелянта які зводяться до того, що орган досудового розслідування може зробити/зробив копії з вказаного зошита, а тому потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала не підтверджується матеріалами кримінального провадження, та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, однак може бути підставою для звернення до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з прийнятим слідчим суддею рішенням, були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надана відповідна правова оцінка.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, на підставі яких захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

У зв`язку з цим, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводах, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді