БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/42/24
Провадження № 1-кп/497/56/24
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

про розгляд клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу

та клопотання захисника щодо повернення прокурору обвинувального акту

03.05.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000285 від 12.07.2023 року відносно

ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, уродженця м.Вулканешти, Республіка Молдова, зі слів українську мову не розуміє вільно володіє рідною гагаузькою та розуміє російську, оскільки закінчив 9-ть класів за часів СРСР, навчався російською, але школу відвідував формально, має незакінчену середню освіту, є інвалідом 2-ї групи, не працює, одружений, діти дорослі, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

- який обвинувачується за ст.ст.15ч.2,305ч.3,307ч.3 КК України, затриманий 13.07.2023р. о 00:15год., утримується під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» згідно ухвали слідчого судді від 14.07.2023р.,

ВСТАНОВИВ:

08.01.2024 року до Болградського районного суду Одеської області з Одеської обласної прокуратури надійшов вищевказаний обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою суду від 08.01.2024р. було призначене підготовче судове засідання у вищевказаному кримінальному провадженні на 11.01.2024р., та організовано участь обвинуваченого у судовому засіданні в режимі відеоконференції між приміщеннями Болградського районного суду Одеської області та державної установи «Одеській слідчий ізолятор», де утримується обвинувачений, оскільки разом з обвинувальним актом надійшло клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу.

Крім того, захисником організовано участь у судовому засіданні перекладача з гагаузької мови вчителя гагаузької мови Виноградівської ЗОШ, оскільки на початку судового засідання обвинувачений заявив, що українською не володіє, а володіє рідною гагаузькою та російською, адже навчався за часів СРСР російською мовою у школі, де закінчив дев`ять класів, але після оголошення судом короткого тексту ухвали з розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, обвинувачений, в ході з`ясування судом в обвинуваченого на яку мову йому перекласти текст ухвали суду, на запитання прокурора заявив, що не поважає російську мову як і українці у зв`язку з військовим нападом РФ на Україну, крім того, школу він майже не відвідував, оскільки має психічні розлади здоров`я, тому бажає брати участь в розгляді судом цього кримінального провадження саме рідною, гагаузькою мовою.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 11.01.2024р. було задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід виді тримання під вартою, без визначення застави, строком на 60 діб до 10.03.2024 року включно, з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор», та, з метою участі обвинуваченого у судовому засіданні в приміщенні Болградського районного суду Одеської області, етаповано його з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», де він утримувався, до ДУ «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Ухвалою від 14.02.2024р. суд залучив з «Колегії судових перекладачів» до участі у даному кримінальному провадженні перекладача, що володіє українською та гагаузькою мовами, - для перекладу цього судового процесу та процесуальних документів протягом судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , що обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15ч.2,305ч.3,307ч.3 КК України; також зобов`язав «Колегію судових перекладачів» укласти договір з ТУ ДСА в Одеській області про надання послуг, щодо участі перекладача при розгляді обвинувального акту в забезпечення виконання положень ст.63 Конституції України, якою зазначено, що підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист, а у ст.129 Основного Закону України йдеться, що забезпечення обвинуваченому цього права є однією з основних засад судочинства поряд зі змагальністю сторін кримінального провадження та свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Рівність усіх учасників судового процесу гарантується перед законом і судом. Конституційний принцип забезпечення підозрюваному, обвинуваченому підсудному права на захист є важливою гарантією об`єктивного розслідування і справедливості судового розгляду справи та запобігання притягнення до кримінальної відповідальності невинуватих осіб. Забезпечення обвинуваченому права на захист є також самостійним принципом кримінального судочинства, який охоплює: права, які обвинувачений може реалізувати власними діями шляхом надання усних або письмових пояснень з приводу обвинувачення, збирання і надання доказів, особистої участі у кримінальному провадженні, в тому числі - участі у допитах свідків та експертів у суді; наявність у суду обов`язків сприяти обвинуваченому в реалізації його права на захист, роз`яснювати йому права й обов`язки (зокрема, забезпечити участь захисника, надати у встановлених законом випадках для ознайомлення необхідні документи й матеріали кримінального провадження, надати можливість зняття з них копій, розглянути клопотання і скарги, заслухати показання шляхом проведення допиту і т.ін. Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право учасників судового провадження користуватися послугами перекладача реалізується шляхом подання відповідних заяв чи клопотань до суду. Суд не зобов`язаний залучати до судового розгляду перекладача за відсутності таких клопотань чи заяв, але й не позбавлений такого права. Обвинуваченим та захисником не подано відповідного письмового клопотання, але, оскільки судом з`ясована така обставина як наявність потреби в обвинуваченого у допомозі перекладача, - його вимога про організацію участі у судовому засідання перекладача для захисту його, обвинуваченого, прав була задоволена судом. Перекладач у кримінальному провадженні - це особа, здійснює переклад з мови, якою провадиться судочинство на мову особи, яка не володіє мовою судочинства та навпаки. До цього статусу також належать особи, які проводять переклад жестовою мовою (сурдоперекладачі). На залучення перекладача (сурдоперекладача) мають право: підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, свідок та інші учасники процесу. Відповідно до ст.29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Відповідно до ст.68 КПК України, у разі виникнення необхідності у кримінальному провадженні в перекладі пояснень, показань або документів, сторони кримінального провадження чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача). Докази, які отримані під час здійснення слідчих та процесуальних дій з особою, що не володіє мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - можуть бути визнані недопустимими. Відповідно до п.25ч.1ст.3 КПК України, перекладач є учасником кримінального провадження і може брати в ньому участь як на стадії досудового розслідування (досудове слідство та дізнання), так і на стадії судового провадження.

Ухвалою суду від 14.03.2024р. судом було задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому.

Протокольною ухвалою від 06.03.2024р. судом задоволено клопотання захисника на підставі ст.ст.68,333,360 КПК України, відкладено продовження підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні на 13:00 годину 09.04.2024 року та надано доручення ТУ ДСА в Одеській області залучити до участі в розгляді вищевказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 перекладача з української на гагаузьку мову та забезпечити явку перекладача у судове засідання на 13:00 годину 09.04.2024року до приміщення Болградського районного суду Одеської області з метою надання обвинуваченому кваліфікованого перекладу в ході кримінального процесу на зрозумілу йому мову гагаузьку; копії даної ухвали направлені для виконання до ТУ ДСА України в Одеській області електронною поштою (т.), та для контролю - до Болградської окружної прокуратури Одеської області.

На цю ухвалу ТУ ДСА України в Одеській області надійшла відповідь з рекомендацією скористуватися пошуком перекладача через «Колегію судових перекладачів», але пошуки перекладача як з боку суду у телефонному режимі, так і з боку захисника не принесли результатів.

У судовому засіданні захисник 03.05.2024р. захисник пояснив, що знайшов перекладача через гагаузьку діаспору в м.Одеса та реєстр перекладачів, що створений державною міграційною службою.

Крім того, через канцелярію суду до матеріалів справи надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Прокурор свої клопотання підтримала, просила задовольнити, мотивуючи його тим, що ризики, які були враховані судом під час обрання запобіжного заходу не відпали, а застосування щодо ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу неможливо, оскільки лише такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення а тому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, адже він є громадянином іншої держави ОСОБА_7 та не має на території України міцних соціальних зв`язків нерухомого майна, місця проживання та роботи; а також зможе незаконно впливати на свідків, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні. Також прокурор вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає призначенню до розгляду по суті, заявивши клопотання про виклик і допит свідків.

Захисник, заперечуючи проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження його підзахисному саме такого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснив, що переконаний у невинуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому в нього відсутній намір переховуватися від участі у судовому розгляді кримінального провадження, він буде з`являтися до суду за першою ж вимогою, адже в нього є родичі у с.Виноградівка Болградського району, в яких обвинувачений може проживати. Крім того, захисник стверджуючи, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, є добропорядним громадянином, одружений, має двох дорослих дітей, є інвалідом другої групи з психічного захворювання а головне родичі обвинуваченого згодні внести за нього максимальну заставу, оскільки впевнені, що він невинний і буде з`являтися до суду для розгляду кримінального провадження. Обвинувачений підтримав думку захисника.

Щодо призначення обвинувального акту до розгляду по суті захисник подав у судовому засіданні клопотання про призначення судової психіатричної стаціонарної експертизи з додатками, вважаючи, що його можна розглянути пізніше.

Також, захисник подав клопотання про повернення прокурору обвинувального акту з підстав недотримання в ході досудового розслідування прав обвинуваченого на отримання документів мовою, якою він володіє, стверджуючи, що він, захисник, який володіє гагаузькою мовою, але родичі обвинуваченого уклали договір на захист лише після надходження обвинувального акту до суду, крім того, він захисник, може спілкуватися з підзахисним, але закон не дозволяє йому бути перекладачем.

При цьому захисник стверджує, що його підзахисний обвинувачений ОСОБА_4 хоча і є громадянином ОСОБА_7 та відвідував іноді школу, де навчання велося російською і тому розуміє ці дві мови румунську (молдовську) і російську, але проживає на території автономної Республіки Гагаузія, яка входить до складу ОСОБА_7 і де всі місцеві мешканці розмовляють гагаузькою мовою, яка ближча до турецької, а тому складні юридичні терміни і кримінальний процес йому не зрозумілі російською, а, тим більше, українською, яку обвинувачений зовсім трохи теж розуміє. Щодо навчання обвинуваченого в школі то він відвідував лише іноді навчальні класи та не має навіть документу про освіту, адже не міг навчатися належним чином через психічні вади здоров`я.

На підтвердження наявності в обвинуваченого вад здоров`я захисник надав суду незавірені копії перекладу і оригіналу експертного дослідження, проведеного в ОСОБА_7 , а також завірену копію вироку Комратського суду м.Вулканешть, ОСОБА_7 від 07.02.2024р., згідно якого обвинувачений ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий, визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень відмова водія транспортного засобу від тестування на алкоголь та незаконний оборот наркотичних засобів у великих розмірах, але цим же вироком ОСОБА_4 звільнений від кримінальної відповідальності (без визначення покарання) і щодо нього застосовано примусові заходи медичного характеру у виді лікування в психіатричній клініці зі звичайним видом лікування до його одужання та направлений на примусове лікування.

Щодо повернення обвинувального акту прокурору захисник стверджує, що в ході досудового розслідування були порушені права його підзахисного, який є іноземцем йому не були вручені процесуальні документи у перекладі на мову, яка йому є зрозумілою, а саме: обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка про отримання цих документів, складених українською мовою також була надрукована українською і містить лише підпис обвинуваченого, який не мав змоги переконатися що він підписує.

Крім того, суду прокурором не надано доказу попередження перекладача про кримінальну відповідальність за недобросовісний переклад, що свідчить про недотримання такої процесуальної дії та викликає сумніви у здійсненні перекладачем його обов`язку, що передбачено ч.4ст.68 КПК України.

Таким чином, стверджує захисник ОСОБА_5 та посилаючись на практику ЄСПЛ, порушення прав його підзахисного обвинуваченого ОСОБА_4 , на його думку, є істотними і такими, що не можуть бути усунуті у підготовчому судовому засіданні та у майбутньому можуть привести до скасування вироку суду або до звернення обвинуваченого до ЄСПЛ з відповідною скаргою. Крім того, захисник вважає, що прокуратурі було відомо про психічну хворобу його підзахисного, оскільки в ході досудового розслідування з Молдови були витребувані органом досудового розслідування та прокурором відомості та отримані відповідні докази, які прокурором умисно були приховані від слідчих суддів, які розглядали клопотання. До того ж результати психіатричної амбулаторної експертизи, на яку посилається прокурор і яка здійснювалася без перекладача з гагаузької викликає великі сумніви.

Обвинувачений підтримавши свого захисника, та стверджував (російською мовою з акцентом), що він потребує термінового лікування, якого не отримує в слідчому ізоляторі, що може привести до непоправимого погіршення його здоров`я, адже йому терміново потрібне обстеження у психіатричній лікарні в м.Кишинів, де він проходить його щорічно. Крім того, обвинувачений пояснив, що він дійсно погано розуміє російську і майже не розуміє українську, може розуміти лише гагаузьку, тому наразі, після укладення угоди з адвокатом ОСОБА_5 , який розмовляє гагаузькою, йому, обвинуваченому, стало дещо зрозумілим, але він бажає, щоби був перекладач, оскільки в ході досудового розслідування він нічого не розумів, а підписував все, що йому пропонували, оскільки він довіряв адвокату, який запевняв, що все буде добре, так потрібно. Оскільки його захисник, що був в нього в ході досудового розслідування, не володів гагаузькою, а перекладач, який був в ході досудового розслідування також не володів гагаузькою лише російською, він, обвинувачений, не розумів всіх дій і документів, перекладача бачив лише в суді (в м.Одеса) під час обрання запобіжного заходу; перекладач дійсно усно перекладав деякі документи з української на російську, але він, обвинувачений, нічого не зрозумів; щодо перекладача з гагаузької йому повідомили, що такого, нажаль, немає.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання захисника щодо повернення обвинувального акту, стверджуючи, що в ході досудового розслідування обвинувачений добре розумів російську та не заявляв клопотань про надання йому перекладача з гагаузької, у суді надавав пояснення російською, на звернення до нього російською надавав відповіді, що свідчить про розуміння його російської мови, перекладач усно переклав обвинувальний акт обвинуваченому з української і оголосив його російською, обвинувачений запевнив, що зрозумів текст обвинувального акту, про що підписав відповідну розписку. Щодо психічного стану обвинуваченого то в ході досудового розслідування була здійснена амбулаторна психіатрична експертиза, згідно висновку якої обвинувачений є осудним.

Вивчивши матеріали обвинувального акту і надані сторонами матеріали та заяви, вислухавши думку учасників процесу, судом встановлено наступне.

Згідно з п.3 ч.3ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, зокрема, вимогам ст.291 КПК України.

Частиною 6 ст.9 КПК України передбачено, що у випадках, якщо положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

До загальних засад кримінального провадження, згідно ст. 7 КПК України віднесено законність, який встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суд неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства.

Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що п.3ч.3ст.314 КПК України поширюється не лише на випадки невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, а й на інші випадки очевидного порушення вимог КПК України під час досудового слідства.

Той факт, що повернення обвинувального акту має здійснюватися не лише в разі невідповідності його вимогам ст.291 КПК України, а й в інших випадках передбачених КПК України, підтверджується і висновком викладеним у постанові Верховного Суду України № 5-111кс15 від 25.06.2015 р.

Так, згідно з п.3ч.4ст.291 КПК України до обвинувального акту додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстр матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого ч. 2 ст. 297-1 КПК України).

Відповідно до положень ст.29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом. Переклад процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб. Переклад судових рішень та інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.

Пунктом 18 ч.3 ст.42 КПК України визначено, що підозрюваний/обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують; користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» регламентовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з п.п.«а»,«е» ч.3ст.6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчинені кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, одержати безоплатну допомогу перекладача.

Право підозрюваного або обвинуваченого користуватися послугами перекладача є обов`язковим та невід`ємним елементом його права на справедливий суд.

Європейський Суд рішенням від 28.11.78 у справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН» зазначив, що право на допомогу перекладача стосується, як усних виступів, так і документальних матеріалів кримінального провадження. Ці гарантії надані з метою реалізації права на справедливий суд. Перекладу підлягають не всі документи кримінального провадження, а лише основні, що надають можливість обвинуваченому бути ознайомленим з порушеною проти нього справою та мати можливість викласти суду свою версію подій.

Однак, у підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що обвинуваченому не було вручено обвинувального акту та реєстру матеріалів до нього в перекладі на мову, якаю він володіє, зокрема, гагузькою лише вручено обвинувальний акт і копію реєстру матеріалів досудового розслідування українською державною мовою, до того ж розписка про отримання цих документів, що додана до обвинувального акту, який направлений до суду і міститься в матеріалах судової справи також складена українською, що викликає сумніви в розумінні обвинуваченого ОСОБА_4 щодо процесуальних дій, які були здійснені та процесуальних документів, що стосувалися його і його прав в ході досудового розслідування.

Так, викликає сумніви обізнаність обвинуваченого щодо його права вимагати перекладача саме з гагаузької мови, оскільки він у суді стверджує, що отримав пояснення про відсутність такого перекладача, а щодо його згоди на перекладача з російської, він її не надавав, бо його про неї не запитували.

За змістом чинного законодавства, сторона обвинувачення зобов`язана була вручити обвинуваченому належним чином засвідчені копії всіх основних процесуальних документів у перекладі на рідну мову або іншу мову, якою він володіє, з метою забезпечення його права на захист, але, як з`ясувалося в ході підготовчого судового засідання йому не були вручені необхідні документи у перекладі навіть російською.

Відсутність в обвинуваченого належним чином засвідчених підписом перекладача копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, на переконання суду, позбавляє його повноцінного права відстоювати свою позицію в суді, оспорювати фактичні обставини справи, висловлюватися щодо оцінки доказів та інше.

Що стосується долученої до обвинувального акту розписки про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вона не має суттєвого процесуального значення (тим більше, теж складена мовою, яку обвинувачений не розуміє), оскільки прокурором фактично виконано не було обов`язок з вручення копій процесуальних документів, як це передбачено ст.293 КПК України.

Твердження обвинуваченого, що він просив перекладача з гагаузької в ході досудового розслідування та отримав відповідь про відсутність такого перекладача підтверджується складнощами, з якими зіткнувся суд у пошуках перекладача в ході організації підготовчого судового засідання та вирішення питань у підготовчому судовому засіданні з огляду на вищевикладене.

Однак, незважаючи на твердження захисника про те, що перекладача він знайшов і отримав від нього усне підтвердження на готовність прибувати до суду, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з-за недоліків, які неможливо усунути в ході підготовчого судового засідання.

Так, документів, які б давали підстави вважати, що обвинувачений на достатньому рівні володіє українською або російською мовами, матеріали кримінального провадження не містять, до повноважень суду не відноситься перевірка знань обвинуваченого щодо достатності володіння ним будь-якою мовою, а в ході судового засідання очевидним фактом було те, що обвинувачений з захисником спілкувався гагаузькою. Щодо молдовської (румунської) обвинувачений стверджує, що не володіє нею, адже проживає на території Автономної Республіки Гагаузія, яка входить до складу ОСОБА_7 , де навіть діловодство не ведеться румунською лише російською, з огляду на історичне недавнє входження цієї території до складу СРСР де державною була російська.

Статтею 10 Конституції України встановлено, що в Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Держава сприяє вивченню мов міжнародного спілкування. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Невручення обвинуваченому обвинувального акту на мові, якою він володіє та яку він розуміє, призвело до порушення права на захист обвинуваченого, яке не може бути усунуто під час підготовчого судового засідання та судового розгляду, оскільки саме на стадії досудового слідства, через розуміння суті обвинувачення, сторона захисту має можливість реалізувати свої права зі збирання та подання доказів.

Відповідно до ч.1ст.20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст.29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою, а, відповідно ч.2 цієї ж ст.29 КПК України, особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3ст.29 КПК України слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись в разі необхідності послугами перекладача у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, викликає сумніви той факт, що обвинувачений міг скористатися належним чином своїм правом подавати будь-які скарги в разі незгоди з будь-якими процесуальними рішеннями, адже викликає сумнів взагалі його розуміння процедури кримінального процесу, оскільки він утримувався під вартою, а перекладача бачив лише кілька разів, і то який не володів гагаузькою мовою.

Відповідно до ч.1ст.68 КПК України, в разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

Прокурор у судовому засіданні намагався вручити обвинуваченому копію обвинувального акту у перекладі на російську, а також таку копію прокурором було надіслано до слідчого ізолятора для вручення обвинуваченому, який відмовився від отримання і підтвердив це в суді, пояснивши. що він все одно нічого не зрозуміє.

Однак, незважаючи на це, що копію обвинувального акту російською мовою обвинувачений не отримав з його власної ініціативи, та незважаючи на cпробу прокурора усунути таким чином недоліки кримінального процесу, про які йдеться вище, суд дійшов висновку, що процедура здійснення досудового розслідування та його закінчення з виконанням вимог ст.ст.290 та 291 КПК України не можна визнати здійсненою належним чином що є недоліком, який неможливо усунути в ході підготовчого судового засідання.

Враховуючи те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, який відповідно до ч.4 ст.110 КПК України є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, складений українською мовою, і до нього не було долучено при направленні до суду екземпляру обвинувального акту у перекладі на мову, якою володіє обвинувачений на достатньому рівні, ці обставини, на переконання суду, свідчать про недотриманням слідчим та прокурором загальних засад кримінального провадження і порушують право обвинуваченого на захист та справедливий суд, що може бути усунуте лише в результаті виконання прокурором приписів ст.ст.29, 42ч.3п.18, ст.68 КПК України, а не діями суду.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ст.22 КПК України).

Частина 6 ст.22 КПК України покладає на суд обов`язок, згідно з яким він, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, має створити умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

Проте створенням лише умов для реалізації сторонами своїх функцій (обвинувачення і захисту) функція суду не вичерпується. У кримінальному провадженні суд виконує свою функцію, яку інші суб`єкти провадження і будь-хто інший виконувати не уповноважені, а саме: функцію розгляду і вирішення справи про кримінальне правопорушення (функцію юстиції). Для її виконання, суд не може залишатися пасивним спостерігачем за процесуальним змаганням сторін, забезпечуючи реалізацію їхніх прав та виконання процесуальних обов`язків.

Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує право обвинуваченого брати активну участь під час розгляду кримінальної справи у суді. Фундаментальним аспектом права на справедливий судовий розгляд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи процедурні елементи, має бути змагальним і в цьому процесі має бути забезпечений принцип рівності сторін, тобто обвинувачення та захисту. При вирішенні питання, чи мало місце порушення статті 6, суд має розглянути, чи був процес справедливим в цілому, включаючи апеляційне провадження та спосіб отримання доказів (рішення ЕСПЛ, справа "Салов проти України").

Стаття 10 КПК України гарантує рівність перед законом і судом. Рівність перед судом означає рівність перед ним учасників провадження, процесуальна рівність це відсутність будь-яких обмежень (дискримінації) у процесуальних правах, наданих кримінальним процесуальним законодавством.

У справі "Надточій проти України" Європейський Суд нагадав, що принцип рівності сторін один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Рішенням Уряду дозволено центрам з надання безоплатної вторинної правової допомоги до законодавчого врегулювання залучати перекладача (сурдоперекладача) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги виключно суб`єктам права на таку допомогу відповідно до Закону № 3460-VI в разі, коли зазначені суб`єкти не володіють державною мовою та/або є глухими, німими або глухонімими (постанова Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 401 «Деякі питання залучення перекладачів (сурдоперекладачів) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги»). Водночас наразі зазначене питання не врегульовано в Законі № 3460-VI та на практиці виникає багато проблемних питань під час залучення перекладачів через відсутність такої процедури. Так, виникають певні труднощі, зокрема в пошуку перекладачів, які б були фахівцями і відповідали вимогам щодо їх кваліфікації. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 березня 2013 року № 228 затверджено Порядок ведення Державною міграційною службою України Довідково-інформаційного реєстру перекладачів (далі Реєстр перекладачів). Володільцем Реєстру перекладачів є Державна міграційна служба України, яка здійснює і супроводження цього Реєстру.

Так, з пояснень захисника суду вбачається, що в м.Одеса є гагаузька діаспора, а, згідно вікіпедії гагаузи або ґаґаузи це тюркомовний народ у Буджаці та Добруджі. У складі Молдови існує автономне територіальне утворення «Гагауз Єрі» зі столицею в місті Комрат, налічує загальну чисельність близько 250000осіб, основна частина з яких мешкає у Молдові (135000осіб), а також в Україні (31000осіб), є також гагаузи в Росії (11000осіб), Туреччині (5000осіб), Греції (3000осіб), Болгарії (1400осіб), Румунії (1200осіб), Казахстані (1000), Узбекистані, Туркменістані, Білорусі, Латвії, Естонії, Грузії, Канаді та Бразилії. Гагаузька мова належить до огузької групи тюркських мов з писемністю на основі латинського алфавіту. Традиційна релігія гагаузів православ`я. Гагаузи в Україні це гагаузька етнічна меншина, яка проживає на території України. Загальна чисельність діаспори (згідно з даними перепису) становить 31923 особи, більшість яких проживає в Одеській області (86,51%). Гагаузи, таким чином, тюркомовний народ, який на території України проживає переважно в Одеські області, де становить 1,1% населення регіону. Кількість гагаузів у період між переписами 1989 і 2001 років зросла на 0,9%, а питома вага серед жителів області на 0,1%. Гагаузи в Україні етнічна меншина, компактно проживають на півдні та південному заході Одеської області: у ОСОБА_8 (18,7%), ОСОБА_9 (7,9%), ОСОБА_10 (6,0%), ОСОБА_11 (3,8%) та ОСОБА_12 (1,8%) районах. Кількість гагаузів зростала в ОСОБА_13 (+100,0%), ОСОБА_14 (+100,0%), Болградському (+0,7%) районах та місті Ізмаїл (+14,3%), дещо скоротилась у Кілійському (-14,8%), ОСОБА_12 (-10,0%), Тарутинському (-6,9%) та Ренійському (-5,9%) районах. Гагаузи також традиційно жили на півдні Запорізької області, куди вони переселилися з ОСОБА_15 разом з болгарами та албанцями після Кримської війни. Там гагаузьке населення було присутнє в селах Олександрівка, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , Димитрівка. Більшість гагаузів (71%) вважає рідною гагаузьку мову, значна частка (23%) російську. Гагаумзія або Ґаґаузія (Ґаґаумз Єрім, гаг. Gagauz Yeri, рум.Gгgгuzia) це автономне територіальне утворення на півдні Молдови, яке утворено 19.08.1990 з населених пунктів, де понад 50 % мешканців складають гагаузи, а також з тих, де більшість мешканців за результатами референдуму добровільно погодилися увійти до автономії. Станом на 2010р. населення Автономії оцінюється в понад 160,1тис.осіб. Офіційними мовами АТУ Гагауз Єрі є румунська, гагаузька та російська. При цьому, символічна увага надається мові корінного населення.

Таким чином, твердження обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про те, що обвинувачений добре розуміє лише гагаузьку мову цілком ймовірно є правдивою інформацією, оскільки нічим не спростовується, та, навпаки, підтверджується доказами про місце його проживання, що не заперечується стороною обвинувачення.

В Україні одним з «євроінтеграційних» є ЗУ «Про національні меншини (спільноти) України» який визначає особливості суспільних відносин щодо забезпечення реалізації прав і свобод особами, які належать до національних меншин (спільнот) України, та сприяє виконанню рекомендацій Єврокомісії щодо подальшої перспективи членства України в Європейському Союзі: згідно цього Закону національна меншина (спільнота) України це стала група громадян України, які не є етнічними українцями, традиційно проживають на території України в межах її міжнародно визнаних кордонів, що об`єднані спільними етнічними, культурними, історичними, мовними та/або релігійними ознаками, усвідомлюють свою приналежність до неї, виявляють прагнення зберегти і розвивати свою мовну, культурну, релігійну самобутність. Національні меншини (спільноти) є невід`ємними, інтегрованими та органічними частинами українського суспільства. 12.06.2023р. Венеціанська комісія оприлюднила критичний висновок щодо цього Закону, закликаючи поширити право на проведення заходів мовами меншини на всіх людей та вилучити зобов`язання забезпечувати їх український переклад «або принаймні переглянути його у світлі принципу пропорційності». Крім того, експерти вважають за потрібне переглянути зобов`язання, пов`язані з виданням книг мовами нацменшин і книгарнями. ВК також пропонує вчергове відкласти переведення системи освіти на українську мову та продовжити перехідний період і 08.11.2023р. набрали чинності зміни до Закону, які дещо розширюють мовні права меншин. 10.12.2023р. набрали чинності зміни до Закону, зумовлені висновком ВК. Вони вдосконалюють деякі положення з метою забезпечення балансу між належною реалізацією прав національних меншин (спільнот) та національними інтересами України і її громадян у сфері захисту державної мови, а також сприяють рекомендації Єврокомісії розпочати переговори про вступ України до ЄС. Крім того, ЗУ №3504-IX від 08.12.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врахування експертної оцінки Ради Європи та її органів стосовно прав національних меншин (спільнот) в окремих сферах» внесені зміни до деяких законів України, а саме, - до п."б" ст.32 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", доповнивши його підпунктом 12 такого змісту: "12) забезпечення у межах, визначених законом, права на використання мов відповідних національних меншин (спільнот) України у населених пунктах, в яких традиційно проживають особи, які належать до національних меншин (спільнот) України, або в яких такі особи складають значну частину населення". В цьому ЗУ йдеться також у п.3 про основні функції Центру національних меншин (спільнот), з чого вбачається, що такий Центр в Україні є, і прокурор не був позбавлений звернутися до нього з метою пошуку особи, яка може бути перекладачем. З судової практики прокурор не позбавлений можливості звернутися до будь-якого відділу освіти районного чи обласного рівня з аналогічним запитом. Крім того, як зазначено вище в Україні створено при міграційній службі реєстр перекладачів.

Отже, з у рахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт кримінальному провадженні №0000285 від 12.07.2023 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується за ст.ст.15ч.2,305ч.3,307ч.3 КК України, затриманий 13.07.2023р. о 00:15год., утримується під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» згідно ухвали слідчого судді від 14.07.2023р.,

- підлягає поверненню прокурору для забезпечення обвинуваченого перекладачем з гагаузької мови та вручення обвинуваченому обвинувального акту з копією реєстру матеріалів досудового розслідування на тій мові, якою він володіє в достатній мірі для розуміння суті обвинувачення, яке йому висунуто.

Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, суд, вислухавши позицію сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали судової справи, з`ясував наступне.

Ухвалою суду від 06.03.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави, обвинувачений утримується під вартою, строк запобіжного заходу спливає 04.05.2024р., підготовче судове засідання у кримінальному провадження триває, обвинувальний акт до судового розгляду по суті не призначений.

Відповідно до ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ст.177 КПК України визначені мета та підстави застосування запобіжного заходу, а, згідно ст.183ч.1 КПК України, тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що передбачені ст.177 КПК України. Враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1ст.178 КПК України, розглядаючи питання доцільності тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Також, слід врахувати, що у даному кримінальному провадженні дійсно існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, відповідно до змісту якої метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від суду та продовжувати протиправну діяльність. При цьому підставою застосування такого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може намагатися уникнути судового розгляду з метою уникнути покарання в разі визнання його винним, тобто, переховуватися від суду. Також суд погоджується з думкою прокурора, що існують обґрунтовані ризики щодо наявності в обвинуваченого можливості недотримання процесуальної поведінки та переховуватися від судочинства, адже гр. ОСОБА_4 є громадянином та мешканцем Республіки Молдова, суду не надано доказів наявності в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків на території України, та наявності в нього захворювань, що можуть перешкоджати триманню його під вартою.

Викладене свідчить про неможливість запобігання вказаних вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, чим тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України з часу застосування судом обвинуваченому вказаного запобіжного заходу не зменшилися та залишаються актуальними.

Так, не можна не погодитися з прокурором, що тяжкість правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому не є тотожним тяжкості покарання, яке може бути призначене судом в разі визнання обвинуваченого винним, і є таким, що не допускає призначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення вищевказаного клопотання про продовження запобіжного заходу, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується громадянин і мешканець Молдови ОСОБА_4 , є тяжким відповідно до ст.12 КПК України, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому дійсно вбачається ризик того, що він, з метою уникнення такого покарання, перебуваючи не під вартою, може виїхати з території України і не повернутися, з огляду на його твердження про необхідність в стаціонарному обстеженні і підтвердження групи інвалідності, щодо яких докази відсутні, а тому суд вважає обґрунтованими сумніви прокурора в дотриманні обвинуваченим належної процесуальної поведінки в разі обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу. Твердження захисника щодо необґрунтованості посилання прокурора в клопотанні на тяжкість покарання за статтею, якою кваліфікований злочин суд вважає безпідставним, оскільки п.2ч.1ст.178 КПК України прямо передбачає враховувати під час вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу обвинуваченому «…тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується…». Таким чином, суд вважає достатніми підстави, зазначені у клопотання прокурора, які врахував, ухвалюючи рішення у нарадчій кімнаті за цим клопотанням. Крім того, обвинувачений та захисник не позбавлені права звернутися до суду повторно з клопотанням про обрання іншого запобіжного заходу за наявності для цього обґрунтованих підстав, підкріплених відповідними доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідатиме обставинам даного кримінального провадження, характеру певного суспільного інтересу (що визначений у КПК України конкретним підставам і меті), та меті і завданням кримінального і кримінально-процесуального Закону, зокрема, ст.2 КПК України, згідно якої завданням кримінального провдаження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, суд, розглядаючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою, враховуючи, що рішення про застосування такого запобіжного заходу обмежує права і свободи обвинуваченого, - має враховувати, що запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, тому дійшов наступного.

Відповідно до положень ст.615ч.15 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення у зв`язку з умовами, пов`язаними з воєнним часом: оголошення тривог, відключення електропостачання через постійні повітряні ракетні та дронові атаки внаслідок збройної агресії РФ на Україну, що триває з 24 лютого 2022р.

Тому суд, враховуючи також положення ст.376ч.2 КПК України, згідно якої «в разі, якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді», вважає можливим, за аналогією Закону, обмежитися проголошенням резолютивної частини ухвали з врученням повного її тексту учасникам судового засідання відразу після проголошення.

Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,314-317,350,369-372,376, 615ч.15 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ).

2. Продовжити дію запобіжного заходу, який застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) у виді тримання під вартою, без визначення застави, строком на 60 діб до 01.07.2024 року включно, з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

3. Задовольнити клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акту

4. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 12.07.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000285 стосовно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.15ч.2,305ч.3,307ч.3 КК України КК України, повернути прокурору для усунення недоліків протягом розумного строку.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Болградський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення або, а в разі відсутності учасника кримінального провадження під час проголошення її повного тексту з дня отримання його копії.

Копію даної ухвали вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому, а також направити для виконання до Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Суддя ОСОБА_1