Справа №567/971/23
Провадження №1-в/567/46/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання командира військової частини НОМЕР_1 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Острог Рівненської області, громадянина України, розлученого, не працюючого, зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , фактине місце проживання : АДРЕСА_2 , засудженого09.06.2023 року Острозьким районним судом Рівненської області за ст.126-1 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік, відповідно до ч.1, п.4 ч.3 ст.76 КК України зобов`язаного періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи передбачені пробаційною програмою, -

встановив:

Командир військової частини НОМЕР_1 звернувся в Острозький районний суд з клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

Подання мотивовано тим, що вироком Острозького районного суду Рівненської області від 09.06.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ст.126-1 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Вирок набрав законної сили 11.07.2023 року.

19.04.2024 року вирок із розпорядженням Острозького районного суду від 09.06.2023 року щодо засудженого ОСОБА_4 надійшов до військової частини НОМЕР_1 від Рівненського районного сектору № 4 філії державної установи «Центр пробації» у Рівненській області та був прийнятий до виконання.

Посилається на те, що військовослужбовець ОСОБА_4 14.05.2024 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Станом на 14.06.2024 сержант ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 не прибув, в підрозділі не з`являвся, про місце свого перебування не повідомив.

Вказані дії, на думку командира військової частини, вказують на наявність умислу у засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та небажання стати на шлях виправлення, що є самостійною підставою для скасування звільнення від відбування покарання призначеного судом.

В судове засідання командир військової частини не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. В поданій на адресу суду заяві клопотання підтримав та просить здійснювати розгляд справи у його відсутності.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні частково підтвердив обставини, викладені у клопотанні, пояснив, що за станом здоров`я він обмежено придатний до військової служби, та неодноразово звертався до свого командування з проханням отримати направлення для проходження ВЛК та у медичний заклад для лікування, проте йому було відмовлено. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я 14.05.2024 року в ранковий час він залишив розташування військової частини та в подальшому амбулаторно проходив лікування. В наданих суду поясненнях заперечив отримання попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Прокурор в судовому засіданні вважає клопотання обґрунтованим, разом з тим зазначив, що таке клопотання подано несвоєчасно та по закінченню іспитового строку, а відтак відсутні правові підстави для його задоволення.

Заслухавши позицію прокурора, дослідивши отримане судом клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд дійшов таких висновків.

Згідно з п.8 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

За змістом ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Острозького районного суду Рівненської області від 09.06.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ст.126-1 КК України до 1 року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч.1, п.4 ч.3 ст. 76 КК України на період іспитового строку на засудженого ОСОБА_4 покладено обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі розпорядження від 11.07.2023 вирок, що набрав законної сили 11.07.2023, було направлено до Рівненського РС№ 4 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області та 17.07.2023 прийнятий до виконання.

19.04.2024 даний вирок був скерований до виконання у військову частину НОМЕР_1 .

Відповідно до рапорту заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_5 14.05.2024 було виявлено відсутність курсанта 1 навчального взводу 1 навчальної роти військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_4 , який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

В ході з`ясування причин відсутності даного військовослужбовця було встановлено, що 13.05.2024 сержант ОСОБА_4 разом із іншими військовослужбовцями прибув із навчально-тренувального табору навчального полігону, що знаходиться на території Великої Британії. 14.05.2024 у зв`язку із закінченням базової загальновійськової підготовки він із іншими військовослужбовцями о 09:00 год. мав вибувати до нового місця служби, проте не прибув на шикування особового складу в розташуванні військової частини, а саме ППД АДРЕСА_1 .

Станом на 14.06.2024 сержант ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 не прибув, в підрозділі не з`являвся, місце свого перебування не повідомив.

Статтею 14 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що військові частини здійснюють контроль за поведінкою засуджених військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин (ч.1 ст. 163 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Відповідно до положень ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Проте, підставою для направлення засудженого для відбуття покарання є не лише формальне невиконання покладених на нього обов`язків, а таке невиконання, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що скасування звільнення від відбування покарання є погіршенням становища засудженого, а отже умисне невиконання покладених судом обов`язків, повинно було ретельно перевірено особами, на яких законом покладений обов`язок контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Наведені у поданні командира військової частини факти не можуть свідчити про небажання ОСОБА_4 стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання, виходячи з наступного.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в даному випадку командиром військової частини не доведено.

Слід зазначити, що механізм здійснення контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням покладено на командирів (начальників) військових частин (органів військового управління, військових навчальних закладів, установ, організацій) та регулюється Порядком здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 17.09.2020 року № 337 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2020 р. за № 967/35250 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ вказаного Порядку поставлення військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, на облік у військовій частині (установі) здійснюється в одноденний строк після отримання копії вироку суду, що набрав законної сили, засвідченого та скріпленого відповідною печаткою суду.

Згідно з п.4 розділу ІІ Порядку військовослужбовець, звільнений від відбування покарання з випробуванням, вважається поставленим на облік з дня реєстрації відповідного вироку суду у військовій частині (установі) та внесення відомостей про такого військовослужбовця до журналу обліку військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Отже, військовослужбовець вважається поставленим на облік при наявності двох обставин: з дня реєстрації відповідного вироку суду у військовій частині (установі) та внесення відомостей про такого військовослужбовця до журналу обліку військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням (п.4 розділу 2 Порядку).

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 4 та пункту 5 розділу ІІ Порядку у день поставлення військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, на облік командир (начальник) військової частини (установи) видає наказ, в якому зазначаються підстава і дата поставлення на облік такого військовослужбовця, а також, за потреби, заходи, що мають вживатися з метою здійснення контролю за його поведінкою та посадових осіб військової частини (установи), відповідальних за їх здійснення. Наказ командира (начальника) військової частини (установи) про поставлення військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, на облік у військовій частині (установі) доводиться такому військовослужбовцю під підпис. На кожного військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, після поставлення на облік у військовій частині (установі) заводиться особова справа.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку зазначено, що у разі якщо командиром (начальником) військової частини (установи) встановлено, що після винесення судом вироку, яким підлеглого військовослужбовця засуджено та звільнено від відбування покарання з випробуванням, останній відсутній у військовій частині (установі) він протягом трьох діб вживає заходів щодо встановлення причин його відсутності.

Доказів поважних чи не поважних причин відсутності засудженого, що були б з`ясовані командиром, суду не надано.

Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ цього Порядку у разі коли командиру (начальнику) військової частини (установи) стало відомо від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських організацій, інших осіб, що військовослужбовець, звільнений від відбування покарання з випробуванням, умисно не виконує (неналежно виконує) обов`язки, покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, командир (начальник) військової частини (установи) письмово попереджає такого військовослужбовця про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання за формою, наведеною в додатку 4 до цього Порядку.

Перед винесенням попередження військовослужбовець, звільнений від відбування покарання з випробуванням, може надати пояснення, у яких зазначає обставини, що спричинили невиконання (неналежне виконання) покладених на нього судом обов`язків або вчинення правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання та пояснення військовослужбовця (за наявності) долучаються до особової справи.

Згідно з пунктом 11 розділу III «Заходи контролю за поведінкою військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням» вказаного Порядку у разі якщо військовослужбовець, звільнений від відбування покарання з випробуванням, продовжує не виконувати обов`язки або систематично вчиняти адміністративні правопорушення після застосування до нього письмового попередження, командир (начальник) військової частини (установи) надсилає до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, для відбування призначеного покарання.

До суду надсилається особова справа, до якої долучаються матеріали, що свідчать про невиконання військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладених на нього судом обов`язків, притягнення до адміністративної відповідальності, ухилення від контролю за його поведінкою, а також зазначаються дата і зміст порушень, яких він припустився, та заходи впливу щодо нього.

Як вбачається з матеріалів клопотання, доказів, які свідчать про невиконання ОСОБА_4 , покладених на нього судом обов`язків, систематичного притягнення його до адміністративної відповідальності, ухилення від контролю за його поведінкою, а також зміст порушень, яких він припустився, та вжиття заходів впливу щодо нього, командиром військової частини не надано та матеріали клопотання таких не містять.

Водночас до клопотання додано письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, яке було направлено на адресу місця проживання ОСОБА_4 , проте в матеріалах справи відсутні відомості про отримання даного попередження ОСОБА_4 , а долучена до нього довідка Укрпошти не відповідає номеру відправлення зазначеному в квитанції про таке відправлення.

Також з матеріалів клопотання та особової справи засудженого вбачається, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2024 за № 140 про результати службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, сержанта ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарного стягнення у виді суворої догани, та окрім іншого наказано здійснити повідомлення про виявлення у діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України та направлення матеріалів службового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м.Хмельницькому.

З матеріалів справи вбачається, що вказані матеріали було направлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м.Хмельницькому 07.06.2024 та ним отримано 10.06.2024 (тобто після спливу іспитового строку).

Разом з тим в ході судового розгляду ні представник військової частини, ні прокурор не надали суду відомостей про результати розгляду згаданого наказу командира військової частини.

Зокрема про те, чи були внесенні відповідні відомості щодо ОСОБА_4 до ЄРДР та стадію досудового розслідування.

Також суду не надано актуальних відомостей про судимості засудженого.

При цьому закон, зокрема ч.3 ст. 78 КК України, не містить посилання на те, що факт вчинення нового злочину повинен бути встановлений обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, оскільки самим законом передбачено, що в цьому випадку суд не направляє засудженого для відбування призначеного покарання, а лише у разі доведеності його вини у вчиненні нового злочину, призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71, 72 КК України.

Отже, на час розгляду клопотання з урахуванням принципу презумпції невинуватості ОСОБА_4 не може вважатися таким, що вчинив нове кримінальне правопорушення.

Іспитовий строк на час подання клопотання закінчився.

Таким чином, неявку засудженого для реєстрації до військової частини, не можна вважати умисним невиконанням ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків без поважних причин та вказане не свідчить безумовно про його відверте небажання стати на шлях виправлення.

Частиною 1 ст.78 КК України передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс елементів, дотримання яких в цілому свідчить про виконання засудженим вимог ст. 75 КК України та можливість застосування до нього ст. 78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів пробації, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, визначених в ст. 76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.

Отже, аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що скасування судом випробування та направлення засудженого для відбування призначеного за вироком покарання, можливе лише в період іспитового строку.

Судом встановлено, що іспитовий строк ОСОБА_4 закінчився 09.06.2024, при цьому клопотання про скасування звільнення від відбування покарання було складно та направлено до суду 14.06.2024, тобто після спливу іспитового строку, належних відомостей про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення в період іспитового строку, невиконання ним покладених на нього судом обов`язків чи систематичного притягнення його до адміністративної відповідальності, суду не надано.

Таким чином, при оцінці викладених обставин, суд не вбачає достатніх підстав для скасування звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженого для відбування призначеного покарання, а тому у задоволенні клопотання командира військової частини слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.163, 166 КВК України, ст.ст.76, 78 КК України, ст.537,539 КПК України,-

ухвалив:

В задоволенні клопотання командира військової частини НОМЕР_1 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1