Код суду 233 Справа № 233/3245/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню (внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000148 від 17 квітня 2024 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новосілки Золочівського району Львівської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в :

Наприкінці листопада 2023 року, в денний час доби (більш точної дати та часу розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 проходив повз буд. АДРЕСА_3 та біля паркану на землі виявив: 2 корпуси оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1; 3 запали типу УЗРГМ, 82 бойових проміжних патрона калібру 5,45х39 мм, один бойовий патрон калібру 5,56х45 мм, один бойовий гвинтівковий патрон калібру 7,62х54 мм. Також, поруч з вищезазначеними предметами ОСОБА_5 виявив розвантажувальний пояс, в якому знаходились: 3 корпуси оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, 1 запал типу УЗРГМ та 2 запали типу УЗРГМ-2. У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вищезазначених бойових припасів та вибухових речовин.

Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що виявлені ним предмети є боєприпасами та вибуховими речовинами, придбання, зберігання і носіння яких без відповідного дозволу є незаконним, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України вiд 12.10.1992 № 576 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС №622 від 21.08.1998 (зі змінами), підняв: 5 корпусів оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1; 4 запали типу УЗРГМ, 82 бойових проміжних патрона калібру 5,45х39 мм, 2 запали типу УЗРГМ-2, один бойовий патрон калібру 5,56х45 мм, один бойовий гвинтівковий патрон калібру 7,62х54 мм, після чого 2 корпуси оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1; 3 запали типу УЗРГМ, 82 бойових проміжних патрона калібру 5,45х39 мм, один бойовий патрон калібру 5,56х45 мм, один бойовий гвинтівковий патрон калібру 7,62х54 мм поклав до кишені брюк, а 3 корпуси оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, 1 запал типу УЗРГМ та 2 запали типу УЗРГМ-2 знаходились у розвантажувальному поясі, щоб перенести за місцем свого проживання, тим самим здійснив незаконне придбання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Після чого ОСОБА_5 придбані при вищевикладених обставинах: 5 корпусів оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1; 4 запали типу УЗРГМ, 82 бойових проміжних патрона калібру 5,45х39 мм, 2 запали типу УЗРГМ-2, один бойовий патрон калібру 5,56х45 мм, один бойовий гвинтівковий патрон калібру 7,62х54 мм, переніс за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим здійснив незаконне, умисне носіння бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, та сховав 82 бойових проміжних патрона калібру 5,45х39 мм, один бойовий патрон калібру 5,56х45 мм, один бойовий гвинтівковий патрон калібру 7,62х54 мм, 1 корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, 1 запал типу УЗРГМ та 1 запал типу УЗРГМ-2 у картонному коробі, який поклав до гаражу, розташованому на території домоволодіння АДРЕСА_2 . Один корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 сховав в правий черевик, 1 запал типу УЗРГМ сховав в лівий черевик, які поставив на полицю у дерев`яній шафі в коридорі будинку АДРЕСА_2 . Розвантажувальний пояс, в якому знаходились: 2 запали типу УЗРГМ та 1 запал типу УЗРГМ-2, 3 корпуси оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, поклав на підлогу біля ліжка у спальній кімнаті вказаного будинку, тим самим став незаконно, умисно зберігати бойові припаси та вибухові речовини без передбаченого законом дозволу до 17 квітня 2024 року.

17 квітня 2024 року у період часу з 13:56 год. до 16:01 год., в ході проведення в установленому законом порядку огляду домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_5 , працівниками поліції виявлено та вилучено: в приміщенні гаражу на полиці у картонному коробі: 82 бойових проміжних патрона калібру 5,45х39 мм, один бойовий патрон калібру 5,56х45 мм, один бойовий гвинтівковий патрон калібру 7,62х54 мм, 1 корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, 1 запал типу УЗРГМ та 1 запал типу УЗРГМ-2; на полиці у дерев`яній шафі, розташованій у коридорі будинку у правому черевику - 1 корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, а у лівому черевику 1 запал типу УЗРГМ; у спальній кімнаті на підлозі біля ліжка всередині розвантажувального поясу було виявлено та вилучено: 2 запали типу УЗРГМ та 1 запал типу УЗРГМ-2, 3 корпуси оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1.

Тим самим, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися в незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, порушив вимоги «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 622 від 21.08.1998 (зі змінами), а також вимоги Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 за № 2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», відповідно до положень якої (додаток №1) вказані вище бойові припаси та вибухові речовини відносяться до видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, та не є предметами, щодо яких може бути надано дозвіл МВС України, а тому доступ до цих предметів сторонніх осіб є значною загрозою інтересам держави та безпеки громадян.

Своїми умисними діями, що виразилися в незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України.

17 травня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

05 червня 2024 року між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000148 від 17 квітня 2024 року, та обвинуваченим ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки із звільненням від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому ОСОБА_5 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на його призначення.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні; також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді позбавлення волі строком на 4 роки із звільненням від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватими, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий; за місцем проживання характеризується позитивно; на обліку у лікаря психіатра не перебуває; під наглядом у лікаря нарколога не знаходиться; у скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена обвинуваченим добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, форма та зміст угоди відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яка відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Цивільний позов не пред`являвся.

Витрати на залучення експертів слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 не надходило.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, -

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості, що укладена 05 червня 2024 року між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 05 червня 2024 року покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.2 ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов не заявлено.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави у відшкодування витрат на залучення експертів (проведення судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/105-24/2861-ВТХ від 29 квітня 2024 року, - 7572,80 грн.; проведення судової експертизи зброї № СЕ-19/105-24/2840-БЛ від 09 травня 2024 року, - 1514,56 грн.; проведення судової експертизи зброї № СЕ-19/105-24/2839-БЛ від 13 травня 2024 року, - 2650,48 грн.) 11737 (одинадцять тисяч сімсот тридцять сім) грн. 84 коп.

Речові докази по справі:

- уламки корпусу гранати Ф-1 та запалів УЗРГМ та УЗРГМ-2, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області (квитанція № 63 від 01 травня 2024 року, номер книги обліку 403, порядковий номер 63), - знищити;

- одна куля та гільза патрону калібру 7,62х54 мм, одна куля та одна гільза патрону калібру 5,56х45 мм, дві первинні упаковки, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області (квитанція № 151 від 14 травня 2024 року, номер книги обліку 1154/2, порядковий номер 151), - знищити;

- 72 патрони калібру 5,45х39 мм, 10 гільз патронів 5,45х39 мм, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області (квитанція № 152 від 17 травня 2024 року, номер книги обліку 1154/2, порядковий номер 152), - передати до ГУНП в Донецькій області.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя