Провадження № 1-кп/185/251/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року Павлоградський міськрайонним суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі суду в м.Павлоград кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0001031 від 03.06.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого: 06.02.2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.115, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі, 25.01.2023 року звільнений по відбуттю строку покарання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України, -

за участі

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

03 червня 2023 року приблизно о 19.00 годині обвинувачений ОСОБА_5 перебував за місцем свого мешкання в кухонній кімнаті в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , - спільно зі своєю знайомою, потерпілою ОСОБА_7 , де разом вживали спиртні напої. В ході сварки у обвинуваченого ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись у вищевказаній кімнаті квартири, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, обвинувачений ОСОБА_5 умисно завдав потерпілій ОСОБА_7 не менше 10 ударів кулаками рук в область голови та обличчя, від чого остання присіла на підлогу. Після чого обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись у безпосередній близькості до потерпілої ОСОБА_7 , яка перебувала по відношенню до нього навпочіпки сидячи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці кухонний ніж, який попередньо взяв зі столу, умисно наніс останній не менше двох ударів ножем в область грудної клітини та в область лівого передпліччя. Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді:

- закритої черепно-мозкової травми, з забоєм головного мозку II ступеню, геморагічним забоєм лівої лобної частки, гострою субдуральною гематомою зліва малого об`єму, гематом голови та обличчя, параорбітальних гематом з обох сторін, множинних саден голови, забійної рани виличної ділянки справа; проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва в проекції 4 міжребер`я по задньо-пахвовій лінії, з забоєм гематомою правої легені та забоєм лівої легені, лівостороннім пневмотораксом, множинних саден тулуба, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення;

- різаної рани нижньої третини лівого передпліччя, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні закінченого замаху на вбивство потерпілої ОСОБА_7 не визнав, суду показав, що вранці 03.06.2023 року вдома в квартирі АДРЕСА_2 він прокинувся разом зі своєю співмешканкою, потерпілою ОСОБА_7 . Повернувшись з лікарні, ближче до вечора з потерпілою стали їсти та вжили пляшку вина. Яна після вжиття спиртного стала поводити себе агресивно, знаходилась в неадекватному стані. Він дав їй ляпасу долонею по обличчю, потерпіла схопила ножа та намагалась ним його вдарити, він встигнув увернутись від удару. Між ними виникла боротьба, він став захищатись та схопив за кисті рук потерпілої, в одній з яких вона тримала ножа, лезо ножа було розвернуто на нього. Іншою рукою почав наносити ОСОБА_7 удари з метою вибити з її рук ножа. Загалом він спричинив останній 5-7 ударів кулаком в область обличчя. Після останнього удару він відштовхнув потерпілу до вікна, бійка припинилась, потерпіла лежала на підлозі. В цей момент у вхідні двері подзвонили. Відчинивши, він побачив свого брата, який мешкає з ним в одному дворі. Він покинув квартиру, був дуже схвильованим та пішов до своєї матері. Коли виходив з квартири, ОСОБА_7 була при свідомості. Припускає, що в ході бійки з потерпілою остання змогла вдарити ножем в область його живота, від чого розпочалась кровотеча. Йому відомо, що брат викликав швидку допомогу для потерпілої, йому не відомо - які тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_7 . Ножові поранення на тілі потерпілої, на його думку, з`явились під час його боротьби з останньою: коли він розвернув потерпілу до себе спиною, тримаючи за руки останньої з ножем, намагався вибити ножа, в цей момент ніж міг випадково потрапити в тулуб ОСОБА_7 , спричинивши тілесні ушкодження. Перебуваючи на вулиці, він викрав кофту, намагався приховати поранення та кровотечу, оскільки залишив квартиру лише в одних шортах з маленькою чоловічою валізою. Потім втратив свідомість, до квартири матері прийшов незадовго до затримання, вночі. Вилучений за місцем мешкання матері ніж впізнав та зазначив, що саме цей ніж він разом з потерпілою використовували в побуті в день подій, цей ніж знаходився в руках ОСОБА_7 під час бійки. Кров на ножі ймовірно належить йому, оскільки цим знаряддям йому були спричинені тілесні ушкодження. Появу цього ножа в квартирі матері, а не відшукання за місцем вчинення злочину, - не може пояснити. Коли він покидав місце злочину, ножа з собою не забирав.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_5 її знайомий. В квартирі обвинуваченого вона мешкала 4 дні до подій, лікувалась в лікарні неподалік. 03.06.2023 року з обвинуваченим зранку стали вживати спиртні напої. Вона сиділа на кухонному кутку, користувалась мобільним телефоном. Розмовляючи, у них виник словесний конфлікт, під час якого обвинувачений вибив з її рук мобільний телефон, відразу почав наносити їй удари кулаками. Вона намагалась підняти телефон. ОСОБА_5 став бити її по голові, від даних ударів у неї почала паморочитись голова, вона ненадовго стала втрачати свідомість. Обвинувачений взяв кухонний ніж з чорною ручкою в руку та наніс їй удар ножем в око. Вона сиділа на підлозі, опершись на кухонний куток руками, була обернута спиною до обвинуваченого. ОСОБА_5 в цей час ножем вдарив її в область грудної клітини позаду та по плечу. В процесі бійки між обвинуваченим та нею ОСОБА_5 дав можливість зателефонувати по мобільному телефону його матері, вона просила в неї на допомогу. Після дзвінка до дверей квартири ОСОБА_5 прийшов його брат. Обвинувачений відкрив двері, а сам втік до матері, забрав з собою ножа. Швидка допомога відвезла її до лікарні. Внаслідок дій ОСОБА_5 вона отримала множинні тілесні ушкодження, садна по всьому тілу та голові, втратила око. На лікуванні в лікарні м.Дніпра вона перебувала з 04.06.2023 року до 13.06.2023 року. Показання обвинуваченого про нанесення нею ударів ножем, які ОСОБА_5 стримав, і при захисті та спробі вибити ножа з її рук обвинувачений випадково наніс їй ножове поранення, - вона спростовує, оскільки ніж був лише в руках обвинуваченого. На слідчому експерименті вона відтворювала механізм спричинення обвинуваченим їй тілесних ушкоджень більш детально, бо краще на той момент пригадувала обставини події. Просить суворо не карати обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що обвинувачений ОСОБА_5 доводиться йому двоюрідним братом. В день подій йому зателефонувала мати обвинуваченого та прохала пройти до квартири брата, оскільки до цього матері обвинуваченого телефонувала потерпіла та просила на допомогу. Він разом із дружиною прийшли до квартири, проте двері їм одразу ніхто не відкрив. Він стукав приблизно 10 хвилин, після чого брат, який був у крові, відчинив двері. Зайшовши до квартири, він побачив кров на шпалерах. В кімнаті, де перебувала потерпіла, також скрізь була кров. ОСОБА_7 була вся в крові, мала тілесні ушкодження, обличчя неможливо було роздивитися із-за рясної кровотечі та набряків. Вона прохала на допомогу. Обвинувачений та потерпіла були в стані алкогольного сп`яніння. Він викликав швидку та поліцію, в цей час обвинувачений покинув приміщення квартири, був одягнутий лише у шорти. Він не пригадує будь-яких тілесних ушкоджень на обвинуваченому. ОСОБА_7 одразу повідомляла, що саме ОСОБА_5 спричинив їй тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що обвинувачений ОСОБА_5 - це двоюрідний брат її чоловіка. 03.06.2023 року після розмови чоловіка з тіткою вони прийшли до квартири обвинуваченого. Двері квартири їм не відразу відчинили. Зайшовши всередину, вона побачила, що обстановка в квартири була порушена. Обвинувачений та потерпіла перебували в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 відразу покинув квартиру, будь-яких тілесний ушкоджень на ньому вона не пригадує. Вони викликали швидку для потерпілої ОСОБА_7 , вона бачила у неї в області живота кров, та синяки на обличчі. Вона не змогла розібрати слів потерпілої із-за її стану сп`яніння.

Допитана свідок ОСОБА_11 суду повідомила, що обвинувачений ОСОБА_5 - її син. ОСОБА_12 дівчина сина. З ОСОБА_13 син її познайомився приблизно за три тижні до подій, стали проживати разом. 03.06.2023 року ввечері їй зателефонувала ОСОБА_14 та повідомила, що в неї з її сином відбувається сварка. Вона одразу зателефонувала племіннику (свідку ОСОБА_9 ) та попрохала, щоб він пішов та перевірив, що з братом. Після дзвінка ніхто більше не дзвонив та нічого не повідомляли. Близько першої години ночі до неї прийшов син. Він був одягнутим в кофту та шорти, був закривавлений, також з собою він мав маленьку валізу. Обвинувачений одразу сказав, що ОСОБА_14 його «підрізала» ножем. В області живота обвинуваченого була рана. Вона в коридорі з сина зняла одяг. Ніж, який пізніше був у неї вилучений, належить їй. Як на ньому опинилась кров - вона не може повідомити. До цього ОСОБА_14 разом із сином приходила до неї та цим ножем чистила картоплю. Пізніше вона бачила тілесні ушкодження на ОСОБА_7 . Зі слів потерпілої стало відомо, що в день подій син ножем спричинив їй тілесні ушкодження та вдарив кулаком в область ока.

Під час допиту експерт ОСОБА_15 підтвердила складені нею висновки за результатами проведення судово-медичних експертиз потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 . Експерт показала, що вказані медичні експертизи були проведені на підставі медичної документації, потерпілу та обвинуваченого вона не оглядала. Встановлені тілесні ушкодженні у потерпілої були визначені нею, виходячи з описаних в медичній карті та довідці з травпункту тілесних ушкоджень. Об`єктивно зазначена потерпілою ОСОБА_7 травма ока в її медичній документації не зазначена, тому і не було виявлено це тілесне ушкодження та його характер при експертизі. У ОСОБА_7 в області голови були встановлені тяжкі тілесні ушкодження, які утворились по ударному механізму по дотичній з місцем прикладання діючої сили. Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва в проекції 4 міжребер`я по задньо-пахвовій лінії у потерпілої, з забоєм гематомою правої легені та забоєм лівої легені, лівостороннім пневмотораксом, множинних саден тулуба, - утворились по ударному механізму від дії предмету, який володів колюче-ріжучими властивостями, та таким предметом могло бути лезо та вістря ножа. Дане тілесне ушкодження було нанесено з певною силою, оскільки для пошкодження внутрішніх органів треба проткнути шкіру, м`язи, міжребер`я. Довжина раневого каналу в медичній документації потерпілої лікарем не була зазначена, вона може лише припустити, використовуючи відстань внутрішніх органів від шкіри, - що довжина каналу складає 3-5 см. Локалізація даного проникаючого колото-різаного поранення виключає його утворення в результаті самокалічення, тобто потерпіла сама собі не могла спричините ножове поранення. Малоймовірно утворення проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва в проекції 4 міжребер`я по задньо-пахвовій лінії у потерпілої в результаті вказаного обвинуваченим в судовому засіданні механізму, а саме: коли ОСОБА_5 розвернув потерпілу до себе спиною, тримав її за руки з ножем, і в процесі вибиття ножа, випадково ніж міг потрапити в тулуб ОСОБА_7 . Анатомічна ділянка тіла з ножовим пораненням знаходиться з лівої бічної частини тулубу потерпілої ближче до спини, куди неможливо спричинити удар при вказаному розташуванні тіл потерпілої та обвинуваченого. Різана рана на лівому передпліччі потерпілої утворилось по ударно-дотичному механізму від дії предмету, який володів ріжучими властивостями, та таким предметом могло бути лезо ножа. Переглядаючи слідчі експерименти за участі потерпілої та обвинуваченого, вказані механізми спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не суперечать виявленим тілесним ушкодженням у потерпілої. Згідно медичної карти стаціонарного хворого у обвинуваченого ОСОБА_5 виявлене тілесне ушкодження у вигляді непроникаючої колото-різаної рани передньої черевної стінки в лівій здухвиній ділянці. Дане тілесне ушкодження утворилось від дії предмету, який володів колюче-ріжучими властивостями та таким предметом могло бути лезо та вістря ножа. Виявлена у ОСОБА_5 непроникаюча колото-різана рана знаходиться в анатомічній ділянці тіла, яка дозволяє спричинити це тілесне ушкодження в результаті самокалічення. Після отримання встановленого у обвинуваченого тілесного ушкодження характерна кровотеча та больові відчуття. Наявність алкогольного сп`яніння при виявлених у потерпілої та обвинуваченого тілесних ушкодженнях впливає на відчуття людиною цих тілесних ушкоджень, притупляє біль, зменшує больовий синдром.

Крім наведених показань обвинуваченого, потерпілої, свідків та експерта, судом були досліджені наступні докази та прийняті процесуальні рішення.

Витяг з ЄРДР про кримінальне провадження №0001031 від 03.06.2023 року, згідно якого слідчим Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, за фактом нанесення тілесних ушкоджень 03.06.2023 року о 19.45 год. обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 в ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин за адресою: АДРЕСА_1 / т.1 а.п.32/.

Постанова про визначення групи слідчих від 03.06.2023 року, якою доручено проведення досудового розслідування слідчим СВ Павлоградського РВП в даному кримінальному провадженні /т.1 а.п.34/.

Постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 03.06.2023 року, згідно якої керівником Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області була визначена група прокурорів у складі прокурорів Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_16 , ОСОБА_17 / т.1 а.п.56/.

Рапорт поліцейського Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якого 03.06.2023 року о 19.45 годині було отримано повідомлення зі служби «102» від заявниці неповнолітньої ОСОБА_18 про те, що за адресою: АДРЕСА_3 на 5-му поверсі, жінка похилого віку кричить на допомогу /т.1 а.п.36/.

Рапорт поліцейського Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якого 03.06.2023 року о 21.36 годині було отримано повідомлення з травмпункту №4, що 03.06.2023 року о 20.35 год. ШМД доставила на їх адресу потерпілу ОСОБА_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Діагноз: ЗЧМТ, СГМ, забої, гематоми м`яких тканин обличчя, голови, параорбітальні гематоми, забійна травма скулової ділянки справа, ножові порання грудної клітини, зліва проникаюча, поранення нижньої третини лівого передпліччя, госпіталізована до хірургічного відділення /т.1 а.п.35/.

Протокол обшуку від 03.06.2023 року з фототаблицею, згідно якого слідчий в порядку ч.3 ст.233 КПК України в присутності понятих провів з 22:40 години до 23:31 години 03.06.2023 року обшук в приміщенні квартини АДРЕСА_2 . Під час огляду зафіксована обстановка в квартирі: металева ручка вхідної двері з внутрішньої та зовнішньої частини містить сліди РБК; при вході в коридорі на порозі та на стінах маються сліди РБК; в ванній кімнаті містяться сліди РБК; в кухні на підлозі, на стінах, на підвіконні, на поверхні кухонного приладдя маються сліди РБК; також виявлено 3 кухонні рушника та майка білого кольору зі слідами РБК. В ході огляду вилучено зазначену металеву ручку вхідної двері зі слідами РБК, змив РБК з підлоги в коридорі, 3 фрагменти шпалер з РБК з коридору, змив РБК у ванній, змив РБК з підлоги на кухні, змив РБК з кухонного кута, 3 кухонні рушники з РБК, кофту білого кольору з написами та з плямами РБК, змив РБК зі спальні в кімнаті /т.1 а.п.38-50/. Під час перегляду запису проведення обшуку в квартирі обвинуваченого були встановлені аналогічні обставини та факти, які викладені слідчим в протоколі слідчої дії.

Ухвала слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 року, якою було легалізовано проведений обшук в приміщенні квартирі, де мешкає обвинувачений за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.п.37/.

Постанова про визнання речових доказів від 04.06.2023 року, якою кофта білого кольору з написами, металева ручка вхідної двері з РБК, 3 кухонні рушники - визнані речовими доказами та передані на збереження до Павлоградського РВП /т.1 а.п.57-58/.

Протокол обшуку від 04.06.2023 року з фототаблицею, згідно якого слідчий в присутності понятих провів з 02:18 години до 03:10 години 04.06.2023 року обшук в квартирі АДРЕСА_4 . Була зафіксована обстановка всередині квартири. В ході обшуку було виявлено та вилучено: барсетку чоловічу чорного кольору «nike» зі слідами РБК; кофту синього кольору чоловічу зі слідами РБК, штани білого кольору зі слідами РБК, труси чоловічі зі слідами РБК, шорти чоловічі чорного кольору зі слідами РБК, ніж кухонний зі слідами РБК /т.1 а.п.59-66/. Під час перегляду запису проведення обшуку були встановлені аналогічні обставини та факти, які викладені слідчим в протоколі слідчої дії.

Постанова слідчого від 04.06.2023 року, якою вилучені речі в ході обшуку з квартири, де був затриманий обвинувачений, були визнанні речовим доказом та передані на зберігання до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області /т.1 а.п.67-68/. Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 року на дані речові докази було накладено арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування /т.1 а.п.69/.

Постанови про відібрання зразків для проведення експертизи від 06.06.2022 року, згідно яких прокурором було доручено слідчому відібрати: зрізи краю нігтьових пластин з обох рук, зразки крові, букальний епітелій обвинуваченого ОСОБА_5 для подальшого проведення криміналістичних та медичних експертиз /т.1 а.п.79-81/.

Висновок експерта від 04.07.2023 року, яким була визначена групова приналежність крові обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_7 /т.1 а.п.82-84/;

Висновок експерта судово-цитологічного дослідження від 12.07.2023 року, згідно якого в піднігтьовому вмісті обох рук обвинуваченого ОСОБА_5 встановлена наявність крові людини, яка може походити як від нього самого, так і від потерпілої ОСОБА_7 . Наданому на дослідження ножі, встановлена наявність крові людини. Сліди крові на ножі могли походити як від обвинуваченого ОСОБА_19 , так і від потерпілої ОСОБА_7 /т.1 а.п.85-90/.

Висновок експерта судово-медичного цитологічного дослідження від 11.07.2023 року, відповідно до якого: на марлі з підлоги прихожої, змиві з меблів, в слідах на дверній ручці, змиві з підлоги в кухні, змиві зі стільця, в слідах на трьох фрагментах паперових шпалер, в слідах на трьох фрагментах тканини, в слідах на кофті, що були вилучені з місця вчинення злочину, - встановлена наявність крові. За результатами серологічного дослідження крові і порівняльного дослідження зі зразками крові потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 , не виключається походження виявлених слідів від крові потерпілої, присутності крові обвинуваченого не виявлено /т.1 а.п.92-98/.

Висновок експерта судово-медичного імунологічного дослідження від 11.07.2023 року, згідно якого походження крові на наданих для дослідження: сумці, кофті, фрагменті марлевої серветки зі змивом, штанах, шортах, не виключається як від крові потерпілої ОСОБА_7 , так і від крові обвинуваченого ОСОБА_19 /т.1 а.п.99-104/.

Висновок експерта від 12.07.2023 року за результатами проведення судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_7 /т.1 а.п.105-107/. Згідно наданої медичної документації потерпілої у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді:

- закритої черепно-мозкової травми, з забоєм головного мозку ІІ ступеню, геморагічним забоєм лівої лобної частини, гострою субдуральною гематомою зліва малого об`єму, гематом голови та обличчя, параорбітальних гематом з обох сторін, множинних саден голови, забіної рани виличної ділянки справа, які утворились від дії тупих твердих предметів (предмету), які діяли по ударному механізму та по дотичній з місцем прикладання діючої сили в вищезазначені області, за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення;

- проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва в проекції 4 міжребер`я по задньо-пахвовій лінії, з забоєм гематомою правої легені та забоєм лівої легені, лівостороннім пневмотораксом, множинних саден тулуба, які утворились по ударному механізму від дії предмету, який володів колюче-ріжучими властивостями, та таким предметом могло бути лезо та вістря ножа, за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення;

- різаної рани нижньої третини лівого передпліччя, яка за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день) та утворились по ударно-дотичному механізму від дії предмету, який володів ріжучими властивостями, та таким предметом могло бути лезо ножа.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, потерпілій ОСОБА_7 , було спричинено не менше двох травмуючих дій в область голови, не менше однієї травмуючої дії в область грудної клітини та не менше як однієї травмуючої дії в область лівого передпліччя, тобто ОСОБА_7 було спричинено близько чотирьох травмуючих дій.

Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, вони могли утворитися 03.06.2023 року.

Враховуючи характер, кількість та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_7 , малоймовірне їх спричинення при падінні з висоти власного зросту, або при падінні з висоти власного зросту з наданим прискоренням, а особливо тілесного ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини.

Враховуючи наявність та характер травми голови виявленої у потерпілої ОСОБА_7 , така травма здебільшого супроводжується втратою свідомості, тобто не виключено, що вона могла супроводжуватися короткочасною втратою пам`яті.

Висновок експерта від 12.07.2023 року за результатами проведення судово-медичної експертизи обвинуваченого ОСОБА_5 /а.п.108-110/. Згідно наданої медичної картки стаціонарного хворого обвинуваченого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої колото-різаної рани передньої черевної стінки в лівій здухвинній ділянці. Виявлене тілесне ушкодження утворилось по ударному механізму від дії предмету, який володів колюче-ріжучими властивостями та таким предметом могло бути лезо та вістря ножа, та за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21) день. Дане тілесне ушкодження утворилось від однієї травмуючої дії. Враховуючи морфологічні ознаки виявленого тілесного ушкодження, воно могло утворитися 03.06.2023 року.

Протокол проведення слідчого експерименту від 18.06.2023 року за участі потерпілої ОСОБА_7 , проведення якого фіксувалось на відеокамеру. Перебуваючи в приміщенні Павлоградського РВП потерпіла ОСОБА_7 показала механізм нанесення та завдання їй тілесних ушкоджень. Потерпіла зазначила, що вона сиділа на куті в кухонній кімнаті, в цей момент до неї підійшов обвинувачений ОСОБА_5 та вибив з її рук телефон, вона піднялась, щоб його підняти, а обвинувачений почав кулаками обох рук завдавати їй удари в область голови та тулубу, в кількості більше 60 ударів. Від отриманих ударів вона присіла на підлогу, а обвинувачений продовжив наносити удари ногами в область тулубу - не менше 20 ударів. Після чого обвинувачений не зупинився та підійшов ззаду, будучи зверху, обхватив її шию обома руками та почав душити, від чого вона ледь не втратила свідомість. Потім він попрохав, щоб вона зателефонувала його матері, але нічого не казала про побиття. Вона зателефонувала родичам обвинуваченого, та повідомила, що її б`ють. Родичі згодом прийшли до квартири та почали дзвонити в двері. Обвинувачений спочатку не відчиняв двері. Коли відчинив, то відразу втік з квартири в невідомому напрямку /т.1 а.п.111-113/

Під час перегляду відеозапису слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_7 у судовому засіданні, були встановлені аналогічні обставини та факти спричинення їй тілесних ушкоджень, які викладені слідчим в протоколі слідчого експерименту.

Висновок експерта від 19.07.2023 року за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_7 , згідно якого механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_7 не суперечить механізму їх спричинення, зазначеному потерпілою ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту, а саме: потерпіла зазначила, що їй були спричинені неодноразові удари кулаками по голові та обличчю, після яких вона присіла навколішки, а ОСОБА_5 почав неодноразово бити ногами по всім частинам тіла, особливо по голові та обличчю, далі обхопив обома руками за шию ліктями, при цьому, душачи її, наносив удари кулаками по голові та обличчю. Перебуваючи навколюшках та будучи повернутою спиною до ОСОБА_5 , вона відчула удар в ліву половину тулуба ножем /т.1 а.п.115-117/.

Протокол проведення слідчого експерименту від 31.07.2023 року за участі обвинуваченого ОСОБА_5 , проведення якого фіксувалось на відеокамеру. В присутності захисника обвинувачений відтворив механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 . Обвинувачений показав, що 03.06.2023 року він перебував за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою потерпілою ОСОБА_7 , де на кухні разом вживали алкогольні напої. Після того, як потерпіла багато вжила спиртного, він попрохав, щоб вона лягла спати. ОСОБА_7 почала агресивно себе поводити, взяла ніж у праву руку та завдала удар в область живота останнього, але він встиг вчасно виставити руки. Після чого він схопив потерпілу за руку та почав наносити останній не менше 5-7 ударів в область голови, але вона все ще тримала ножа в руці, між ними виникла боротьба, в ході якої потерпіла опинилась спиною до нього, він намагався вибити ножа, та в цей момент вона отримала ножове поранення. Після приходу брата до квартири він зібрався та пішов до матері /т.1 а.п.118-120/.

Під час перегляду відеозапису слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні були встановлені аналогічні обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , викладені слідчим в протоколі слідчої дії.

Висновок експерта від 11.08.2023 року за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_7 , згідно якого механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_7 не суперечить механізму їх спричинення, зазначеному обвинуваченим ОСОБА_5 в ході проведення слідчого експерименту за його участі /т.1 а.п.122-124/.

Висновок судово-психіатричної експертизи №434 від 24.07.2023 року, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_5 в період інкримінованого йому діяння і в даний час виявляє емоційно нестійкий розлад особистості. Обвинувачений у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Обвинувачений у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує /а.п.125-128/.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 в частині спричинення потерпілій ОСОБА_7 лише умисних ударів руками по голові та обличчю та випадкових ударів ножем по тулубу під час необхідної оборони, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_5 , а також з показаннями потерпілої, свідків, експерта та з іншими доказами - зокрема, дослідженими судом протоколами слідчих дій, документами та висновками експертів, суд робить висновок про те, що вказані показання обвинуваченого є способом захисту останнього від обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та спробою ухилитись від кримінальної відповідальності за скоєне, виправдати свої дії, а показання потерпілої, свідків, експерта мають характер логічний, послідовний та об`єктивний. Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 є належними, достатніми та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження показання обвинуваченого щодо його дій в стані необхідної оборони, виходячи з наступного.

Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про необхідну оборону» №1 від 26.04.2002 року, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Показання обвинуваченого про те, що виявлені тяжкі тілесні ушкодження у потерпілої на голові та на тулубі були спричинені під час необхідної оборони, - були спростовані в суді:

- показаннями потерпілої, яка зазначила, що саме обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в квартирі за місцем їх спільного проживання, 03.06.2023 року розпочав конфлікт: спочатку вибив з її рук мобільний телефон, а потім став наносити численні удари кулаками по голові та в обличчя, а коли вона навпочіпки сиділа спиною до ОСОБА_5 , останній спричинив їй ножові поранення на спині та лівому передпліччі умисно. Допитана потерпіла ОСОБА_7 показала, що ніяких протиправних, цілеспрямованих дій стосовно обвинуваченого не вчиняла, погроз не висловлювала, а тільки намагалась припинити дії обвинуваченого відносно неї, закривалась від ударів та нанесення їй тілесних ушкоджень. Ножові поранення, одне з яких є тяжким тілесним ушкодженням, обвинувачений завдав потерпілій саме тоді, коли вона взагалі чинити опір вже не могла, сиділа на підлозі спиною до ОСОБА_5 , закривши руками голову;

- слідчим експериментом за участі потерпілої ОСОБА_7 , згідно якого остання відтворила механізм спричинення обвинуваченим їй тяжких тілесних ушкоджень та вказала, що обвинувачений в цей момент не перебував в стані необхідної оборони, його дії носили цілеспрямований та умисний характер, спрямований на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень;

- висновками судово-медичної експертизи та додаткових судово-медичних експертиз потерпілої ОСОБА_7 , під час яких експерт встановила наявність тяжких тілесних ушкоджень на голові та тулубі потерпілої після бійки, що відбулась 03.06.2023 року в квартирі між обвинуваченим та потерпілою, при цьому експерт зазначила про можливість утворення тяжких тілесних ушкоджень у потерпілої при вказаному механізмові на слідчих експериментах як потерпілою, так і обвинуваченим;

- показаннями експерта ОСОБА_15 , яка підтвердила складені нею висновки за результатами судово-медичних експертиз потерпілої та обвинуваченого, та зазначила про малоймовірність появи тяжких тілесних ушкоджень у потерпілої при падінні з висоти власного зросту з наданим прискоренням, а особливо звернула увагу на тілесне ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини. Експерт зазначила, що локалізація цього поранення знаходиться в такій анатомічній ділянці тіла, яка виключає можливість утворення цього тілесного ушкодження при механізмі, що був зазначений обвинуваченим при допиті в суді, тобто під час його самооборони, коли потерпіла стояла спиною попереду обвинуваченого, а він тримав її за руки, в яких був ніж, направлений лезом на ОСОБА_7 , та, випадково, намагаючись вибити ножа, лезо цього ножа потрапило в тіло потерпілої. Окрім цього, експерт повідомила про можливість утворення непроникаючої колото-різаної рани передньої черевної стінки в лівій здухвинній ділянці у обвинуваченого при спричинені удару лезом чи вістрям ножа самому собі, тобто в результаті самокалічення;

- показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не були очевидцями подій, що відбувались в квартирі між обвинуваченим та потерпілою, проте бачили обвинуваченого одразу після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Вказані свідки зазначили, що ніяких тілесних ушкоджень на тілі обвинуваченого вони не побачили, зокрема ножового поранення передньої черевної стінки, при цьому обвинувачений покидав приміщення квартири, будучи одягнутим лише в одні шорти. Ніяких скарг на стан здоров`я, прохань допомогти чи звинувачень на адресу потерпілої в спричинені ножового поранення обвинувачений в присутності вказаних свідків не висловлював, кровотечі з рани вказані свідки також не побачили;

- речовим доказом: ножем з залишками РБК, - що був вилучений в квартирі матері обвинуваченого, куди останній прийшов після вчинення кримінального правопорушення, при цьому сліди РБК на ножі, згідно висновків експертизи, можуть походити від крові потерпілої. При огляді в судовому засіданні обвинувачений та потерпіла впізнали цей кухонний ніж, та зазначили, що саме це знаряддя використовувалось під час їх бійки, після якої у потерпілої були виявлені тяжкі тілесні ушкодження, зокрема проникаюче колото-різане поранення грудної клітини;

- показаннями самого обвинуваченого та його діями після бійки з потерпілою, які не логічні для особи, яка перебувала в стані необхідної оборони. Так, після приходу свідків, подружжя ОСОБА_20 , на місце вчинення злочину, де також знаходилась при свідомості потерпіла, обвинувачений ОСОБА_5 покидає приміщення квартири, забирає з собою знаряддя злочину, більше 4 годин з кровотечею ховається від правоохоронних органів, не отримуючи професійну допомогу лікарів. Потім обвинувачений з`являється в квартирі матері, де його затримують поліцейські. При цьому під час проведення обшуку в квартирі матері обвинуваченого під речами обвинуваченого з залишками крові слідчий відшукує знаряддя злочину кухонний ніж. Появу цього ножа в квартирі матері обвинувачений не зміг пояснити.

У зв`язку з викладеним покази потерпілої, свідків, експерта, протоколи слідчих дій та висновки експертів покладені в основу вироку.

Керуючись ст.94 КПК України, суд оцінює наведені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з урахуванням належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні діяння за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним.

На досудовому слідстві дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України закінчений замах на вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Разом з цим, проаналізувавши в сукупності вищенаведені докази, користуючись своїм правом, визначеним ст.337 КПК України, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи, що це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження та викликано необхідністю надання правильної правової кваліфікації діям обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд зазначає, що відповідно до ст.115 КК України суб`єктивна сторона вбивства характеризується виною у формі умислу. Умисне вбивство може бути вчинене з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачає його суспільне небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом - коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання. Законодавча конструкція умислу розрахована на матеріальний склад злочину, який визначається закінченим з моменту настання суспільно небезпечного наслідку. При вбивстві суспільно небезпечним наслідком є настання незворотної смерті.

Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», особа, яка добровільно відмовилась від убивства потерпілого або заподіяння шкоди його здоров`ю, підлягає кримінальній відповідальності лише за умови, що фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину. Якщо ж відмова мала місце вже після вчинення дій, які особа вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч. 2 ст. 15 КК як закінчений замах на злочин, який особа бажала вчинити. При цьому треба мати на увазі, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи при дослідженні доказів суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема: враховується спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, про що також зазначено у пункті 22 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2 Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

За встановлених у даному кримінальному провадженні обставин обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_7 до конфлікту проживали разом однією сім`єю, обвинувачений опікав потерпілу, допомагав в лікуванні. Неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілою не було, конфлікт виник спонтанно після вживання спиртних напоїв. У обвинуваченого виникло бажання спричинити потерпілій саме умисні тілесні ушкодження. Він спочатку став бити її кулаками в область голови та обличчя. При цьому в ході побиття потерпілої ОСОБА_5 дав можливість потерпілій зателефонувати та поспілкуватись з його матір`ю, що не є логічним та характерним для прямого умислу на вбивство. В подальшому, продовжуючи конфліктувати, ОСОБА_5 взяв до рук ножа та спричинив два ножових поранення потерпілій, одне з яких було непроникаюче та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а інше є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння. При цьому ОСОБА_7 , отримавши тяжкі тілесні ушкодження, продовжувала залишатись у свідомості, розмовляла. На протязі 10 хвилин, до того, як до квартири увійшли подружжя ОСОБА_20 , обвинувачений та потерпіла перебували разом в приміщенні, ОСОБА_5 ніяких протиправних дій стосовно ОСОБА_7 не вчиняв, тілесні ушкодження не наносив. Обвинувачений бачив, що потерпіла розмовляє зі свідками, останні викликали швидку їй. ОСОБА_5 усвідомлював, що ОСОБА_7 жива і їй буде надана кваліфікована медична допомога. Встановлені обставини свідчать про відсутність прямого умислу у обвинуваченого на вбивство потерпілої.

Після останнього за часом удару ножем по тулубу потерпілої ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_5 мав реальну можливість продовжити власні злочинні дії у разі наявності прямого умислу на вбивство, водночас він цього не зробив. Обвинувачений не продовжує наносити удари по життєво-важливим органам потерпілої з метою доведення умислу на вбивство до кінця, при цьому ніхто цьому не заважає. Фактично продовженню злочинних дій, за наявності намірів саме на позбавлення життя потерпілої, обвинуваченому ніщо не заважало. Побачивши наслідки своїх дій, злякавшись відповідальності, обвинувачений забирає знаряддя злочину та покидає місце злочину, усвідомлюючи, що смерть потерпілої не настала, що в сукупності підтверджує відсутність у обвинуваченого бажання саме смерті потерпілої ОСОБА_7 .

Вказані обставини з достовірністю встановлені в судовому засіданні та підтверджуються показаннями обвинуваченого, потерпілої, свідків, письмовими доказами.

Таким чином, спрямованість ударів руками по голові та обличчю та ножем в область тулубу потерпілої ОСОБА_7 , обставини, які передували події, поведінка обвинуваченого після нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, кількість ударів, знаряддя, а також підтверджена показаннями потерпілої, свідків - подружжя ОСОБА_20 відсутність перешкод для продовження завдання тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілій для настання смерті останньої, реальна оцінка наслідків своїх дій та усвідомлення того, що смерть ОСОБА_7 не настала, остання при свідомості, пересувається та спілкується, вчиняє активні дії - свідчать про наявність у обвинуваченого ОСОБА_5 умислу саме на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, а тому доводи обвинувачення про наявність у обвинуваченого злочинних намірів на умисне вбивство ОСОБА_7 є необґрунтованими, оскільки об`єктивно не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

За таких обставин суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 неправильно кваліфіковані за ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України як закінчений замах на вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Суд враховує, що відповідальність за ст.121 КК України настає й у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження.

Враховуючи наведені обставини, дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються судом за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії тяжких злочинів; ступінь негативних наслідків для потерпілої ОСОБА_7 , її думки про несуворе покарання за вчинене, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, а також відсутність будь-якого каяття у вчиненому.

Обставин, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставинами, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає: рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, зокрема за вчинення злочину проти життя особи, відсутності з боку обвинуваченого засудження своїх дій, відношення обвинуваченого до скоєного, думки потерпілої ОСОБА_7 , яка не наполягала на суворому покаранні для обвинуваченого, наявності декількох обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно застосувати реальне покарання можливе лише з ізоляцією його від суспільства і відносно обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстави для застосування ст.ст. 69, 75, 76 КК України відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого застосований у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не підлягає змінам.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

На підставі ст..174 КПК України накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 року арешт на речові докази підлягає скасуванню після набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити обраний тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 04.03.2024 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 04.06.2023 року до 04.03.2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази:

- кофту білого кольору з написами, металеву ручку вхідної двері, 3 кухонні рушники, барсетку чоловічу чорного кольору «nike»; кофту синього кольору чоловічу, штани білого кольору, труси чоловічі, шорти чоловічі чорного кольору, ніж кухонний, змиви - які були вилучені та передані на зберігання до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області після набрання вироком законної сили знищити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 року, з барсетки чоловічої чорного кольору «nike»; кофти синього кольору чоловічої, штанів білого кольору, трусів чоловічих, шортів чоловічих чорного кольору, ножа кухонного, - після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3