Справа № 639/3841/24
Провадження № 1-кс/639/853/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника - адвоката ОСОБА_3 , ув`язненого ОСОБА_4 , представника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції - ОСОБА_5 , представників ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представників ДУ «Холодногірська виправна колонія (№ 18)» - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ув`язненого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке подане в порядку ст. 206 КПК України, щодо припинення порушення прав особи та поновлення прав ув`язненого,

в с т а н о в и в:

01.07.2024 на розгляд слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ув`язненого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке подане в порядку ст. 206 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 27.03.2024 слідчим суддею Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_10 винесено ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_4 , 1979 р.н., підозрюваного за ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000054 від 31.03.2023. Строк тримання під вартою встановлено по 16.50 год. 25 травня 2024 року. ОСОБА_4 було поміщено до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

24 травня 2024 року ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14.50 год. 22 липня 2024 року включно.

Разом із цим, всупереч вказаним ухвалам, 20 червня 2024 року слідчо-арештованого ОСОБА_4 , 1979 р.н., було переведено до сектору для осіб, взятих під варту Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)».

На адвокатський запит надана відповідь Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» від 27.06.2024 № 12/12-2809/Бр, в якій зазначено, що на засіданні міжрегіональної комісії Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції прийнято рішення перевести ув`язненого ОСОБА_4 з державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до сектору для тримання осіб, узятих під варту державної установи «Холодногірська ВК (№18)» Харківської області (наряд Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №22-2001/14/14/15-24 від 14.06.2024).

Захисник зазначає, що оскільки ОСОБА_4 на теперішній час є підозрюваним, його провина вироком суду не встановлена, вирок відсутній, місце його перебування під вартою встановлено ухвалою суду, то вказана Комісія не має правових підстав та компетенції з приводу прийняття будь-яких рішень відносно ОСОБА_4 , в тому числі і про місце тримання вказаної особи, а також про переведення ув`язненого з місця тримання під вартою встановленого ухвалою суду до іншого місця тримання під вартою.

У поданому клопотанні захисник зазначає, що рішення Комісії про зміну місця перебування під час тримання під вартою слідчо-арештованого ОСОБА_4 прийняте Міжрегіональною комісією Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з перевищенням наданих їй повноважень та всупереч ухвалам слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 27.03.2024 та 24.05.2024 у справі № 636/1655/24.

Вказане рішення Комісії порушує права слідчо-арештованого ОСОБА_4 , передбачені ст. 1, 3, 4, 11-1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст. ст. 131, 132, ч. 4 ст. 176, 183, 193, 196 КПК України та протирічить вказаним нормам Закону.

З огляду на вищевикладене, посилаючись на приписи ст. 206 КПК України, у поданому клопотанні захисник ОСОБА_3 просить:

- постановити ухвалу, якою негайно припинити порушення прав слідчо-заарештованого ОСОБА_4 , 1979 року народження, зобов`язавши Голову міжрегіональної комісії Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, начальника Державної установи «Холодногірська ВК (№18), начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» поновити права арештованого ОСОБА_4 , 1979 року народження, і перевести його для подальшого перебування під вартою до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», яка визначена ухвалою суду від 27.03.2024 про обрання запобіжного заходу.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 вказане клопотання підтримав та просив задовольнити.

Під час судового засідання ув`язнений ОСОБА_4 підтримав вимоги клопотання захисника ОСОБА_3 та додатково пояснив, що утримання його під вартою в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№ 18)» порушує його права, як ув`язненого, а саме: в колонії відсутня IP-телефонія, що порушує його право на спілкування з родичами; відсутня можливість приймати душ (він взагалі відсутній), передбачена лазня один раз на тиждень, при цьому, в Харківському СІЗО камери обладнані душовими кабінами з холодною та гарячою водою; прогулянковий майданчик не облаштований для прогулянок 10 (десяти) осіб, місця замало не тільки для заняття спортом, а й для ходьби; система примусової вентиляції харчового блоку виведена на прогулянковий майданчик, пари та чад із харчового блоку йдуть на цей майданчик, є неприємний запах від каналізації, у зв`язку з чим відсутній доступ до свіжого повітря під час прогулянок; продукти, які передаються ув`язненим, передаються у пошкодженому вигляді, що значно скорочує строк їх придатності або взагалі робить їх непридатними до вживання.

З огляду на вищевикладене, ув`язнений ОСОБА_4 зазначає, що матеріально-побутові умови утримання ув`язнених в ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» є значно гіршими, ніж осіб, яких тримають під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим він підтримує клопотання захисника та просить його задовольнити.

Представник Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення цього клопотання, посилаючись на те, що діючим законодавством України, у тому числі КПК України, не передбачено визначення місця тримання ув`язненого при винесенні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Одночасно статтею 8 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначені вимоги щодо роздільного тримання окремих категорій ув`язнених у місцях попереднього ув`язнення. Так, згідно абзацу 13 частини 2 статті 8 Закону України «Про попереднє ув`язнення», осіб, підозрюваних або обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена статтею 111, частинами 3-8 статті 111-1, статтями 111-2, 113, 114, 114-1, 114-2, 436-2 КК України - необхідно тримати окремо від інших осіб, які перебувають під вартою. Саме до цієї категорії ув`язнених належить ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог глави 4 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1769/5 від 14.06.2019, переведення ув`язнених з одного СІЗО до іншого або з одного сектору для тримання осіб, узятих під варту, у виправній колонії до іншого, розташованого у межах однієї області чи Автономної Республіки Крим, може здійснюватися за письмовим рішенням начальника міжрегіонального управління з обов`язковим письмовим повідомленням слідчого, який здійснює досудове розслідування, суду, який здійснює судове провадження, органу, що проводить екстрадиційну перевірку, та відповідного прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування.

Враховуючи обмежену кількість камерних приміщень в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» і досить великий перелік категорії ув`язнених, які повинні утримуватись окремо, а також з метою недопущення порушень прав ув`язнених та засуджених, які утримуються в установі, щодо матеріально-побутового забезпечення, виникає потреба у розвантаженні слідчого ізолятора.

Представник ОСОБА_5 зазначив, що ув`язнений ОСОБА_4 був переведений з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до сектору для тримання осіб, узятих під варту при ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)», які розташовані в межах однієї області, згідно наряду Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 22-2001/14/14/15-24 від 14.06.2024. Переведення було здійснено у відповідності до вимог глави 4 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1769/5 від 14.06.2019, з метою недопущення порушення прав ув`язнених щодо матеріально-побутового забезпечення та дотримання вимог щодо роздільного тримання у місцях попереднього ув`язнення, передбачених Законом України «Про попереднє ув`язнення».

Під час судового засідання представник ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 також заперечувала проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_3 , посилаючись на те, що на теперішній час в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» утримуються під вартою 1725 осіб і лише три камери з поліпшеними умовами, в яких наявні 8 місць. З березня 2024 року, коли ОСОБА_4 прибув до ДУ «Харківський слідчий ізолятор», ані від нього, ані від його захисника не надходило клопотань про поміщення ув`язненого ОСОБА_4 до камери з поліпшеними умовами. Крім того, при обранні запобіжного заходжу суд не визначає місце тримання особи під вартою. Таким чином, жодних порушень законодавства України з боку ДКВС України не було допущено.

Представник ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 у судовому засіданні також заперечував проти задоволення цього клопотання та додатково пояснив, що рішення Комісії про переведення було прийнято не лише стосовно ув`язненого ОСОБА_4 , а ще стосовно дев`яти ув`язнених.

У судовому засіданні представник ДУ «Холодногірська виправна колонія (№ 18)» ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання захисника та надав пояснення, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 11 КВК України, в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№ 18)» створено сектор для тримання осіб, узятих під варту, який ізольовано від засуджених. Вказане приміщення обладнане відповідно до вимог Закону України «Про попереднє ув`язнення» та Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України. З огляду на викладене, тримання під вартою ув`язненого ОСОБА_4 в умовах ДУ «Холодногірська виправна колонія (№ 18)» є законним.

Представник ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_9 підтримав пояснення представника ОСОБА_8 .

Прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву, в якій просить розглянути клопотання захисника ОСОБА_3 за його відсутності, а також просить відмовити у задоволенні цього клопотання, посилаючись на той факт, що, визначаючи місце тримання ОСОБА_4 , Міжрегіональна комісія Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції керувалася положеннями наказу Міністерства юстиції України № 2114/5 від 27.05.2022 та наказу Міністерства юстиції України № 680/5 від 27.02.2017. Порушення чинного законодавства при винесенні цього рішення відсутні, права ув`язненого ОСОБА_4 не порушені.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Приписами ч. 1 ст. 206 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання (ч. 4 ст. 206 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 206 КПК України, незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Наведені вище положення статті 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

З системного аналізу зазначених положень статті 206 та інших положень КПК України вбачається, що нею врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою, а зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи) слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України.

З матеріалів особової справи ув`язненого встановлено, що ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 27.03.2024 у справі № 636/1655/24 (провадження № 1-кс/636/341/24) стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, тобто до 16.50 25 травня 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 24.05.2024 у справі № 636/1655/24 (провадження № 1-кс/636/522/24) стосовно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на шістдесят днів, тобто до 14.50 22 липня 2024 року включно.

З витягу № 14/40-2024 з протоколу засідання № 40 від 13.06.2024 міжрегіональної комісії з питань визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції встановлено, що ув`язненого ОСОБА_4 , 1979 року народження, на підставі наказу Міністерства юстиції України № 2114/5 від 27.02.2022 «Про окремі питання функціонування виправних колоній», наказу Міністерства юстиції України № 680/5 від 27.02.2017 (із змінами) Про затвердження Положення про центральну та міжрегіональні комісії…», з метою розвантаження камер державної установи «Харківський слідчий ізолятор» та недопущення консолідації осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності за злочини проти основ національної безпеки та проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, визначено перевести з державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до сектору для тримання осіб, узятих під варту державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)».

Згідно з нарядом Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 22-2001/14/14/15-24 від 14.06.2024, який надійшов до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» 19.06.2024, ув`язненого ОСОБА_4 було переведено із державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до сектору для тримання осіб, узятих під варту ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)».

Слідчий суддя зазначає, що у статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закріплено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 цього Закону, установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

На теперішній час підозрюваний ОСОБА_4 утримується під вартою на підставі ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 24.05.2024 у справі № 636/1655/24 (провадження № 1-кс/636/522/24), тобто на підставі судового рішення про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Главою 4 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1769/5 від 14.06.2019, передбачено, що переведення ув`язнених з одного СІЗО до іншого або з одного сектору для тримання осіб, узятих під варту, у виправній колонії до іншого, розташованого у межах однієї області чи Автономної Республіки Крим, може здійснюватися за письмовим рішенням начальника міжрегіонального управління з обов`язковим письмовим повідомленням слідчого, який здійснює досудове розслідування, суду, який здійснює судове провадження, органу, що проводить екстрадиційну перевірку, та відповідного прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування.

Рішення Міжрегіональної комісії Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 13.06.2024, яким ув`язненого ОСОБА_4 було переведено з державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до сектору для тримання осіб, узятих під варту ДУ «Холодногірська виправна колонія (№ 18)», не оскаржувалося стороною захисту до суду в порядку адміністративного судочинства.

В ході розгляду цієї скарги не встановлено обставин, які б свідчили про тримання ув`язненого ОСОБА_4 під вартою за відсутності судового рішення, тобто без відповідних правових підстав на те.

При цьому, положення ст. 206 КПК України не передбачають розгляду слідчим суддею питань законності переведення особи, яка перебуває під вартою, з одного місця попереднього ув`язнення до іншого, а передбачають розгляд питання незаконності утримання особи під вартою без наявності відповідного судового рішення.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_4 незаконно утримується під вартою, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання захисника ОСОБА_3 , поданого в порядку ст. 206 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 206, 309, 369-372, 376, 392 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ув`язненого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке подане в порядку ст. 206 КПК України, щодо припинення порушення прав особи та поновлення прав ув`язненого - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 08 липня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1