Справа № 713/541/24
Провадження №1-кс/713/121/24
УХВАЛА

іменем України

01.03.2024 м. Вижниця

Слідчий суддя Вижницького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Вижницького районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

УСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся в суд із скаргою на бездіяльність Вижницького районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В скарзі вказував, 26 лютого 2024 р., звернувся з заявою до Вижницького відділу поліції про вчинення заступником начальника відділу Вижницького ВДВС ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 365 (перевищення влади або службових повноважень) та ч. 1 ст. 382 (Невиконання судового рішення).

В своїй заяві просив: Прийняти та невідкладно зареєструвати цю заяву про вчинене кримінальне правопорушення, внести відомості до ЄРДР. Розпочати за цією заявою про вчинення кримінального правопорушення досудове розслідування у формі досудового слідства у зв`язку із вчиненням дій, які мають ознаки складу злочину за ч. 1 ст. 365 та ч. 1 ст. 382 КК України. Повідомити його письмово у встановленому законом порядку про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування.

Письмова відповідь про наслідки розгляду його вищезазначеної заяви від 26.02.2024 р. від Вижницького районного відділу поліції станом на 28.02.2024 р. йому не надійшла. На його телефонний дзвінок із Вижницького РВП йому повідомили, що вищевказані відомості до ЄРДР не внесено.

Просить визнати бездіяльність посадових осіб Вижницького районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання його заяви про вчинення відносно кримінального правопорушення, незаконною.

Зобов`язати службових осіб Вижницького районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по його заяві про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 та ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України, (що полягає у перевищенні влади та перешкоджанню виконання судового рішення посадовими особами Вижницького відділу ДВС), та провести повний і всебічний розгляд його заяви у відповідності з Кримінальним процесуальним кодексом України.

В судовому засіданні скаргу скаржник підтримав, просив її задовольнити.

В судове засідання прокурор не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

В судове засідання представник Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, про що є відомості в матеріалах справи.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу, дійшов до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 необхідно відмовити з наступних підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчим суддею встановлено, що 26 лютого 2024 р., звернувся з заявою до Вижницького відділу поліції про вчинення заступником начальника відділу Вижницького ВДВС ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 365 та ч. 1 ст. 382 КК України.

Частиною першою статті 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: 1) невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду, або 2) перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльність (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим.

Так, обов`язковою умовою настання відповідальності за невиконання судового рішення є наявність у цьому рішенні вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру. Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок за рішенням суду.

Перевищення влади за ч. 1 ст. 365 КК належить до злочинів із матеріальним складом і визнається закінченим при заподіянні наслідків у вигляді істотної шкоди правам, свободам та інтересам фізичних чи юридичних осіб або державним чи громадським інтересам .

Відповідальність за статтею 365 КК України настає лише за умови, що дії службової особи були зумовлені її службовим становищем і пов`язані з її владними чи службовими повноваженнями. Характер і обсяг повноважень, а також порядок (умови) їх реалізації визначаються компетенцією службової особи, яка закріплена в різних законах, статутах, положеннях, наказах, інструкціях, правилах та інших нормативних актах. Тому для вирішення питання про те, чи виходять дії службової особи за межі її повноважень, необхідно з`ясовувати, яким нормативним актом вони регулюються і які саме положення цього акта були порушені.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначено розділом X Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Порядок оскарження дій виконавців визначено Законом України «Про виконавче провадження» та ЦПК України, слідчий суддя приходить до висновку про помилковість обраного заявником способу захисту порушених на його думку прав чи свобод діями виконавців в межах виконавчого провадження та відмову в задоволенні скарги.

Ознайомившись з матеріалами ,які надані заявником в судовому засіданні слідчий суддя не вбачає ознак вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч . 1 ст. 365 та ч. 1 ст. 382 КК України.

З урахуванням викладеного, вимоги скарги щодо не внесення в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела (п.4 ч.5 ст.214 КПК України).

З наведеного вбачається, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обов`язкові обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Так, згідно правового висновку, який висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Крім того, за змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Така позиція узгоджується з правовою позицією, що висловлена Другою судовою палатою ККС ВС у постанові від 30 вересня 2021 року, справа № 556/450/18, провадження № 51-4229км20.

Таким чином, в заяві про вчинення злочину не повідомлено про обставини, що можуть свідчити про ознаки кримінального правопорушення.

Тобто, скарга ОСОБА_3 не відповідає вимогам ч.5 ст. 214 КПК України, згідно якої передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.214, 303-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Вижницького районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1