Справа № 353/1082/23
Провадження № 1-кп/353/38/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тлумач кримінальне провадження № 0000100, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.06.2023 року про обвинуваченняОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижнів Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, депутатом не обирався, військовозобов`язаного, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Вказане кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Статтею 65 Конституції України передбачається, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Статтею 17 Закону України «Про оборону України» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Частиною 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині третій цієї статті.

Абзацом 1 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Так, 24.02.2022 року Указом Президента України № 69/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, 17, 20, ч.1 ст.106 Конституції України, оголошено проведення мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

27 січня 2023 року, ОСОБА_6 , будучи військовозобов`язаним, відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 1 та ст. 27 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , з метою проходження військово-лікарської комісії.

Цього ж дня, ОСОБА_6 , доведено вимоги законодавства України з питань оборони з офіційним застереженням про відповідальність за ухилення від військової служби та під розписку вручено акт доведення вимог законодавства України з питань оборони (офіційне попередження).

27 січня 2023 року, військовозобов`язаний ОСОБА_6 за результатом проведеного медичного огляду військово-лікарською комісією визнаний здоровим та на підставі графи ІІ Розкладу хвороб Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, визнаний придатним до військової служби.

Встановивши відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які б надавали ОСОБА_6 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 28.01.2023 року інспектором ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 вручено ОСОБА_6 бойову повістку про необхідність прибуття 28.02.2023 року о 08 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_3 та подальшого відправлення до Збройних сил України для проходження військової служби, а також роз`яснено наслідки неприбуття.

Отримавши бойову повістку, будучи письмово попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову по мобілізації та знаючи про рішення воєнно-лікарської комісії, яким його визнано придатним для військової служби, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, без поважних причин не прибув 28.02.2023 року о 08 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_3 , і тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, тобто ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 337 КК України визнав, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного та за обставин, наведених у обвинувальному акті, проте у попередніх судових засіданнях повністю винуватим себе не вважав, та надав показання про те, що він дійсно27.01.2023 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження військово-лікарської комісії, де йому роз`яснили про відповідальність за ухилення від військової служби та під розписку вручили акт доведення вимог законодавства України з питань оборони. Також 27.01.2023 року він військово-лікарською комісією визнаний здоровим та придатним до військової служби; даний висновок не оскаржував. Після проходження медичного огляду отримав бойову повістку про необхідність прибуття 28.02.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправлення до ЗСУ і його попередили про кримінальну відповідальність за ухилення від призову по мобілізації. Однак, у призначений день він не з`явився, хоча жодних перешкод для явки не мав та прийняв таке рішення особисто, оскільки вважав, що має відстрочку від мобілізації, у зв`язку з тим, що його рідний брат служить у ЗСУ з 20.03.2022 року, про що йому повідомила знайома у Тлумацькому військоматі, яка там і працює. Про причини своєї неявки працівників центру комплектування не повідомляв. Також обвинувачений вказав, що мав неофіційну роботу і того дня працював. На даний час він усвідомив свою провину, вину визнає повністю, вже готовий служити у ЗСУ. Крім того зазначив, що проживає сам із матір`ю, якій 54 роки і вона має хвороби, пов`язані з хребтом і їй неможна піднімати важке, проте особою з інвалідністю вона не являється. Також пояснив, що він не є будь-чиїм опікуном, не здійснює догляд за хворими чи перестарілими особами. У судових дебатах зазначив, що у вчиненому щиро розкаюється, просив його суворо не карати та застосувати до нього, при призначенні покарання, ст.75 КК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні просив обвинуваченого суворо не карати, врахувати особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 молодого віку, здійснює догляд за хворою матір`ю, його рідний брат є військовослужбовцем у складі ЗСУ, раніше не судимий, щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та застосувати до останнього, при призначенні покарання ст. 75 КК України, а після відбуття покарання з випробуванням, ОСОБА_6 готовий іти служити у ЗСУ.

Прокурор у судовому зсіданні просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого діяння та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, оскільки кримінальне правопорушення вчинено в умовах воєнного стану, який введено на території України, воно має значний суспільний резонанс, оскільки служба у ЗСУ та захист Батьківщини є конституційним обов`язком кожного громадянина України.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Крім визнання вини обвинуваченим під час судового розгляду, його винуватісь повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який є головою ВЛК Тлумацької ЦМЛ, який показав, що він пам`ятає, як ОСОБА_6 проходив медичний огляд, оскільки особисто приходив до нього у кабінет, щоб він підписав медичне заключення, як голова комісії. Останній нічого не говорив, не скаржився на стан свого здоров`я, жодних зауважень не мав.

Також винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні, зібраними по справі в порядку ст. 84-86, 91-93 КПК України, письмовими доказами, а саме:

- даними довідки військово-лікарської комісії №19/119 від 27.01.2023 року, згідно з якою проведеним медичним оглядом ВЛК встановлено, що ОСОБА_6 здоровий (а.к.п.104);

- даними облікової картки до військового квитка ОСОБА_6 , у якій зазначено, що останній по ступені придатності є придатним, назва посади старший водій (а.к.п.105, 106);

- даними повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, яким начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомляє начальника ВП № 5 (м.Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області про те, що ОСОБА_6 , який визнаний військово-лікарською комісією придатним для проходження військової служби, не з`явився для убування для проходження військової служби у зв`язку з мобілізацією в складі команди НОМЕР_1 , про що був повідомлений повісткою під особистий підпис; про причини неявки не повідомив (а.к.п.108,109);

- даними розписки, у якій вказано, що ОСОБА_10 особисто отримав повістку 28.01.2023 року про прибуття до РТЦК на 28.02.2023 року о 08 год 00 хв, що засвідчив власним підписом; проживає з мамою, брат служить у ЗСУ; (а.к.п. 110);

- картою обстеження та медичного огляду Тлумацької ЦМЛ, у якій вказано, що солдат ОСОБА_6 здоровий та придатний до військової служби (а.к.п. 114);

- актом доведення вимог законодавства України з питань оборони (офіційне попередження) від 28.01.2023 року, згідно якого ОСОБА_6 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 роз`яснено ст.65 Конституцію України, ст.17 ЗУ «Про оборону України», ст.22,23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.336, 337 КК України, дані роз`яснення йому доведені та зрозумілі, про що засвідчив власним підписом (а.к.п.115).

Таким чином, суд, враховуючи викладене, заслухавши учасників судового засідання та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у діях, які виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та кваліфікує його дії за ст.336 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим і передбачене ст. 336 КК України, класифікується як нетяжкий злочин.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Конституції України діє принцип верховенства права. Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляд справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/13) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень».

Виходячи з вищенаведеного, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення та його особу, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є особою, молодою за віком, офіційно не працює, неодружений, проживає разом із матір`ю, у якої встановлений діагноз: остеохондроз, рідний брат ОСОБА_11 проходить військову службу у ЗСУ, обвинувачений має місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обтяжуючих обставин.

Суд також враховує досудову доповідь Івано-Франківського районного сектору № 5 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 29.11.2013 року, про те, що ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення є середнім та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб; виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб (а.к.п. 47-49).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, позицію прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що встановлені по справі пом`якшуючі обставини перебувають у такому співвідношенні, що в цілому значно зменшують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а тому призначення останньому навіть мінімального покарання в межах санкції ст.336 КК України в даному випадку є явно недоцільним і дані про особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання, дають можливість дійти обґрунтованого висновку про те, що призначення в даному конкретному випадку покарання, яке є нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст.336 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винуватого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та досягненням мети покарання, відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з огляду на наступне.

При призначенні покарання суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та той факт, що на території України введений воєнний стан, а тому дана категорія кримінальних правопорушень викликає значний суспільний резонанс, у зв`язку з чим призначене судом покарання із застосуванням ст.75 КК України не сприятиме його меті - виправленню та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, що повністю узгоджується з Постановою колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 05.02.2024 року у справі № 625/67/23 (провадження № № 51-4983 км 23).

Аналогічна позиція також викладена у Постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 15.11.2023 року у справі № 641/1067/23 (провадження № 51-5308км23), у якій зазначено, що з урахуванням ситуації, яка наразі склалася в країні збройною агресією рф та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений військовозобов`язаним умисний нетяжкий злочин представляє значну суспільну небезпечність, тому звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено та учасниками розгляду відповідних клопотань не заявлялось.

Керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбування ОСОБА_6 визначеного покарання рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання цим вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у даному кримінальному провадженню відсутні.

Судові витрати у даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_12 МОТРУК