Провадження № 1-кп/727/99/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці кримінальне провадження № 0000729 від 30.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 28.08.2023 р. приблизно о 18.40 год. перебував на території внутрішнього двору власного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Під час вирішення побутових питань із своїм сусідом ОСОБА_6 , спричинив словесний конфлікт за наступних обставин.

Так, в під час раптово виниклого словесного конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , останній діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_6 не менше 8-ми ударів дерев`яною палицею в область спини, лівої руки та голови останнього.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: синців: обширний на зовнішній поверхні верхньої половини правого плеча; на зовнішній поверхні у верхній третині лівого передпліччя; на верхній третині зовнішньої поверхні правого стегна; на передній поверхні правого коліна. Саден: на ліктевій поверхні правого передпліччя чисельні; на спині по середині на рівні 6-11- го грудного хребця; на нижній третині лівої гомілки по передній поверхні. Перелому правої ліктевої кістки в нижній третині зі зміщенням.

Згідно з висновком експерта № 579 екс від 04.09.2023 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден відносяться до легких тілесних ушкоджень та перелом правої ліктевої кістки в нижній третині зі зміщенням відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав обставини нанесення ударів та пояснив суду, що потерпілий раніше в той самий день почав нападати на його маму та ображати її, після чого ОСОБА_4 прийшов додому. Потерпілий почав кидати у нього камінням, а він захищався і наніс декілька ударів. Коли потерпілий кидав камінням у сторону дверей, то попав у нього каменем. Також потерпілий розбив скло у вікні, тому він захищався, наносячи удари ОСОБА_6 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що дії ОСОБА_4 були самозахистом, оскільки ОСОБА_6 перший почав заподіювати йому шкоду. Крім того ОСОБА_4 у зв`язку з своїм станом здоров`я, а саме ознаками психічного розладу у формі органічного шизофреноподібного розладу, розцінював свої дії, саме як самозахист.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України тобто умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я повністю підтверджується показами потерпілого та дослідженими письмовими доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив суду, що ОСОБА_4 його побив 28.08.2023 року. Це було не перше його побиття ОСОБА_4 , оскільки у 2008 року обвинувачений вже був засуджений Шевченківським районним судом м. Чернівці за те, що він побив його.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила суду, що є матір`ю обвинуваченого, вони проживають разом. Пояснила суду, що 28.08.2023 року її сусід ОСОБА_6 побив вікна квартири. Сама вона не бачила, щоб її син бив потерпілого. В той день, раніше до цієї події потерпілий кричав на неї та обзивав, після чого приїхала поліція. Вона є 1941 року народження та син її постійно захищає, оскільки сусід ОСОБА_8 просто так розбиває їм вікна.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується також письмовими доказами, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.08.2023 року, згідно з яким ОСОБА_6 повідомив, що 28.08.2023 року приблизно о 18.00 годині по вулиці Чендея (Брянській), 6/1 м. Чернівці його сусід ОСОБА_4 вчинив словесний конфлікт, під час якого він впав на тротуар, а сусід дерев`яною палкою завдав удари, чим спричинив тілесні ушкодження (т.1 а.п.12);

- протоколом огляду місця події від 29.08.2023 року та таблицею ілюстрацій до нього, згідно з якими місцем події є вулиця Фізкультурна в м.Чернівці, біля будинку №6 по вулиці Чендея (Брянській), повз будинок розміщений тротуар. Біля будинку стоїть пластикова лавочка, яка в деявих місцях пошкоджена зі слів ОСОБА_6 біля входу в будинок АДРЕСА_2 його побив сусід ОСОБА_4 (т.1 а.п.13-17);

- копією довідки ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» від 28.08.2023, згідно з якою ОСОБА_6 направлений з травмпункту, побитий невідомою особою, діагноз: забій, осаднення м/т ділянки грудо-поперекового відділу хребта, забій,: осаднення м/т, підшкірні гематоми с/з обох передпліч, забій правого плечового суглобу (т.1 а.п.23);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.08.2023 року з додатком на компакт-диску, згідно з яким потерпілий ОСОБА_6 на місці вчинення кримінального правопорушення, показав та розповів про події, які відбувались 28.08.2023 року, та як саме йому було нанесено тілесні ушкодження (т.1 а.п.24-27);

- висновком експерта №579 екс від 04.09.2023 року, відповідно до якого на підставі проведеної судово-медичної експертизи та по медичним документам ОСОБА_6 при проведені судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження : синці: обширний на зовнішній поверхні верхньої половини правого плеча; на зовнішній зоверхні у верхній третині лівого передиліччя, на верхній третині зовнішньої поверхні правого стегна; на передній поверхні правого коліна. Садна: на ліктевій поверхні правого передпліччя чисельні; на спині по середині на рівні 6-11-го грудного хребця; на нижній третині лівої гомілки по передній поверхні. Перелом правої ліктевої кістки в нижній третині зі зміщенням. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті не менш як від 8-ми разової травмуючої дії твердих тупих предметів, по строку та обставинам виникнення можуть відповідати вказаному в фабулі постанови та підекспертним і відносяться до: синці та садна - до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, перелом правої ліктевої кістки - до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я (т.1 а.п.28-30);

- протоколом огляду місця події від 28.08.2023 року, згідно з якими місцем події є АДРЕСА_1 , а саме подвір`я та будинок за вказаною адресою. На будинку на момент огляду розбиті вікна у кількості 5 штук та під вікнами розбите скло (т.1 а.п.48);

- протоколом огляду відеозапису від 25.09.2023 року, згідно з яким досліджувався відеозапис камери відео спостереження на території внутрішнього двору будинку за адресою АДРЕСА_1 , на якому зображені обставини події, що відбулась 28.08.2023 року (т.1, а.п. 72-82);

- висновком експерта №665 д від 28.09.2023 року, відповідно до якого на підставі проведеної додаткової експертизи ОСОБА_6 прийшов до наступного: при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження: Синці: обширний на зовнішній поверхні верхньої половини правого плеча, на зовнішній поверхні у верхній третині лівого передпліччя; на верхній третині зовнішньої поверхні правого стегна; на передній поверхні правого коліна. Садна: на ліктевій поверхні правого передпліччя чисельні; на спині по середині на рівні 6-11-го грудного хребця; на нижній третині лівої гомілки по передній поверхні. Перелом правої ліктевої кістки в нижній третині зі зміщенням. Основуючись на характері та локалізації даних тілесних ушкоджень рахує цілком достовірним виникнення їх при обставинах на які вказує гр. ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту від 30.09.2023р. Також приходить до висновку що дані тілесні ушкодження не могли виникнути в результаті падіння підекспертного з положення стоячи як з наданням прискорення так і без такого (т.1, а.п. 89-92).

Проаналізувавши наведені докази, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового слідства, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Обставинами, відповідно до ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є провокативні дії потерпілого перед початком конфлікту, та психічний стан обвинуваченого.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно із ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, а саме відповіддю на запит ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» від 07.09.2023 року №7178, ОСОБА_4 неодноразово звертався за спеціалізованою психіатричною медичною допомогою в поліклінічний підрозділ ЧОПЛ. Знаходився на стаціонарному лікуванні в ЧОПЛ. Діагноз: Шизофреноподібний (переважно маячний розлад органічного походження) (т.1 а.п.39).

Згідно з висновком проведеної по справі судово-психіатричної експертизи № 1087 від 01.11.2023, ОСОБА_4 на час проведення експертизи виявляв ознаки психічного розладу у формі органічного шизофреноподібного (маячного розладу). Наявні на даний час зміни психіки позбавляють підекспертного ОСОБА_4 здатності в повній мірі усвідомлювати свої дії чи керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 теж виявляв ознаки психічного розладу у формі органічного шизофреноподібного (маячного) розладу. Наявні на той час психічні зміни позбавляли підекспертного ОСОБА_4 здатності у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, що відповідає юридичній категорії «обмежена осудність». За своїм психічним станом на даний час, ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.п.130-132).

Відповідно до cт. 20 КК України особа, визнана судом обмежено осудною, тобто та, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними, підлягає кримінальній відповідальності; визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з п.3 постанови пленуму ВСУ від 03.06.2005 №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК) належить виключно до компетенції суду.

З результатів системного тлумачення статей 19 та 20 КК України, законодавець розрізняє неосудність і обмежену осудність, а встановлення тієї чи іншої обставини тягне за собою різні правові наслідки. Водночас, неосудність та обмежена осудність є юридичними поняттями, а тому висновок про можливість застосування до особи положень ст. 19 або ст. 20 КК України у конкретному провадженні робить суд, спираючись на результати судово-психіатричної експертизи.

Обмежено осудна особа є суб`єктом злочину, а психічний розлад, який є у цієї особи, не виключає можливості притягнення її до кримінальної відповідальності та призначення покарання.

На підставі вищевказаного, суд робить висновок, що ОСОБА_4 є обмежено осудною особою.

Разом з тим, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у п.18 справи "G.v.France", п.39 "Halilovicv. Bosnia and Herzegovina", почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Застосування ст. 20 КК України дає змогу індивідуалізувати кримінальну відповідальність особи та призначення покарання, враховуючи її особливий психічний стан під час вчинення злочину. Це відповідає принципам справедливості та гуманності, а також сприяє вирішенню завдань КК України.

Обмежена осудність не може обтяжувати покарання у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 3 ст. 67 КК суд, призначаючи покарання, не має права визнати такими, що його обтяжують, обставини, які не передбачені в ч. 1 цієї статті.

Таким чином, обмежену осудність необхідно враховувати при призначенні покарання тільки з метою його пом`якшення.

Щодо доводів захисника ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_4 наносив удари потерпілому в межах самозахисту, то вони спростовуються наведеною сукупністю доказів винуватості у вчинення вказаного кримінального правопорушення, зокрема, відеозаписом від 28.08.2023 року з камери відеоспостереження території внутрішнього двору будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , висновком експерта №579 екс від 04.09.2023 року, показаннями потерпілого.

З відтвореного в судовому засіданні запису з камери відеоспостереження видно, що потерпілий ОСОБА_6 дійсно провокував обвинувачуваного ОСОБА_4 , кидаючи каміння в його сторону. Однак реакція ОСОБА_4 на ці дії була спрямована не на захист в даному випадку, а є активними діями щодо нападу на ОСОБА_6 з метою нанесення йому тілесних ушкоджень. З відео видно, що він доганяє ОСОБА_6 з палкою та наносить йому декілька ударів. Отже реальної небезпеки для життя чи здоровя обвинувачуваного від дій потерпілого не було.

Враховуючи наведене, визначальним у поведінці ОСОБА_4 було не відвернення нападу та захист, а бажання заподіяти шкоду потерпілому, такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони чи самозахисту.

Суд оцінює як фактор, який сформував умисел і мотив заподіяння ОСОБА_4 умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я те, що між обвинуваченим і потерпілим існує тривалий конфлікт, унаслідок якого між ним та потерпілим склались стійкі особисті неприязні відносини.

Зокрема, матеріали кримінального провадження містять інформацію, що 28.08.2023 року ОСОБА_7 звернулась з заявою до Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, що ОСОБА_10 знову кинув у скло вікна шматком бруківки (т.1, а.п. 43). У іншій заяві ОСОБА_7 просить притягнути ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності, оскільки він пошкодив її майно. Така ситуація повторюється неодноразово (т.1 а.п.52).

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 жовтня 2023 року ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП за фактом того, що він 28.08.2023 року приблизно о 17.00 год. виражався у бік ОСОБА_7 нецензурною лайкою, розбив вікно, побив вхідні двері та зробив гармидер, чим порушив громадський порядок і спокій громадян (т.1, а.п. 113).

Потерпілий ОСОБА_10 згідно з висновком №1773 від 28.08.2023 року (т.1, а.п. 45) в день конфлікту з ОСОБА_4 відмовився від проходження медичного огляду та обстеження на стан сп`яніння.

Разом з тим, суд враховує, що негативна довідка-характеристика ОСОБА_4 за місцем проживання, видана слідчим відділом ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області, є такою, в тому числі, через неодноразові скарги з боку сусіда на поведінку ОСОБА_4 (т.1, а.п. 39).

Тому, суд приймає до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення, зокрема ті неприязні відносини і спірні питання між сусідами, які передували конфлікту 28.08.2023 року та зумовили таку ситуацію в цей день.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що досліджені докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не суперечать між собою, а тому в суду не виникає ніяких сумнівів щодо їх достовірності.

Відтак, сукупність наведених доказів дає підстави дійти висновку, що вина ОСОБА_4 у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, доведена повністю і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, характер та мотиви вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, особу винного. Так, судом вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 при призначення покарання беруться до уваги, що він станом на 04.09.2023 року в ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» знятий з реєстрації та на обліку не перебуває, в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим. Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Статтею 122 ч. 1 КК України передбачено покарання у вигляді громадських робіт, обмеження та позбавлення волі.

Обвинувачуваний ОСОБА_4 є особою, яка досягла пенсійного віку і відповідно до ст.ст. 56, 61 КК України йому не може бути призначено покарання у вигляді громадських робіт та обмеження волі.

Враховуючи тривалі неприязнені стосунки між потерпілим та обвинувачуваним суд не виключає можливості в майбутньому нових конфліктів між ними, які можуть призвести до різних наслідків або тілесних ушкоджень. Ці конфлікти можуть виникнути як зі сторони обвинувачуваного, так і зі сторони потерпілого, зокрема і внаслідок його провокативних дій, як в цьому кримінальному провадженні.

В такому випадку призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі навіть з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України може призвести до того, що можливе вчинення нового злочину під час іспитового строку, передбаченого ст. 75 КК України потягне призначення нового покарання у вигляді позбавлення волі на реальний строк.

Враховуючи вищезазначені обставини, протиправну та провокаційну поведінку потерпілого, який першим розпочав конфлікт, що події відбувались на території половини будинку, який належить саме обвинувачуваному, а не потерпілому, вік ОСОБА_4 та стан здоров`я, наявність на утриманні хворої матері похилого віку, якій станом на час розгляду справи 82 роки, а також з врахуванням особи винного, який є обмежено осудною особою, що обвинувачуваний фактично визнав обставини заподіяння потерпілоому тілесних ушкоджень, а тому суд приходить до висновку, що ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочинувідповідно вважає за можливе призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді мінімального штрафу. Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 371-376, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК Україниі призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятсот десять гривень (тридцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян ) у дохід держави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.

Речові докази по справі:

- диски з відеозаписами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: