Провадження №11-кп/824/3071/2024. Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.115, ч. 3 ст. 289 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

18 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з ДУ "Київській слідчий ізолятор № 13" матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року клопотання прокурора задоволено, продовжено дію обраного відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брест, Республіки Білорусь, громадянина Республіки Білорусь проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" по 02 травня 2024 року включно. У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_6 відмовлено, задоволено клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 . Визначено ОСОБА_6 заставу в розмірі 1 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 330 800 (три мільйони триста тридцять тисяч вісімсот) грн 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р №UA1012089 ).

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, тим, що ОСОБА_6 може ухилитись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 -адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту: в період з 22-00 год. до 06-00 год. з застосуванням електронного засобу контролю (адреса знаходження під домашнім арештом: АДРЕСА_1 ). У разі відмови у застосуванні більш м`якого запобіжного заходу (у виді домашнього арешту), просить зменшити розмір застави у зв`язку з непомірністю останньої та призначити в межах передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_7 зазначає, що ухвала місцевого суду постановлена внаслідок неповного судового розгляду, з порушенням його права на захист й розумних строків розгляду справи, а також з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та прав людини і основоположних свобод. Так, стверджує, що у матеріалах клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні докази, які підтверджують його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Звертає увагу, що у прокурора відсутні будь-які докази про те, що обвинувачений ОСОБА_6 намагався вплинути на свідків або інших учасників у цьому кримінальному провадженні, або що його дії негативно впливали на досудове розслідування чи перешкоджали в його проведенні, адже таких доказів не існує.

Наголошує, що з дати затримання (23.03.2019 року) винятковий запобіжний захід, обвинуваченому ОСОБА_6 ні разу не був змінений на більш м`який, окрім визначення альтернативи у вигляді «непомірної» застави. В дійсності фактично відбувається надмірна тривалість розгляду кримінального провадження.

Також звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 має на утриманні двох малолітніх дітей (2017, 2019 року народження), одружений. До моменту затримання мав постійну роботу, працював, що у сукупності свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 рокуза змістом ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_6 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність допустимих доказів винуватості ОСОБА_6 , є безпідставними, оскільки йому висунуто обвинувачення, питання доведеності якого має вирішувати суд першої інстанції по закінченню судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання в місті Києві, та перебування на його утриманні двох малолітніх дітей, не є тими стримуючими факторами та не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Посилання захисника на відсутність доказів переховування обвинуваченого від органів досудового слідства та суду, були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надано належну оцінку з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості інкримінованого йому злочину та його пост кримінальної поведінки.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405,407,418 ч. 1, 419, 422-1 КПК, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2024 року, якою продовжено дію обраного відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" по 02 травня 2024, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4