КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/981/2024 Категорія: ст.ст. 537, 539 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

за участю учасників апеляційного розгляду:

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні подання Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування покарання ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор ОСОБА_6 , вважаючи рішення суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 незаконним, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд подання у суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що апеляційна скарга вноситься у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що є підставами до перегляду даного судового рішення в апеляційному порядку відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Прокурор стверджує, що засуджений ОСОБА_7 був присутнім при оголошенні вироку від 11 лютого 2022 року та йому було достовірно відомо про призначене покарання, а також покладені у відповідності до ст. 76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. У подальшому засуджений змінив місце проживання та залишив межі України без дозволу органу пробації, внаслідок чого вживались розшукові заходи до встановлення його місця знаходження через органи поліції.

Прокурор, не оспорюючи можливий вимушений виїзд ОСОБА_7 за межі України на початку збройної агресії рф проти України з метою забезпечення безпеки життя та здоров`я, стверджує, що подальша поведінка засудженого свідчить про грубе порушення умов іспитового строку, а також невиконання обов`язків, покладених на нього вироком суду.

Окрім того, як зазначає прокурор, засуджений ОСОБА_7 протягом 20 місяців з моменту проголошення у його присутності вироку будь-яким чином не інформував орган пробації, поліцію або суд про причини порушення встановлених стосовно нього обмежень та невиконання ним покладених на нього судом обов`язків. За весь час з моменту проголошення вироку від 11 лютого 2022 року не вжив жодних заходів до його виконання, на територію України не повернувся, не прибув на реєстрацію до органу пробації та не виконував обов`язки, покладені на нього законом і судом.

При цьому, на переконання прокурора, вимоги ст. ст. 164, 166 КВК України органом пробації не виконані з об`єктивних причин, оскільки засуджений виїхав за межі України 4 березня 2022 року, по даний час не повернувся та до органу пробації не звернувся.

Таким чином, на думку прокурора, можна зробити висновок про грубе порушення засудженим ОСОБА_7 умов іспитового строку, а також невиконання обов`язків, покладених на нього вироком суду.

Враховуючи вищевикладене, прокурор зазначає, що суд першої інстанції мав констатувати факт невиконання засудженим ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків та на підставі ст. ст. 537, 539 КПК України задовольнити подання органу пробації про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням і направити засудженого для відбуття покарання призначеного судом.

Засуджений ОСОБА_7 викликався до суду апеляційної інстанції за останнім відомим місцем проживання, зазначеним в матеріалах судового провадження та особової справи № 162/2022, проте, вся поштова кореспонденція повернулась до суду апеляційної інстанції за закінченням терміну зберігання.

Представник Дарницького РВ ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав.

Враховуючи позицію прокурора, який вважав можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності засудженого та представника Дарницького РВ ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріал, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Так, перевіркою матеріалів судового провадження та особової справи встановлено, що 12 жовтня 2023 року Дарницьке РВ ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з поданням про доцільність направлення матеріалів особової справи у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направити до Дарницького районного суду м. Києва для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2022 року.

Подання обґрунтоване тим, що протягом тривалого часу ОСОБА_7 не з`являвся до Дарницького районного відділу для ознайомлення з умовами відбування покарання. 25 липня 2022 року розпочато проведення першочергових розшукових заходів для встановлення можливого місцезнаходження останнього. 9 вересня 2022 року було направлено матеріали до Дарницького УП ГУ НП для вирішення питання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів.

Станом на 8 вересня 2023 року особа перебуває у розшуку, обов`язки, покладені на нього судом, не виконував, для реєстрації не з`являвся, покарання, покладене на нього вироком суду, не виконував.

За результатами розгляду подання ухвалою суду від 19 жовтня 2023 року відмовлено у його задоволенні. Ухвала суду обґрунтована тим, що з подання не вбачається наявність жодних обставин, які б свідчили саме про умисне ухилення засудженим ОСОБА_7 від відбування покарання, умисного порушення ним умов призначеного випробування тощо.

Суд констатував, що, дійсно, засуджений ОСОБА_7 жодного разу не з`явився на реєстрацію до Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області. У той же час в матеріалах справи відсутні докази фактів ознайомлення засудженого про необхідність виконання покладених на нього судом обов`язків після набрання вироком суду законної сили, що не спростовується і представниками органу пробації. Отже, ОСОБА_7 навіть не був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, яке йому було призначено судом, та наслідками ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків.

У той же час суд зазначив, що сам факт невиконання обов`язків, покладених на засудженого вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням його небажання ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання. Так, орган пробації вказує на те, що засуджений ОСОБА_7 виїхав за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Водночас викладене, на переконання суду, саме по собі не може розцінюватися як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення та свідоме нехтування обов`язками, покладених на нього судом. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_7 є іноземцем, громадянином Республіки Узбекистан, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, виїхав за межі України 4 березня 2022 року у зв`язку із повномасштабним вторгнення на територію України та запровадженим воєнним станом з метою забезпечення безпеки життя та здоров`я.

Судом допущені ОСОБА_7 порушення розцінені як вимушені, оскільки збройна агресія рф продовжується і на теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Таку поведінку засудженого, на думку суду, не можна розцінювати як грубе порушення умов іспитового строку, а також як невиконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, оскільки з матеріалів справи також встановлено, що нових злочинів в період іспитового строку він не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягувався. У той же час даних про те, що засуджений отримував застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, у матеріалах справи також відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, які б вочевидь підтверджували небажання засудженого стати на шлях виправлення та вказували на наявність підстав направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для реального відбування покарання, призначеного вироком, і за встановлених обставин відсутні підстави, які б давали суду можливість зробити висновок, що дії засудженого ОСОБА_7 свідчать про небажання (а не є вимушеною мірою) стати на шлях виправлення, а ця ознака є однією з умов скасування звільнення та направлення особи для відбування покарання.

Колегія суддів погоджується з таким рішення суду першої інстанції, з огляду на таке.

Перевіркою матеріалів особової справи відносно засудженого ОСОБА_7 встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11 лютого 2022 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Республіки Узбекистан, м. Фергана, громадянин Республіки Узбекистан, має на утриманні в Республіці Узбекистан трьох дітей: 1998 року народження, 2004 року народження, 2010 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживав у АДРЕСА_2 , засуджений за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України, до 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (ас. 2-12).

Вирок набрав законної сили 15 березня 2022 року та направлений і прийнятий до виконання 29 червня 2022 року (ас. 1, 13).

Згідно з даними особової справи, ОСОБА_7 викликався до Дарницького РВ ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, проте, не з`явився, і в ході перевірки було встановлено, що 4 березня 2022 року ОСОБА_10 виїхав за межі України (ас. 47 особової справи).

З матеріалів особової справи встановлено, що засуджений 4 березня 2022 року, тобто, до набрання вироком законної сили, виїхав за межі України (ас.47).

При цьому колегія суддів враховує, що з 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти Українив Україні введено воєнний стан, який продовжений по теперішній час.

22 грудня 2022 року наказом № 309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій до територій, де військові дії можуть потенційно вестися, серед інших міст та населених пунктів, був віднесений і Київ та Київська область з датою виникнення можливості бойових дій - 24 лютого 2022 року, дата припинення можливості бойових дій - 30 квітня 2022 року.

За таких обставин, на думку колегії суддів, є небезпідставним висновок суду першої інстанції, що засуджений ОСОБА_7 , будучи іноземцем, громадянином Республіки Узбекистан, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, виїхав за межі України 4 березня 2022 року без погодження з уповноваженим органом з питань пробації з метою забезпечення безпеки життя та здоров`я у зв`язку з повномасштабним вторгнення військ російської федерації на територію України та запровадженим воєнним станом, і такий висновок суду прокурором та представником органу пробації не спростований.

Відповідно до ч.2, ч. 3 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку, вчинення адміністративного правопорушення із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда та застосовується письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження не застосовується, якщо покладений обов`язок не був виконаний з поважних причин. У разі ухилення засудженого від прибуття за викликом уповноваженого органу з питань пробації письмове попередження вважається винесеним, якщо його було направлено поштою за останнім відомим місцем проживання засудженого та отримано підтвердження про його отримання засудженим.

У разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин.

Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

З врахуванням положень ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України у їх взаємозв`язку безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.

Проте, наявними матеріалами не доведено факт умисного ухилення засудженого від відбування покарання, умисного порушення ним умов призначеного випробування.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з даними вироку суду засуджений в Україні проживав у цивільному шлюбі. Разом з тим, матеріали особової справи не містять жодних даних, як-то опитування сусідів, двірника, інших осіб за місцем проживання засудженого з метою з`ясування обставин його перебування на території України або даних про його місцезнаходження, а наявні в матеріалах особової справи довідки за підписом фахівця органу пробації ОСОБА_11 , без прив`язки до дати, які містять тільки загальні фрази, що родинні зв`язки не вдалося встановити, або опитати сусідів не вдалося можливим, або не вдалося встановити місце роботи засудженого, без будь-якого об`єктивного підтвердження наведених обставин, свідчать про формальне виконання відповідним фахівцем вказаних дій.

Окремо колегія суддів наголошує на тому, що у прохальній частині подання ставиться питання про розгляд матеріалів про скасування іспитового строку і направлення для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_9 , а не засудженого ОСОБА_7 .

За встановлених на даний час обставин, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні подання Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування покарання ОСОБА_7 , а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 166 КВК України у разі відмови суду задовольнити подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, із зазначенням додаткових обставин, які свідчать про обґрунтованість такого скасування.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні подання Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування покарання ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4