Справа № 755/9414/24
№ 1-кс/755/2005/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, українцю, із середньо-спеціальною освітою, розлученому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимому, зокрема востаннє: 22.11.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 15.12.2023 року по відбуттю строку покарання, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001920 від 01.06.2024 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідча СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001920 від 01.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності, за попередньої змовою групою осіб, за наступних обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 30.05.2024 року, та у невстановлений спосіб, ОСОБА_5 отримав інформацію про те, що в дворі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на неохоронюваній стоянці зберігається автомобіль марки «Mazda» моделі 6, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, яким вже тривалий час не користується власник, та у нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення. Усвідомлюючи, що він не зможе самостійно перемістити вказаний транспортний засіб з місця його зберігання, цього самого дня, тобто 30.05.2024 року, ОСОБА_5 у ході особистого спілкування, запропонував своєму знайомому ОСОБА_7 за певну грошову винагороду прийняти участь у вчиненні вказаного злочину, а саме надати йому допомогу та викотити автомобіль з території двору на проїжджу частину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи той факт, що ключів від вказаного транспортного вони не мають та переміщення транспортного засобу з місця його зберігання можна здійснити виключно шляхом викочування, 30 травня 2024 року, приблизно о 16 годині00 хвилин, у ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який не був поставлений до відома про злочинні плани вказаних осіб, прийшли у двір житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . У подальшому, з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «Mazda»,моделі 6, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , сірого кольору, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_9 , та який був припаркований навпроти під`їзду № 7 за адресою: АДРЕСА_2 ., розподіливши між собою ролі, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити вчиненню протиправних дій, ОСОБА_5 підійшов до вказаного автомобіля, встановив, що водійські двері автомобіля перебувають у відчиненому стані, відчинив двері та проник до салону транспортного засобу. У подальшому, ОСОБА_5 сів за кермо, де встановив, що важіль коробки передач перебуває у нейтральному положенні, а стоянкове гальмо вимкнене. Діючи спільно, з метою реалізації спільного умислу, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стали позаду автомобіля, після чого, почали штовхати автомобіль, таким чином, зрушивши його з місця, у свою чергу, ОСОБА_5 , перебуваючи в салоні транспортного засобу, здійснював керування автомобілем. Таким чином, приклавши фізичні зусилля, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , які діяли єдиним умислом, а також ОСОБА_8 , який не був поставлений до відома про злочинні плани останніх, перемістили шляхом штовхання зазначений автомобіль до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де тимчасово залишили його.

У подальшому, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , розуміючи, що їх злочинні діяння можуть бути помічені та викриті потерпілим, який може розпочати пошуки транспортного засобу та знайти його, вирішили перемістити його подалі від місця вчинення злочину. З цією метою, ОСОБА_5 зателефонував невстановленій досудовим розслідуванням особі, з якою домовились про буксирування вищезазначеного транспортного засобу від житлового будинку по АДРЕСА_3 до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Так, 30.05.2024 року, приблизно о 23 годині07 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а саме транспортним засобом марки «Mazda»,моделі 6, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , сірого кольору, прийшли до місця перебування автомобіля, а саме до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де за допомогою буксирувального тросу, за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням автомобіля та за допомогою невстановлених осіб, які не були поставлені до відома про злочинні плани останніх, відбуксирували автомобіль марки «Mazda»,моделі 6, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , сірого кольору за адресою: АДРЕСА_4 , з метою подальшої реалізації. Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підозрюються, що своїми діями, які вразились у незаконному заволодінні транспортним засобом з метою особистого протиправного збагачення, завдали потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду в розмірі 160 000 гривень, що є значною.

02 червня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме, незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України обґрунтовується доказами, які зібрані у кримінальному провадженні, а саме: заявою ОСОБА_9 про вчинення злочину; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 ; протоколами допиту свідків; протоколами огляду місця події; протоколами огляду відеозаписів з камер відеоспостереження, що підтверджують факт незаконного заволодіння транспортним засобом та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, а також, наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у злочині, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий.

Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (відповідно до ст. 177 КПК України), а саме: переховуванню від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином; вчиненню іншого кримінального правопорушення чи продовженню кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_5 підозрюється.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать запобігання зазначеним ризикам і не забезпечить дієвість кримінального провадження.

Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , зокрема, у вигляді особистого зобов`язання, пов`язана з тим, що останній, не будучи позбавленим можливості вільного пересування та вибору місця проживання, може вчиняти злочини або спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду і поза межами м. Києва. Згідно з п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Неможливість застосування особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування застави, пов`язана з тим, що у підозрюваного відсутнє офіційне працевлаштування, а також, достатній постійний заробіток для забезпечення заставою своєї процесуальної поведінки.

Неможливість застосування домашнього арешту пов`язана з тим, що підозрюваний не працює, забезпечує свої життєві потреби внаслідок злочинної діяльності та, перебуваючи на свободі, може впливати на свідків, які ще не допитані у суді. Крім цього, підозрюваний проживає не за місцем реєстрації та може змінювати місце проживання, оскільки не має стабільних соціальних зв`язків, так як неодружений, не має утриманців та не має місця роботи, а тому, в органу досудового розслідування на даний час відсутні об`єктивні переконання у тому, що підозрюваний буде належним чином виконувати обов`язки покладені на нього рішенням суду про застосування саме цього запобіжного заходу.

Також, необхідно врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів про вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; останній є повнолітньою особою, на обліку у лікарняних установах не перебуває, групи інвалідності не має, є фізично здоровою та працездатною особою; відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків; раніше неодноразово судимий; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відтак, є достатні дані вважати, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, об`єктивно наявні та запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою.

Забезпечення більш високого стандарту охорони прав людини вимагає більшої суворості в оцінці порушень фундаментальних цінностей демократичного суспільства, що прямо пов`язано із дотримання загальноприйнятих норм поведінки кожного громадянина та сумлінного виконання Конституційних обов`язків і вимог щодо функціонування інститутів правопорядку.

Крім того, при визначені суми застави, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КІІК України, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно врахувати, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених умисно, за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, прохав застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, може впливати на потерпілу та свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, приховувати речі і документи, які можуть бути речовими доказами, може вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та не має стабільного джерела доходу. Таким чином, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки наведені прокурором ризики нічим не підтверджені, а підозра є необґрунтованою. Прокурором не доведено обставин, які б стверджували про те, чому до його підзахисного не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту, або визначити розмір застави. Так, дійсно, підозрюваний ОСОБА_5 є раніше судимий, однак, вже пройшов досить тривалий час з моменту його звільнення з місць позбавлення волі й лише те, що останній є судимий, не може бути підставою для застосування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, на думку сторони захисту, дії ОСОБА_5 повинні кваліфікуватися саме за ст. 296 КК України. Його підзахисний має на утриманні матір, якій тяжко самостійно пересуватися,яка потребує сторонньої допомоги. Таким чином, прохав застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, і саме такий запобіжний захід у повній мірі зміг би забезпечувати належну процесуальну поведінку останнього.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Статтею 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 193 КПК України, будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Судом було встановлено, що 01.06.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001920 були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Клопотання слідчого погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.

02 червня 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, наявними доказами, зокрема: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0001920від 01.06.2024 року; рапортом працівника поліції від 31.05.2024 року; протоколами огляду місця події від 31.05.2024 року та 01.06.2024 року; протоколом допиту потерпілого від 01.06.2024 року; протоколами допиту свідка від 01.06.2024 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 02.06.2024 року; повідомленням про підозру від 02.06.2024 року.

Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відтак, враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Крім того, у судовому засіданні стороною захисту, відповідно до положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри та щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі й вагомість наявних доказів про можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Слідчий суддя, також враховує, що за злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років та є тяжким, у розумінні ст. 12 КК України.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 186, 191, 193-196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 30 липня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 151 400 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089), у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки: не відлучатись за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з іншим підозрюваним, потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення ним обов`язків, покладених на нього в цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: