Єдиний унікальний номер справи 185/2582/24
Провадження № 1-кп/185/673/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 від 03 березня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13 жовтня 2023 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області ч. 1 ч. 2 ст.190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років, з іспитовим терміном три роки;

- 26 лютого 2024 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

02 березня 2024 року приблизно о 18 годині 30 хвилин (більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим) ОСОБА_3 знаходився у приміщенні гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , де перебуваючи па сьомому поверсі в приміщенні коридору поблизу кімнати 77 побачив на столі мобільний телефон марки «Samsung» А3, 2016 чорного кольору, який визначив як об`єкт свого злочинного посягання та в цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану (згідно указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року).

Надалі, ОСОБА_3 , в той же день та той же час, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне, повторне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, скориставшись тим, що в цей час за ним ніхто не спостерігає та його дії є непоміченими, розуміючи протиправний характер своїх дій, але не відмовляючись від них, в умовах воєнного стану, знаходячись в гуртожитку на сьомому поверсі у приміщенні коридору поблизу кімнати 77 за адресою: АДРЕСА_1 , таємно шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, повторно викрав мобільний телефоном марки «Samsung» A3, 2016 чорного кольору, Імеі1: НОМЕР_1 , вартістю 1650,00 грн, який належить ОСОБА_6 , чим спричинив матеріальну шкоду останній на суму 1650,00 грн.

Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Підтвердив, що обставини, зазначені в обвинувальному акті, відповідають тим, що мали місце. Пояснив, що він знаходився у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . 02 березня 2024 року приблизно о 18 год. 30 хв. на сьомому поверсі гуртожитку, біля кімнати 77, він побачив на столі мобільний телефон «Samsung», який в подальшому викрав та заклав до ломбарду. Дуже шкодує з цього приводу та щиро розкаюється.

Крім повного визнання вини, винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/104-24/10295-Д від 07 березня 2024 року три сліди пальців рук розмірами 10x20 мм, 9x16 мм, 10x22 мм, виявлені та вилучені в ході огляду місця події 02 березня 2024 року за адресою: АДРЕСА_3 , придатні для ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила (залишили). Слід руки розмірами 7x10 мм, який вилучено при вищевказаних обставинах, для ідентифікації за ним особи непридатний. Сліди пальців рук розмірами 10x20 мм, 9x16 мм, 10x22 мм залишені середнім пальцем лівої руки особи, відбитки пальців рук якої заповнені на ім`я ОСОБА_6 .

Згідно висновку експерта №СЕ-19/104-24/10049-ТВ від 07 березня 2024 року ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung» А3, 2016 чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 (отримати інші вихідні дані не надалось можливим), який було придбано в новому стані у жовтні 2022 року на момент вчинення злочину, станом на 03 березня 2024 року, могла складати 1650,00 грн. (одна тисяча шістсот п`ятдесят грн 00 коп.).

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Викривальні покази обвинуваченого ОСОБА_3 , які він безпосередньо надав у судовому засіданні, є послідовними, логічними та такими що узгоджуються з іншими доказами по справі і їм не суперечать, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд визнає покази обвинуваченого ОСОБА_3 належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_3 на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. Виходячи з цього, суд приймає до уваги його покази як правдиві та разом з іншими доказами покладає їх в основу обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, його винуватість доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 доведена «поза розумним сумнівом», оскільки наведені у вироку докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: раніше судимий, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене законом.

Таким чином, покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців.

Частиною першою ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України під час не відбутого покарання за попереднім вироком, суд вважає необхідним, у відповідності до ст. 71 КК України частково приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Застосований запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не підлягає змінам.

Строк обчислення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід рахувати з 22 травня 2024 року, зарахувавши в строк покарання у вигляді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за період з 13 березня 2024 року по 22 травня 2024 року, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-24/10049-ТВ від 07 березня 2024 року у розмірі 1514,56 грн, та судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-24/110295-Д від 07 березня 2024 року у розмірі 2271,84 грн, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання, за сукупністю вироків, у вигляді 5 (п`яти) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк обчислення покарання ОСОБА_3 рахувати з 22 травня 2024 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання у вигляді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за період з 13 березня 2024 року по 22 травня 2024 року, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити обрану - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення судових експертиз у сумі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн 40 (сорок) коп. на користь держави.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Samsung» A3, 2016 чорного кольору, Імеі1: НОМЕР_1 , який на переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , - залишити ОСОБА_6 за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1