Справа № 522/3821/15-к
Провадження № 1-кс/522/1083/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні матеріали за клопотанням представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0008975 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.04.2016р., у тому числі на 47/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження № 0008975 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

В обґрунтування вимог клопотання особа вказує на те, що заарештоване майно, яке належить ОСОБА_5 не має жодного доказового значення у вищезазначеному кримінальному проваджені, не є речовим доказом. Сама ОСОБА_5 на теперішній час не має в рамках зазначеного кримінального провадження процесуального статусу - підозрювана. До ОСОБА_5 цивільні позови у даному кримінальному проваджені не заявлені, а отже вважає, що арешт накладено необґрунтовано.

Представник власника майна ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту підтримала, просить його задовільнити.

Прокурор ОСОБА_3 просили відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

Заслухавши адвоката, який підтримав клопотання, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши доводи клопотання та матеріали провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.04.2016р., у кримінальному провадженні № 0008975 був накладений арешт, у тому числі на 47/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_1 ) на праві власності, які є забеспеченням по кредитному договору №462/1-09 від 04.09.2009 року, укладеного між Публічним Акціонерним Товариствлом Акціонерний Банк «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_6 . Як зазначено в рішенні суду слідчим було доведено, що існують передбачені законом підстави для арешту майна та надано достатньо доказів, які вказують на те, що вищезазначене нерухоме майно було предметом кримінального правопорушення та арешт накладався з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження № 0008975 досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню на теперішній час здійснюється СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

У даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси особи власника нерухомого майна, на який накладений арешт, з метою попередження знищення або втрати майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.

Слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, отже при арешті майна було дотримано принципу "законності" і він не був свавільним.

Таким чином, дослідивши доводи клопотання та матеріали провадження, слідчий суддя, приходить до висновку, що потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення не відпала, оскільки арештоване майно може бути використане для встановлення обставин по кримінальному провадженню, так як містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі наведеного, враховуючи вищезазначені обставини, прихожу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки представником власника майна не доведено відповідними доказами та обставинами, що арешт було накладено необґрунтовано та що на теперішній час відпала потреба у його накладені.

Керуючись ст. ст. 170 - 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: