н/п 1-кп/766/2281/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 05.07.2024 під №0001673 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зоря Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, з неповною базовою середньою освітою, розлученого, неповнолітніх утриманців не маючого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

- вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 27.09.2023 за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік (дата вчинення протиправних дій 12.05.2023);

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),

передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 приблизно у липні 2023 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), користуючись відсутністю власника домоволодіння АДРЕСА_2 , під час воєнного стану, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, шляхом вільного доступу з приміщення сараю викрав майно, яке належало потерпілій ОСОБА_6 , а саме: дриль марки «Сталь» темно-синього кольору потужністю 750 Вт; дриль марки «Сталь» зеленого кольору потужністю 750 Вт; зварювальний апарат сірого кольору марки «Сталь», чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 5 427 гривень 84 копійки.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому, підтвердив обставини, встановлені під час досудового розслідування. Дав показання про те, що його домоволодіння має спільний двір ( АДРЕСА_3 ) з домоволодінням потерпілої, яка на даний час виїхала за межі України. У дворі є сарай, належний останній, вхід до якого безперешкодний, оскільки не має жодних клямок або замків. В один з днів липня 2023 року йшов повз сарай і побачив, що там є інструмент, оскільки ж на той час не мав роботи і потребував грошей на лікування, скористався відсутністю хазяйки та заволодів двома дрилями та зварювальним апаратом.

Викрадене переплавив на мідь, яку продав, а гроші витратив на власні потреби. Потерпілій пропонував відшкодування завданих збитків, а також вибачився, проте вона відмовилась від його пропозиції.

Оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи і, як встановлено судом, вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності, покарання за яким на дату розгляду кримінального провадження не відбуте, але вчинив новий злочин проти власності. Також судом приймається до уваги та обставина, що обвинувачений свою вину визнав в повному об`ємі, розкаявся у вчиненому, не чинив перешкоди під час проведення досудового розслідування, надав суду чіткі та послідовні покази. З огляду на зазначене, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає повне визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було.

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 можливо призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, пов`язане з позбавленням волі, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України не вбачається, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання.

Крім того при вирішенні питання щодо призначення покарання, суд враховує ту обставину, що новий злочин ОСОБА_4 вчинив не під час іспитового строку за попереднім вироком, а до постановлення вищезазначеного вироку, а тому слід враховувати наступне.

Якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, учинених до постановлення цього вироку, то в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватися залежно від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку і яке рішення ухвалює суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У разі, коли попередній вирок залишився незмінним й ухвалене в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконується самостійно.

Відповідна позиція висловлена у постанові ОП ККС ВС у справі № 760/26543/17 від 15.02.2021; постанові ВС у справі №755/2113/21 від 22.09.2022; постанові ВС у справі №673/370/19 від 08.02.2022.

Аналогічна позиція висловлена і у постанові ОП ККС від 01.04.2024 у справі №183/6854/20 (провадження №51-4885кмо23).

Як зазначила ОП ККС, приписами ст. 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. При цьому, призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання в новому (другому) вироку. У цьому разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК України.

Водночас призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України має ряд особливостей, одна з яких полягає в тому, що в разі, коли особа засуджується до покарання, яке належить відбувати реально, а за наступним вироком звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

З огляду на викладене правила ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 застосовано не може бути, а кожен вирок підлягає самостійному виконанню.

У резолютивній частині вироку серед іншого у разі визнання особи винуватою зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат (ч. 4 ст. 374 КПК України). Процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів (ст. 118 КПК України). Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України (ч. 2 ст. 122 КПК України). У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта (ч. 2 ст. 124 КПК України).

З огляду на викладене з обвинуваченого підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 124, 349, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

* Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 27.09.2023 виконувати самостійно.

* Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 в порядку виконання вироку суду.

* Стягнути з ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_7 витрати на залучення експерта в розмірі 300 (трьохсот) гривень 00 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень, визначених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_8