Справа № 717/68/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року слідчий суддя Кельменецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

слідчого: ОСОБА_4

розглянув клопотання слідчого слідчого відділення Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_4 про арешт майна.

Встановив:

Слідчий ОСОБА_4 за погодженням із прокурором звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучені у ході добровільної видачі мобільний телефон «Samsung G9+» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-картою мобільного оператора «Лайфселл» № НОМЕР_3 , які належить ОСОБА_5 із забороною власнику користуватися , розпоряджатися, відчужувати, приховувати, пошкоджувати, псувати, знищувати, перетворювати даний мобільний телефон.

В поданні зазначено, що в провадженні слідчого відділення Дністровського районного відділу поліції перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 06 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 в період дії в Україні воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон чоловікам - громадянам України віком від 18 до 60 років, вчинив кримінальне правопорушення пов?язане із організацією незаконного переправлення громадян України через державний кордон України. За допомогою програми «ТікТок» ОСОБА_6 підшукав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які бажали незаконно виїхати за межі України. ОСОБА_6 консультував вказаних осіб про механізм та умови незаконного перетину державного кордону України та попередив їх про грошову винагороду за його незаконні послуги, зокрема ОСОБА_9 у розмірі 1500 доларів США та ОСОБА_10 2500 доларів США. Діючи на виконання раніше розробленого плану, використовуючи послуги перевізника, 06.01.2024 року ОСОБА_6 організував перевезення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з м. Львів в напрямку державного кордону України, де вони мали намір його незаконно перетнути поза пунктами пропуску. На околиці с. Іванівці Дністровського району Чернівецької області 06.01.2024 року о 17 гордині 45 хвилин ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були викриті військовослужбовцями ДПС України. 15 квітня 2024 року ОСОБА_5 добровільно видав власний мобільний телефон «Samsung G9+» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сімкартою мобільного оператора «Лайфселл» № НОМЕР_3 , які він використовуввав у ході вчинення злочину.

На думку слідчого, у разі не накладення арешту на вищевказані мобільний телефон та сім-картку, вони можуть бути приховані, відчужені, пошкоджені або знищені, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Вислухавши думку прокурора та слідчого, дослідивши додані до клопотання копії документів, вважаю, що клопотання слід задовольнити.

Зокрема слідчий довів, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що мобільний телефон та сім-картка, якими користувався ОСОБА_5 , є доказами злочину і були використані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди вчинення злочину. Такі предмети можливо використати як речові докази у кримінальному провадженні. Зокрема без наявності телефона неможливо буде провести експертизи з метою встановлення істини по справі, встановити час та зміст інформації, яку надав ОСОБА_5 ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , а також встановити осіб, які вчинили злочин.

Існують обставини, які підтверджують, що незастосування заборони користування та розпорядження предметами, на які слідчий просить накласти арешт, може призвести до приховування, пошкодження, втрати та знищення цих речових доказів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України - слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З аналізу наведених норм, матеріалів клопотання та доводів і пояснень учасників судового розгляду вбачається, що клопотання слідчого про накладення арешту слід задовольнити.

Згідно положень ч.3 ст.332 КК України кримінальним правопорушенням є незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів.

Як вбачається з матеріалів провадження, 06 січня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 332 КК України.

Телефон та сім-картка були видані ОСОБА_5 , тобто особою, яка організувала незаконний перетин кордону ОСОБА_8 та ОСОБА_13 .

Згідно до постанови слідчого вказані телефон та сім-картка у даному кримінальному провадженні визнані речовими доказами.

У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальнопротиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінальнопротиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказані телефон та сім-картка підпадають під критерії положень ч.1 ст.98 КПК України, оскільки містять сліди злочину, а саме сліди осіб причетних до вчинення злочину, інформацію про спілкування ОСОБА_5 із ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Для проведення комп?ютерно-технічної експертизи експертам потрібно надати вилучені телефон та сім-картку.

Таким чином слідчим в судовому засіданні доведено, що вказані телефон та сім-картка містять на собі сліди вчинення злочину, оскільки містять інформацію про зв?язок.

Повернення телефону та сім-картки власнику унеможливить належну фіксацію наявною у них інформації, може перешкодити належному здобуттю та фіксації доказів у кримінальному провадженні, та встановленню всіх об`єктивних обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, з огляду на необхідність збереження даного майна, яке містить на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, необхідність проведення експертизи із вказаним майном, вважаю необхідним арешт вказаних телефону та сім-картки, оскільки таке обмеження права власності, його можливі негативні наслідки для власників є на даний час розумними та співрозмірними із завданням даного кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

На підставі пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, накласти арешт на мобільний телефон «Samsung G9+» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-картою мобільного оператора «Лайфселл» № НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_5 .

Заборонити ОСОБА_5 розпоряджатися та користуватися мобільним телефоном «Samsung G9+» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-картою мобільного оператора «Лайфселл» № НОМЕР_3 .

Виконання ухвали доручити слідчому Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_4 , якого уповноважити на її виконання.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.

Копії ухвали вручити прокурору, слідчому, та надіслати ОСОБА_5 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Слідчий суддя: