справа № 753/5942/24
провадження № 1-кс/753/1076/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах власника майна ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000891 від 24 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч.3 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_3 22 березня 2024 року звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва в інтересах власника майна ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000891 від 24 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч.3 ст. 190 КК України. Мотивуючи скаргу тим, що 13 лютого 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва від 23 січня 2024 року слідчим за участі службових осіб проведений обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 та членам його родини. У ході проведення обшуку було вилучено належні ОСОБА_5 грошові кошти: 200 доларів США, 210 Євро, 16 012 грн., 34 603 доларів США, 1 860 Євро, 59 950 грн., планшет ІРАD А1980, ноутбук Масbooк Рrо А 2289. Вважає, що підставою для вилучення комп`ютерної техніки ОСОБА_6 були лише те, що ОСОБА_6 проживає у квартирі, де проживає підозрюваний ОСОБА_7 , до якого сестра ОСОБА_6 жодного відношення не має. Грошові кошти, вилучені в ході обшуку 13.02.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , належать ОСОБА_4 та мають законне походження, а отже є тимчовомо вилученим майном, підтверджуються належними доказами про законність їх походження. Вважає, що тимчасове вилучене майно підлягає негайному поверненню його власнику. Зважаючи на те, що слідчим не вжито заходів до повернення тимчасово вилученого майна, просить визнати бездіяльність слідчого неправомірною, зобов`язати уповноваженого слідчого у вказаному кримінальному провадженню припинити порушення прав ОСОБА_4 шляхом повернення тимчасово вилученого майна: грошових коштів: 200 доларів США, 210 Євро, 16 012 грн., 34 603 доларів США, 1 860 Євро, 59 950 грн., а також планшет ІРАD А1980, ноутбук Масbooк Рrо А 2289.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий/прокурор в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду належно повідомлені, звернулися до слідчого судді із заявою про розгляд скарги за їх відсутності, вважаючи скаргу необгрунованою.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Також в обгрутування заперечень на доводи скарги слідчим надано ухвалу слідчого судді від 23 лютого 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 00000891 від 24 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч.3 ст. 190 КК України, якою накладено арешт на майно, серед якого й: грошові кошти: 200 доларів США, 210 Євро, 16 012 грн., 34 603 доларів США, 1 860 Євро, 59 950 грн., планшет ІРАD А1980, ноутбук Масbooк Рrо А 2289.

Вислухавши скаржника, вивчивши матеріали скарги у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висноку про відмову у скарзі із таких підстав.

Зі скарги, додатних до неї документів вбачається, що в провадженні Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000891 від 24 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч.3 ст. 190 КК України.

13.02.2024 року на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 23.01.2024 справа № 753/8110/23, повадження № 1-кс/753/325/24, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого було виявлено та вилучено: планшет IPad A1980, сірого кольору з зарядним пристроєм; ноутбук Macbook Pro А2289; три банківські картки, за наступними номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; 200 (двісті) доларів США, 210 (двісті десять) Євро, 16 012 (шістнадцять тисяч дванадцять) гривень, мобільний телефон iPhone A1778 FCCID, бронзового кольору, із захисним чохлом, мобільний телефон iPhone, титанового кольору із захисним чохлом, без інших ідентифікуючих ознак, мобільний телефон iPhone модель A1661 чорного кольору із захисним чохлом, мобільний телефон Tecno POP 4 pro, мобільний телефон iPhone модель A1784, мобільний телефон iPhone, чорного кольору, без інших ідентифікуючих ознак, мобільний телефон iPhone, модель А1661 , рожевого кольору, 34 603 (тридцять чотири тисячі шістсот три) доларів США, 1860 (тисяча вісімсот шістдесят) Євро, 59950 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень, мобільний телефон iPhone золотого кольору, без інших ідентифікуючих ознак, мобільний телефон iPhone А1660 чорного кольору, 21 (двадцять один) тримач з під сім-карток, 9 (дев`ять) штук стартові пакетів, 9 (дев`ять) банківських карток, 22 (двадцять дві) сім-картки різних операторів.

Вказане вилучене майно перебуває у власності у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 13.02.2024 року вказане вище майно, у тому числі, і грошові кошти вілучені під час обшуку, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000891 від 24.11.2022 року.

Ухвалою слідчого судді від 23 лютого 2024 року задоволено клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва про арешт на майна у кримінальному провадженні № 0000891 від 24.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, й накладено арешт, серед іншого, й на: планшет iPad A1980 сірого кольору з зарядним пристроєм; ноутбук Macbook Pro А2289, 200 (двісті) доларів США, 210 (двісті десять) Євро, 16 012 (шістнадцять тисяч дванадцять) гривень; 34 603 (тридцять чотири тисячі шістсот три) доларів США, 1 860 (тисяча вісімсот шістдесят) Євро, 59 950 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень, щодо якого скаржник просить вжити заходів до поверенн,я як тимчасово вилученого майна.

Частиною 7 ст. 236 КПК України визначено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтями 7, 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканність права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим кодексом. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Правовий статус майна вилученого під час обшуку, яке входить до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку має відмінний статус з тимчасово вилученим майном. Так тимчасово вилучене майно відповідно до положень ст. ст. 176 - 174 КПК України передбачає процедуру його повернення або накладення на нього арешту слідчим суддею, а також можливість повного або часткового скасування арешту тимчасово вилученого майна, якщо буде доведено, що подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Щодо майна яке вилученого під час обшуку, яке входить до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку положенням чинного Кримінально-процесуального кодексу України не передбачено процедури накладення арешту на таке майно, як не передбачено процедури його скасування та оскарження правомірності його тривалого необґрунтованого утримання. Що вказує на відсутність ефективного засобу юридичного захисту права власності на майно яке вилучено під час обшуку.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголосив, що закон має з достатньою чіткістю визначати межі дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення з урахуванням законної мети відповідного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання.

Будь - яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу. Баланс не буде забезпечений, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти органи державного примусу (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Положення ст.214 КПК України у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України перебувають, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Тобто критерієм внесення відомостей до ЄРДР є саме фактичні дані, що вказують на ознаки конкретного складу злочину.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, що містять достатні відомості про вчинене кримінальне правопорушення.

Підставою вважати заяву чи повідомлення про злочин є наявність в таких заяві або повідомленні об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, зокрема, про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину та інше.

Припущення скаржника зводяться до заперечень на результати обшуку. У такий спосіб скаржник намагається впливати на результати кримінального провадження.

Статтею 40 КПК України, визначено гарантії незалежності і недоторканності слідчих, згідно з якими вплив на них у будь - який спосіб забороняється, що означає заборону будь - яких дій стосовно слідчих незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню слідчому в виконанні їх професійних обов`язків чи схилити їх до винесення незаконного рішення. Заборона впливу на слідчих у будь який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади.

Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Аналіз правового змісту ч. 1 ст. 98, ч. 1 ст.167 КПК України дає підстави для висновку про те, що тимчасовим вилученням майна, відповідно до частини 1 ст.167 КПК України, є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про його арешт або повернення. Такий процесуальний порядок щодо тимчасово вилученого майна узгоджується і з вимогами Глави 16 КПК України. В протилежному випадку втрачається сенс у вирішенні питання щодо припинення тимчасового вилучення майна згідно ст. 169 КПК України, оскільки в такому процесуальному статусі воно перебуває лише до винесення постанови слідчим, прокурором про визнання його речовим доказом.

Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Доля речових доказів в кримінальному провадженні по його закінченню вирішується слідчим або судом.

За змістом ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

На час подачі скарги до слідчого судді скаржник обізнаний про статус вилученого під час обшуку майна, дозвіл на який надано слідчим суддею, яке не є тимчасово вилученим, оскільки постановою слідчого від 13 лютого 2024 рокувизнано речовими доказами, й на яке ухвалою слідчого судді від 23 лютого 2024 року накладено арешт, й за таких правових підстав та встановлених правовідносин скарга підлягає відмові у її задоволенні.

На підсьаві вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

У задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах власника майна ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000891 від 24 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч.3 ст. 190 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: