ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/855/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/263/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

-власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 29 січня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харковата накладено арешт на транспортний засіб автомобіль «CHRYSLER 300C», 2006 р.в., № куз.: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Також ухвалою відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19 листопада 2012 року №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 та місцем зберігання майна визначено територію штраф майданчику ХРУП №2 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 просить частково скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нову ухвалу, якою дозволити користування транспортним засобом «CHRYSLER 300C», 2006 р.в., № куз.: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , власнику ОСОБА_6 . В обґрунтування апеляційної скарги представник послався на неможливість витребування майна у добросовісного набувача, оскільки ОСОБА_6 купила вказаний транспортний засіб у законний спосіб, за риночною вартістю та отримала свідоцтво про право власності. Наголосив, що ОСОБА_6 є вже третім власником транспортного засобу, що підтверджує її добросовісне набування вказаного транспортного засобу, оскільки не була обізнана про те, що відчужуватель не мав права на його відчуження. Указав, що ОСОБА_6 є регіональним представником на АЗС «Максі Енерджі» та по роботі їй необхідно часто відвідувати м. Валки та смт. Санжари, а неможливість користування транспортним засобом призведе до негативних наслідків, у тому числі до втрати роботи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Прокурор, будучи повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився, подав заяву про рогляд апеляційної скарги за його відсутності, а тому апеляційний розгляд відбувся за його відсутності.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області, за процесуальним керівництвом Салтівської окружної прокуратури м. Харкова, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000039 від 13.01.2024 за ознаками ч. 2 ст. 289 КК України.

В ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню встановлено, що 12.01.2024 до Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Хачмас Азербайджан (перебуває за кордоном) про те, що приблизно влітку 2023 року його знайомий ОСОБА_9 вчинив самоправні дії відносно належного йому транспортного засобу "CHRYSLER 300C" д.н.з. " НОМЕР_3 ", який він добровільно передав у квітні 2022 року в його користування (ЖЄО №1021 від 12.01.2024).

Згідно довідки ІПНП від 12.01.2024 автомобіль «CHRYSLER 300C», 2006 р.в., № куз.: НОМЕР_1 , зареєстрований 07.12.2023 на гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та має номерні знаки « НОМЕР_2 »

З клопотання прокурора про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні № 0000039, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що вилучене під час огляду майно підпадає під вимоги п.1 ч. 2 ст. 170 КК України.

Як вбачається з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України та ст.172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Згідно п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, вирішуючи питання про арешт майна, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 є добросовісним набувачем транспортного засобу «CHRYSLER 300C», 2006 р.в., № куз.: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Крім того, як встановлено в ході судового засідання Харківського апеляційного суду транспортний засіб «CHRYSLER 300C», 2006 р.в., № куз.: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , потрібен ОСОБА_6 для забезпечення можливості працювати на займаній посаді регіонального представника на АЗС «Максі Енерджі», у зв`язку з чим останній потрібно часто подорожувати по роботі, а також для забезпечення можливості здійснення догляду за її чоловіком ОСОБА_10 , який є учасником бойових дій та на даний час має порушення опорно-рухової системи, що на даний час обмежує його можливості у пересуванні, через що він потребує постійної допомоги, у тому числі з боку його дружини ОСОБА_6 .

Таким чином, з огляду на зазначене заборона користування ОСОБА_6 транспортним засобом «CHRYSLER 300C», 2006 р.в., № куз.: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , буде не співмірним з завданням кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою накласти арешт на автомобіль «CHRYSLER 300C», 2006 р.в., №куз.: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 29 січня 2024 року про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000039 від 13.01.2024 за ознаками ч. 2 ст. 289 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль CHRYSLER 300C», 2006 р.в., №куз.: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження.

Попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: