Вирок

Іменем України

30.05.2024 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002117 від 14.07.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, раніше не одноразово судимого востаннє 01.04.2016 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 190 до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, раніше неодноразово судимого, востаннє 31.10.2017 Франківським районним судом м. Львова ч. 3 ст. 15-ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі терміном 3 роки на основі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням випробувального строку 2 роки, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

встановив:

14.07.2018 року близько 00:37 год. ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_4 , маючи умисел на вчинення розбійного нападу із метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою, переслідуючи корисливі мотиви, здійснили розбійний напад на неповнолітнього ОСОБА_9 , а саме підбігши ззаду ОСОБА_7 розпилив балончик з невідомою речовиною потерпілому в очі.

В подальшому ОСОБА_8 , разом із ОСОБА_7 , наносили удари по голові та тулубу потерпілого, чим спричинили тілесні ушкодження, які згідно висновку експертизи № 678 від 31.07.2018 року відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. В той час ОСОБА_6 , із кишені спортивної куртки потерпілого ОСОБА_9 , заволодів його мобільним телефоном марки Iphone 6 plus IMEI: НОМЕР_1 із сім карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 .

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою заподіяли матеріальних збитків ОСОБА_9 на суму 3906 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав, пояснив, що розбійного нападу не вчиняв, з потерпілим знайомим не був, тому як потерпілий міг його впізнати, згідно протоколу впізнання йому не відомо.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав, пояснив, що розбійного нападу не вчиняв, мобільного телефону не викрадав, йому його підкинули працівники поліції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , який на момент вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім, вину не визнав, пояснив, що розбійного нападу не вчиняв, зустрівся з ОСОБА_7 поговорити, з потерпілим знайомий не був, на переглянутому в судовому засіданні відеозаписі зображений не він.

Прокурор в судовому засіданні вказала, що стороною обвинувачення в повному обсязі доведено винуватість вказаних осіб у вчиненому кримінальному правопорушенні. Зокрема доказами на підтвердження винуватості вказаних осіб, які перевірені та досліджені безпосередньо у судовому засіданні є протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.07.2018, де потерпілим зазначено про трьох невідомих осіб які заволоділи його майном із застосування фізичного насильства. Крім цього доказом на підтвердження винуватості вказаних осіб, є протоколи впізнання, за участю потерпілого, які долучені до судової справи та досліджені судом, де потерпілим вказано на обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як на осіб які вчинили щодо нього розбійний напад. Крім цього, прокурор просила суд звернути увагу на відеозапис з камер зовнішнього відео спостереження де зафіксовано трьох осіб які нанесли тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 та в подальшому заволоділи його майном. Також просила суд врахувати покази потерпілого ОСОБА_9 , які ним дані на досудовому розслідуванні та зафіксовані у протоколі допиту від 14.07.2018, та визнати їх належним та допустимим доказом, так як дані показання повністю підтверджуються іншими доказами у кримінальному провадженні. Просила суд визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити покарання у межах санкції статті у виді позбавлення волі терміном 7 років. На підставі ст. 4 ст. 70 КК України з врахуванням вироку Франківського районного суду м. Львова від 01.06.2022 шляхом поглинання менш тяжкого покарання більш тяжким визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі терміном 7 років. Строк відбування покарання рахувати з 15.07.2018 тобто з моменту обрання запобіжного заходу виді тримання під вартою.

Просила визнати винним ОСОБА_7 вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КПК України та призначити покарання у межах санкції статті у виді позбавлення волі терміном 7 років. На підставі ст. 71 КК України визначити остаточне покарання з врахування вироку Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2017 та призначити покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі. Строк відбуття покарання рахувати з 15.07.2018. Зарахувати у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 15.07.2018 по 11.05.2021, з розрахунку - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Просила визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КПК України та призначити покарання у межах санкції статті у виді позбавлення волі строком 7 років.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 просив суд виправдати обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з недоведенням вини останнього. Вказує, що згідно рапорту та протоколу огляду у ОСОБА_6 було виявлено мобільний телефон марки «Айфон», який ним було добровільно видано працівникам поліції. Однак протоколу затримання ОСОБА_6 складено не було, так як і не було складено протоколу вилучення мобільного телефону. Звертає увагу, що проведення обшуку особи під час огляду не передбачено, так як це окремі слідчі дії. Протокол огляду місця події не є належним доказом, так як одержаний з порушенням вимог кримінально - процесуального законодавства України. Відеозапис з камер зовнішнього спостереження не може вважатися допустимим доказом, так отриманий в поза процесуальний спосіб.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив визнати невинуватим ОСОБА_7 , так як обвинувальний акт ґрунтується лише на припущеннях, вина останнього не доведена.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_4 просив визнати невинуватим ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з недоведеністю вини останнього.

Суд, заслухавши доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, покази обвинувачених, повно та всебічно дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч.1 ст.337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до положень ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (відповідно до постанови ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, на доведення винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України судом було враховано доводи та заперечення сторін, здійснено аналіз доказів, що були надані суду та досліджені в ході судового розгляду, а саме:

-протокол огляду місця події від 14.07.2018, згідно якого, об`єктом огляду була відкрита ділянка місцевості, яка знаходиться по вул. Кульпарківська, 95 в м. Львові . Під час огляду виявлено та вилучено телефон «Iphone» 6+ ІМЕІНОМЕР_1, та телефон «Nokia 53» ІМЕІ НОМЕР_3 . Проведеним оглядом було встановлено наступне. ОСОБА_6 підтвердив, що у нього є неналежний йому телефон який йому у кишеню поклали працівники поліції, перебуваючи по вул. Кульпарківська, 95 у м. Львові , а саме мобільний телефон марки «Iphone»;

-протокол пред`явлення особи до впізнання від 14.07.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_6 , за такими ознаками: риси обличчя, зріст близько 177-180 см; худорлявої статури, татуювання на шиї, дана особа за участі інших осіб витягувала з кишені телефон;

-протокол пред`явлення особи до впізнання від 14.07.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 за рисами обличчя, коротке чорне волосся, середня статура, дану особу бачив як вона підбігла та плиснула балончиком сльозоточивої дії в область обличчя;

-протокол пред`явлення особи до впізнання від 14.07.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_8 за короткою стрижкою, статурою лиця, вік близько 18, зріст. Дана особа наносила удари ногами та руками у обличчя, у той час потерпілий знаходився на землі;

-постанова від 14.07.2018 про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів, а саме: телефон марки Iphone 6 plus IMEI: НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Nokia 53» ІМЕІ НОМЕР_3 ;

-висновок експерта №678 від 31.07.2018, згідно якого у громадянина ОСОБА_9 при обстеженні у Міській дитячій клінічній лікарні 16 липня 2018 року було діагностовано: «Струс головного мозку. Забій м`яких тканин голови». З цього приводу було призначене амбулаторне лікування, і він повторно звернувся для огляду нейрохірургом 30 липня 2018р. На момент проведення судово - медичної експертизи було виявлено синці на чолі зліва, у лобно - скроневій ділянці справа, на руках, на спині, садна у лобно - тім`яній ділянці справа, під правою ключицею. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, могли виникнути 14 липня 2018 року, як вказує потерпілий. «Струс головного мозку» відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Синці, садна відносяться до легкого тілесного ушкодження. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень на різних поверхнях тіла: по передній і задній, не слід вважати можливим їх виникнення внаслідок падіння на площину з висоти власного росту або спричинення їх власноручно;

-висновок експерта №9/456 від 22.08.2018, згідно якого ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону торговельної марки «Apple» моделі «Iphone А1524» серії « 6 Plus», об`ємом вбудованої пам`яті - 64Гб, ІМЕІ: НОМЕР_1 , станом на 14.07.2018, становила: 3906,00 грн.(три тисячі дев`ятсот шість грн. 00 коп.).

-відеозапис з камер відеоспостереження;

-протокол огляду від 27.07.2018 року, згідно якого на відео - файлі у папці під назвою XVR_ch2_main_3705_3907 розміром 30,3 МБ (31 798 272 байт) видно як потерпілий ОСОБА_9 іде вулицею Сахарова у м. Львові , його наздоганяє ОСОБА_7 та розпилює рідиною з балончика у очі. В подальшому підбігає ОСОБА_8 , котрий починає наносити удари ОСОБА_9 , зваливши його на землю. В подальшому ОСОБА_6 виймає мобільний телефон з кишені ОСОБА_9 та покидає місце злочину з телефоном ОСОБА_9 . За ним іде ОСОБА_11 котрому ОСОБА_6 показує викрадений телефон. В подальшому місце злочину покидає ОСОБА_7 Потерпілий продовжує лежати на землі. Через декілька секунд ОСОБА_8 повертається та продовжує наносити ОСОБА_9 удари по тілу. В подальшому до них підходить ОСОБА_6 та починає щось випитувати ОСОБА_9 , в цей час ОСОБА_8 наносить йому удари. В подальшому до них підходить ОСОБА_7 за декілька секунд ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 відходять від потерпілого ОСОБА_9 , за ними відходить ОСОБА_7

-рапорт інспекторів взводу 2 роти 2 батальйону 3 УПП у Л/о ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про те, що під час патрулювання 14.07.2018 вул. Кульпарківська,95, побачили трьох невідомих осіб, які підпадали під орієнтування щодо розбою за адресою: м. Львів, вул. Академіка Сахарова , а саме, що троє невідомих осіб пшикнули балончиком та забрали телефон Айфон 6+ білий та нанесли тілесні ушкодження громадянину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час перевірки вище вказаних осіб, у одного з них, а саме ОСОБА_6 було виявлено даний телефон, також було встановлено інших невідомих, якими виявились ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана подія мала місце орієнтовно о 05:00 год. На місце події було викликано СОГ Франківського ВП осіб було доставлено у Франківський ВП, спец. засоби не застосовувались, тілесних ушкоджень не виявлено.

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 14.07.2018 року, який вказав, що близько 23:30 год. він із центральної частини міста вирушив по місцю проживання. Із собою мав мобільний телефон марки Iphone 6 plus, білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , із сім карткою НОМЕР_2 . Так як громадський транспорт вже не ходив, він вирішив піти додому пішки. Йшов по вул. Коперника у сторону вул. Сахарова. Йшов один. Коли він дійшов до перехрестя вулиць Богуна - Сахарова та переходячи дорогу по вул. Богуна, він помітив як з вул. Богуна виходить компанія із трьох осіб, один з яких молодший віком близько 18 років, інші два старші віком близько 25-30 років. Особливо їхні прикмети він не розглядав, однак може сказати, що один був одітий у шорти та куртку, однак хто саме сказати не може, та у іншого старшого хлопця на шиї було татуювання у вигляді цепочки. З даними особами він знайомий не був та бачив їх уперше. Він перейшов дорогу та пішов не оглядаючись у сторону вулиці Горбачевського по вул. Сахарова у м. Львові . Відійшовши на відстань близько 150 метрів він помітив як з правої сторони його обходить невідомий чоловік, який балончиком бризнув йому у очі. Від струї балончика він обернувся у ліву сторону. В той момент біля себе побачив невідомого, якого описав вище, віком близько 25-30 років, без татуювання, який направив йому в лице струю балончиком, одразу помітив як підбігає невідомий хлопець, якого описав вище, віком 18 років і почав завдавати численну кількість ударів руками та ногами в область голови. Від ударів падаючи на землю, помітив як підбігав інший описаний невідомий з татуюванням на шиї. Лежачи на землі невідомі не переставали наносити йому удари. Невідомий котрий прибіг останнім обшукував його та в результаті чого із правої кишені спортивної куртки білого кольору вийняв належний йому мобільний телефон марки Iphone 6 plus, білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім карткою НОМЕР_2 . В подальшому невідомі почали запитувати пароль розблокування телефону. Потерпілий повідомив пароль під загрозою продовження насильства. В подальшому невідомі пішли у сторону вулиці Богуна вулицею Сахарова у місті Львові. В свою чергу він піднявся та пішов додому. Будучи по місцю проживання він повідомив про факт свою матір, яка викликала працівників поліції;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14.07.2018 року поданою ОСОБА_15 щодо розбійного нападу на її сина ОСОБА_9 ;

-покази свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні вказав, що під час здійснення патрулювання Франківського району м. Львова, рухаючись по вул. Кульпарківська ним та його напарником було помічено трьох осіб, які знаходились на перехресті вулиць Кульпарківська - Садова. Візуально їм здалось, що ці троє осіб перебували в стані алкогольного сп`яніння або з ознаками наркотичного сп`яніння. При поверхневій перевірці громадянина ОСОБА_6 у нього було виявлено мобільний телефон марки Iphone. Інших заборонених речей у молодиків виявлено не було, тому підстав для їх затримання не було. Приблизно через півгодини на службовий планшет прийшло орієнтування, що по вул. Сахарова було вчинено чи то грабіж чи то розбійний напад із застосуванням балончика. Через певний проміжок часу, приблизно дві - три години, патрулюючи ними знову було виявлено трьох осіб, які вже були одягнуті по іншому. Ними виявились особи, яких вони раніше перевіряли. Під час поверхневої перевірки у громадянина ОСОБА_6 було виявлено мобільний телефон Iphone 6.

Відтак дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КК України, тобто як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КК України, тобто як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), за попередньою змовою групою осіб,вчиненого повторно.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КК України, тобто як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), за попередньою змовою групою осіб.

Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведеною, і їхні дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), за попередньою змовою, вчиненого повторно.

Крім цього, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, а його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), за попередньою змовою, виходячи з наступного.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Склад злочину, передбаченого ст. 187 КК України посягає на два об`єкти: майно потерпілого та його здоров`я.

Судом встановлено, що об`єктом складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України у цьому кримінальному провадженні є здоров`я потерпілого ОСОБА_9 та його майно, а саме мобільний телефон марки Iphone 6 plus.

Об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України виражається у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Виходячи зі статті 187 КК України, розбій характеризується нападом, який може бути відкритим або несподіваним для потерпілого (таємним). Напад завжди супроводжується насильством над потерпілим як способом подолання дійсного чи можливого опору з метою заволодіння чужим майном. Обов`язковою ознакою розбійного нападу є небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, насильство. При цьому фізичне насильство полягає у силовому впливові на потерпілого, який призводить до заподіяння йому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я або незначною втратою працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також в інших насильницьких діях, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх заподіяння. В останньому випадку винна особа повинна усвідомлювати можливість заподіяння таких тілесних ушкоджень. Розбій вважається закінченим злочином з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, заволодів майном злочинець чи ні. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 лютого 2019 року в справі № 629/1663/16-к.

Небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо. (постанова Верховного Суду від 28.04.2021 року, справа №552/5608/18, провадження № 51-4784 км 20).

Так, з оглянутих та досліджених судом відеозаписів з камер зовнішнього відеспостереження, які згідно протоколу огляду від 27.07.2018 року були вилучені в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_5 », за адресою: АДРЕСА_4 , вбачається, що тротуаром рухається потерпілий ОСОБА_9 , а за ним позаду ідуть троє осіб. На відеозаписі видно, як потерпілого ОСОБА_9 наздоганяє ОСОБА_7 та махаючи рукою кличе до себе ОСОБА_8 , після якого добігає ОСОБА_6 (файл XVR_ch3_main_3701_3836).

На відеофайлі (файл XVR_ch3_main_3701_3836) зафіксовано як ОСОБА_7 підходячи до потерпілого ззаду з правої сторони, витягнувши правою рукою з задньої правої кишені штанів балончик, розпилює речовину в обличчя потерпілому ( 14.04.2018, час 00:37:13). Після того, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи одягнутим у шорти, почав наносити потерпілому удари по тілу та в область голови, в той час як потерпілий ОСОБА_9 лежав на землі. В цей момент підходить обвинувачений ОСОБА_6 , який обшукує потерпілого, а згодом витягує з кишені останнього мобільний телефон. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_6 покидають місце події з телефоном у руках. В подальшому місце злочину покидає і ОСОБА_7 . Однак, о 00:38:08 до потерпілого, який продовжував лежати на землі, повертається обвинувачений ОСОБА_8 та потворно завдає удару потерпілому. В той час до них підходять ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . ОСОБА_6 присівши біля потерпілого, який продовжував знаходитися на землі, про щось з останнім розмовляє, в той час ОСОБА_8 продовжує завдавати удари потерпілому. В подальшому до них підходить ОСОБА_7 . Через декілька секунд ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відходять від потерпілого, потім відходить і ОСОБА_7 . ОСОБА_6 покидаючи місце злочину тримає у руці телефон.

Доводи сторони захисту про недопустимість відеозапису з камер зовнішнього спостереження як доказу, так як такий одержаний в поза процесуальний спосіб, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Так, згідно з вимогами ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій його було надано. Сторона кримінального провадження, якій надано речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються у протоколі огляду. Таким чином, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ може бути надано стороні кримінального провадження добровільно або на підставі судового рішення.

Долучений слідчим до матеріалів провадження в якості речового доказу DVD-R диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу.

При оцінці зазначеного відеозапису, як доказу винуватості обвинувачених, на предмет його допустимості, суд враховуючи положення ч. 2 ст. 84, п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України, робить висновок, що зазначений відеозапис здобутий органом досудового розслідування у спосіб, передбачений положеннями КПК України, має доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Крім того, факти, які зафіксовані на відеофайлах підтверджуються і іншими доказами, а саме протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14.07.2018 року поданою ОСОБА_15 щодо розбійного нападу на її сина ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи до впізнання від 14.07.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 за рисами обличчя, коротке чорне волосся, середня статура, дану особу бачив як вона підбігла та плиснула балончиком сльозоточивої дії в область обличчя; протоколом пред`явлення особи до впізнання від 14.07.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_8 за короткою стрижкою, статурою лиця, вік близько 18, зріст. Дана особа наносила удари ногами та руками у обличчя, у той час потерпілий знаходився на землі; протоколом пред`явлення особи до впізнання від 14.07.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_6 , за рисами обличчя, зріст близько 177-180 см; худорлявої статури, татуювання на шиї, дана особа за участю інших осіб витягувала з кишені телефон.

Зауваження захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_10 про те, що протокол пред`явлення до впізнання слід визнати недопустимим доказом через те, що при пред`явленні для впізнання ОСОБА_6 , відмінність у віці між особами, які пред`являлись для впізнання разом з ним була значною, не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

Порядок пред`явлення особи для впізнання врегульовано ст. 228 КПК України.

Так, згідно з вказаною нормою перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Перед тим як пред`явити особу для впізнання, їй пропонується у відсутності особи, яка впізнає, зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являються.

Суд не вважає відмінності між особами, які пред`являлись для впізнання потерпілому, про які зазначає захисник, а саме різницю у віці, різкою. До того ж серед ознак, за якими потерпілий упізнав ОСОБА_6 , вік не зазначений. Ознаками, за якими потерпілий упізнав ОСОБА_6 згідно протоколу пред`явлення для впізнання від 14.07.2018 року є: риси обличчя, зріст близько 177-180 см.; худорлява статура; татуювання на шиї, про наявність якого безпосередньо підтвердив обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні. Відтак, судом не встановлено між особами, які пред`являлись для впізнання таких ознак, що різко відрізняють їх між собою і унеможливлюють впізнання, а тому доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Факт заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень підтверджується висновком експерта №678 від 31.07.2018, згідно якого у громадянина ОСОБА_9 при обстеженні у Міській дитячій клінічній лікарні 16 липня 2019 року було діагностовано: «Струс головного мозку. Забій м`яких тканин голови». З цього приводу було призначене амбулаторне лікування, і він повторно звернувся для огляду нейрохірургом 30 липня 2018р. На момент проведення судово - медичної експертизи було виявлено синці на чолі зліва, у лобно - скроневій ділянці справа, на руках, на спині, садна у лобно - тім`яній ділянці справа, під правою ключицею. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, могли виникнути 14 липня 2018 року, як вказує потерпілий. «Струс головного мозку» відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Синця, садна відносяться до легкого тілесного ушкодження. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень на різних поверхнях тіла: по передній і задній, не слід вважати можливим їх виникнення внаслідок падіння на площину з висоти власного росту або спричинення їх власноручно.

Щодо врахування показів потерпілого ОСОБА_9 , які були ним надані на стадії досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. 23 КПК України визначено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Згідно п.7 ч.2 ст. 97 КПК України визначено, що суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів, незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.

Пунктом 1 ч.3 ст. 97 КПК України визначено, що суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або через тяжку фізичну чи психічну хворобу.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що засаді безпосередності дослідження доказів, як і будь - якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах. У залежності від обставин, ця засада реалізується в різних формах, оскільки суд має узгоджувати її з іншими засадами кримінального процесу та/або легітимними інтересами суспільства чи окремих осіб (постанови Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 750/5745/15-к, від 04.03.2020 у справі № 332/2216/17, від 10.09.2020 у справі № 766/19891/17). Тобто, принцип безпосередності дослідження доказів може зазнавати певних легітимних обмежень, які не можна вважати порушенням цього принципу.

В межах цього кримінального провадження суд вважає, що справедливість провадження може бути досягнута у випадку, коли сторона обвинувачення зможе посилатись на зібрані у законному порядку докази, а сторона захисту зможе оспорити їх достовірність, належність та допустимість. Як наголошено в ухвалі Верховного Суду у справі № 711/2233/18 від 07.09.2021, для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію.

Судом приймається до уваги вимоги ч.5 ст.9 КПК України, де зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З викладених норм вбачається, що всі докази, як правило, повинні подаватися під час публічного розгляду в присутності обвинуваченого для забезпечення змагальності сторін. З цього правила існують винятки, але вони не можуть порушувати права захисту. З позиції ЄСПЛ вбачається, що якщо підсудному було надано відповідну та належну можливість заперечити такі показання, чи то при їх наданні, чи на пізнішому етапі, прийняття їх як доказів не суперечитиме саме по собі вимогам п.1 та п. 3«d» ст.6 Конвенції. Але з цього випливає, що засудження не може виключно або вирішальною мірою ґрунтуватися на показаннях, які сторона захисту не могла оспорити.

Порушення конвенції буде там, де свідок (свідки) або потерпілий (потерпілі), показання якого має істотне значення для вирішення справи, не міг бути опитаний, або за обставин, коли був ряд таких свідків, але жоден із них не міг бути опитаний. Саме таке відбулося у справі, що розглядається.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Жуковський проти України» від 3.03.2011 наголошується, що за загальним правилом п.1 і п. 3«d» ст. 6 Конвенції вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати показання свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше (також рішення від 23.04.97 у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів» та рішення від 15.06.92 у справі «Люді проти Швейцарії»).

Суд уважає за необхідне зазначити, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч.1 ст.94 КПК, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Обставиною, що об`єктивно унеможливила допит потерпілого ОСОБА_9 є смерть останнього. Вказана обставина підтверджується відповіддю Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 15.08.2019 №1280/16.1-109, про те, що у відділі наявний актовий запис про смерть №282 від 11.02.2019 р., складений на ОСОБА_9 , 16.05.2019 року.

Стороною обвинувачення було заявлене клопотання про дослідження протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 14.07.2018 року, який відкривався стороні захисту в порядку ст.290 КПК України на стадії досудового розслідування при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, що було задоволено судом.

Протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 14.07.2018 року був досліджений в судовому засіданні, відповідно до якого близько 23:30 год. потерпілий із центральної частини міста вирушив по місцю проживання. Із собою мав мобільний телефон марки Iphone 6 plus, білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , із сім карткою НОМЕР_2 . Так як громадський транспорт вже не ходив, він вирішив піти додому пішки. Йшов вул. Коперника у сторону вул. Сахарова. Йшов один. Коли він дійшов до перехрестя вулиць Богуна - Сахарова та переходячи дорогу по вул. Богуна, він помітив як з вул. Богуна виходить компанія із трьох осіб, один з яких молодший віком близько 18 років, інші два старші віком близько 25-30 років. Особливо їхні прикмети він не розглядав, однак може сказати, що один був одітий у шорти та куртку, однак хто саме сказати не може, та у іншого старшого хлопця на шиї було татуювання у вигляді цепочки. З даними особами він знайомий не був та бачив їх уперше. Він перейшов дорогу та пішов не оглядаючись у сторону вулиці Горбачевського по вул. Сахарова у м. Львові . Відійшовши на відстань близько 150 метрів він помітив як з правої сторони його обходить невідомий чоловік, який балончиком бризнув йому у очі. Від струї балончика він обернувся у ліву сторону. В той момент біля себе побачив невідомого, якого описав вище, віком близько 25-30 років, без татуювання, який направив йому в лице струю балончиком, одразу помітив як підбігає невідомий хлопець, якого описав вище, віком 18 років і почав завдавати численну кількість ударів руками та ногами в область голови. Від ударів падаючи на землю, помітив як підбігав інший описаний невідомий з татуюванням на шиї. Лежачи на землі невідомі не переставали наносити йому удари. Невідомий котрий прибіг останнім обшукував його та в результаті чого із правої кишені спортивної куртки білого кольору вийняв належний йому мобільний телефон марки Iphone 6 plus, білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім карткою НОМЕР_2 . В подальшому невідомі почали запитувати пароль розблокування телефону. Потерпілий повідомив пароль під загрозою продовження насильства. В подальшому невідомі пішли у сторону вулиці Богуна вулицею Сахарова у місті Львові. В свою чергу він піднявся та пішов додому. Будучи по місцю проживання він повідомив про факт свою матір, яка викликала працівників поліції.

Отже, згідно з аналізом норм національного законодавства вбачається, що суд при розгляді справи повинен забезпечити право сторін на допит особи, яка дає показання, важливі для вирішення справи, і не вправі використовувати позасудові свідчення такої особи, але якщо попри всі необхідні заходи забезпечити явку такої особи виявилося неможливим, на підставі ч.3 ст.97 КПК України, сторона на доведення своєї позиції може надати суду показання особи, які та давала під час досудового розслідування, і сам факт відсутності такої особи під час судового розгляду не може бути підставою для визнання таких її показань недопустимим доказом. При цьому суд враховує позицію ЄСПЛ із даного питання, яка викладена вище та вважає його допустимим у сукупності з іншими дослідженими доказами у судовому засіданні.

Суд звертає увагу, що ухвалюючи вирок, обґрунтовує прийняте рішення не тільки на підставі показань потерпілого ОСОБА_9 , які давались під час досудового розслідування, а аналізує такі і дає їм оцінку в сукупності з іншими безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами.

Крім цього, суд надає оцінку показанням свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні вказав, що під час здійснення патрулювання Франківського району м. Львова, рухаючись по вул. Кульпарківська ним та його напарником було помічено трьох осіб, які знаходились на перехресті вулиць Кульпарківська - Садова. Візуально їм здалось, що ці троє осіб перебували в стані алкогольного сп`яніння або з ознаками наркотичного сп`яніння. При поверхневій перевірці громадянина ОСОБА_6 у нього було виявлено мобільний телефон марки Iphone. Інших заборонених речей у молодиків виявлено не було, тому підстав для їх затримання не було. Приблизно через півгодини на службовий планшет прийшло орієнтування, що по вул. Сахарова було вчинено чи то грабіж чи то розбійний напад із застосуванням балончика. Через певний проміжок часу, приблизно дві - три години, патрулюючи ними знову було виявлено трьох осіб, які вже були одягнуті по іншому. Ними виявились особи, яких ми раніше перевіряли. Під час поверхневої перевірки у громадянина ОСОБА_6 було виявлено мобільний телефон Iphone 6.

Суд вважає, що покази свідка в повній мірі узгоджуються з іншими доказами, які досліджувались у судовому засіданні та є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми та взаємозв`язаними, незважаючи на заперечення сторони захисту.

З приводу долученого судом рапорту інспекторів від 14.07.2018 року суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні такого правопорушення.

Враховуючи зміст вищенаведених норм кримінального процесуального закону, суд вважає, що рапорт інспекторів Управління патрульної поліції не є доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Суб`єктом розбою є осудна особа, яка досягла 14-річного віку. Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні суб`єктами вчинення розбійного нападу є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який на момент вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України характеризується прямим умислом та корисливим мотивом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони розбою є мета, з якою здійснюється напад, - заволодіння чужим майном, а також вчинення такого за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає доведеним спрямованість умислу обвинувачених на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 , а також наявність попередньої змови на здійснення розбійного нападу.

З досліджених судом відеозаписів з камер відео спостереження вбачається, що напад відбувався за умов, коли кожен із його співучасників мав змогу бачити та усвідомлювати дії інших нападників. Заволодівши чужим майно обвинувачені разом покинули місце події. Також про єдиний спільний умисел обвинувачених свідчить узгодженість дій. Так, ОСОБА_7 розпилив в обличчя потерпілого рідину з балончика, ОСОБА_8 завдавав ударів потерпілому упродовж всієї тривалості нападу, а обвинувачений ОСОБА_6 відшукав у потерпілого мобільний телефон та вилучив його в останнього.

Також суд на доведення наявності у діях обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України бере до уваги постанову Верховного Суду у справі № 589/2313/18, провадження № 51-841км19 від 07.10.2020 року про те, що співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення. При цьому під час вчинення злочину кожен зі співучасників може вчиняти різні дії (подолання опору потерпілого, заподіяння тілесних ушкоджень, заволодіння майном), які спрямовані на досягнення єдиної мети. Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Суд звертає увагу, що показання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не узгоджують між собою, так як вони не змогли чітко та достеменно пояснити суду, коли вони зустрілись, де та коли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зустріли ОСОБА_6 , чому вони перебували 14.07.2018 року близько 00:37 год. по АДРЕСА_4 . Натомість такі покази обвинувачених спростовуються іншими доказами, які є в матеріалах справи, зокрема відеозаписом, на якому чітко зафіксовано трьох осіб, які здійснили розбійний напад на потерпілого. Пізніше трьох з них впізнав потерпілий ОСОБА_9 за зовнішніми ознаками, зокрема ОСОБА_6 було впізнано і за наявністю татуювання на шиї, наявність якої знову ж таки не заперечувалось ОСОБА_6 в судовому засіданні в ході усього розгляду справи.

Отже з огляду на послідовність і характер дій обвинувачених мав місце умисел на вчинення злочину заздалегідь ретельно спланованого і підготовленого. У їх розпорядженні був балончик, речовину з якого було розпилено в обличчя потерпілого, з метою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я останнього.

Внаслідок таких дій обвинувачених потерпілому також було завдано матеріальну шкоду, яка підтверджується висновком експерта №9/456 від 22.08.2018, що ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону торговельної марки «Apple» моделі «Iphone А1524» серії « 6 Plus», об`ємом вбудованої пам`яті - 64Гб, ІМЕІ: НОМЕР_1 , станом на 14.07.2018, становила: 3906,00 грн.(три тисячі дев`ятсот шість грн. 00 коп.).

З досліджених в судових засіданнях доказів, судом не встановлені суттєві процесуальні порушення, зокрема фальсифікація доказів під час оглядів, пред`явлення особи для впізнання, які могли потягнути за собою визнання доказів недопустимими в цілому.

Недоліки досудового розслідування на які посилається сторона захисту, зважаючи на те, що був вчинений тяжкий злочин, в найкоротші строки були розшукані причетні до нього особи, складність кримінального провадження, суд вважає, такими, що не спростовують вини обвинувачених, а їх позиція спрямована на уникнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно.

Крім того, винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно.

Винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який передбачено ч.2 ст.187 КК України та відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо неповнолітньої особи.

В ході судового розгляду встановлено, що вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив до постановлення вироку Франківського районного суду м. Львова від 01.06.2022 року, згідно з яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання з врахуванням положень ч.1 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, - шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, зарахувавши в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який передбачено ч.2 ст.187 КК України та відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, раніше судимий, в тому числі за злочини проти власності.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо неповнолітньої особи.

При цьому суд враховує, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк, тривалістю 2(два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд звертає увагу на не ефективність раніше визначеного обвинуваченому ОСОБА_7 згідно вироку Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2017 року іспитового строку, під час якого ОСОБА_7 скоїв нове кримінальне правопорушення 14.07.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, ще до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Отже, до покарання, призначеного ОСОБА_7 за новим вироком, підлягає приєднанню повністю або частково невідбуте покарання, призначене вироком Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2017 року.

Крім цього, ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 15.07.2018 року до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11.05.2021 року ОСОБА_7 змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Таким чином, з урахуванням положень ч.5 ст. 72 КК України, ОСОБА_7 слід зарахувати в строк відбуття покарання, строк його попереднього увязнення з 15.07.2018 року по 11.05.2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Крім цього, слід зарахувати ОСОБА_7 на підставі ч.7 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання строк дії запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту з 11.05.2021 року по дату набрання вироком законної сили включно, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який передбачено ч.2 ст.187 КК України та відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, вчинення злочину у неповнолітньому віці.

Обставиною, яка пом`якшує обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є вчинення злочину у неповнолітньому віці.

Обставиною, яка обтяжує обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо неповнолітньої особи.

Суд також не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України або ст. 104 КК України.

За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід обрати в межах санкції ч.2 ст. 187 КК України з врахуванням положень п.3 ч.3 ст.102 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідно до вимог ст. 100 КПК України

Крім цього з обвинувачених підлягають стягненню солідарно в користь держави витрати на залучення експерта, які документально підтверджені висновком експерта від 22.08.2018 №9/456 в сумі 572 гривні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з врахуванням вироку Франківського районного суду м. Львова від 01.06.2022 шляхом поглинання менш тяжкого покарання більш тяжким за цим вироком, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу взяття його під варту, а саме 15 липня 2018 року.

Зарахувати у строк відбуття покарання за даним вироком відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк тримання під вартою ОСОБА_6 з 15.07.2018 по дату набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 слід залишити без змін.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_7 шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2017 року, призначити остаточне покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк його попереднього увязнення з 15.07.2018 року по 11.05.2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк дії запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту з 11.05.2021 року по дату набрання вироком законної сили включно, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Після вступу вироку в законну силу взяти під варту ОСОБА_7 та направити для реального відбування покарання.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Після вступу вироку в законну силу взяти під варту ОСОБА_8 та направити для реального відбування покарання.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу, суд не вбачає.

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно витрати на залучення експерта у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні в дохід держави.

Речові докази:

мобільний телефон марки Iphone 6 ІМЕІ: НОМЕР_1 , який згідно заяви від 14.07.2018 переданий на відповідальне зберігання законному представнику потерпілого ОСОБА_15 , залишити останній;

мобільний телефон марки Nokia ІМЕІ: НОМЕР_4 - повернути ОСОБА_6 .

DVD диск з камер спостереження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1