Провадження № 1-кп/947/887/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000516 від 17.04.2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-29.05.2017 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

-02.06.2021 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробування строком на 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимий, маючий не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин проти власності, при наступних обставинах.

Так, 17 квітня 2024 року приблизно о 11 годині 05 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Доковій в м. Одеса, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , який йшов попереду по вказаній вулиці та у руці тримав мобільний телефон. В цей момент, ОСОБА_5 , розуміючи, що у ОСОБА_6 порушена координація рухів, та він не зможе чинити опір, виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону ОСОБА_6 .

Підійшовши ближче до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 попросив в останнього цигарку, та в ході розмови, вихватив мобільний телефон у ОСОБА_6 . Далі, у зв?язку з тим, що ОСОБА_6 чинив опір, а ОСОБА_5 побачив в його кармані грошові кошти, то вирішив віддати телефон, замість якого вирішив викрасти грошові кошти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного у зв?язку з агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року N? 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (на час вчинення злочину дію якого продовжено в установленому Законом порядку), усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, відкрито заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 у сумі 2350 гривень та пенсійним посвідченням, що видане на ім?я потерпілого.

Після цього, ОСОБА_5 , штовхнув ОСОБА_6 , який внаслідок цього упав на землю, з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду потерпілому на загальну суму 2350 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав у повному обсязі, з відповідною кримінально-правовою кваліфікацією його дій погодився. Щиро покаявся та просив його суворо не карати.

Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, надавши заяву про проведення судового засідання без його участі, повідомивши, що матеріальна шкода йому відшкодована, будь яких претензій до обвинуваченого він не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію злочину, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, зокрема: письмових документів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 та матеріалів, дослідження яких є необхідним для вирішення питань, передбачених ч. 1 ст. 368 КПК України.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України в повному обсязі доведена, а відтак дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який міцних соціальних зав`язків немає, раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працевлаштований.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставинами, що згідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є рецидив злочину.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, судом не встановлено.

Зважаючи на встановлені обставини, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 та міру призначеного йому покарання, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишили обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2024 2024 року в рамках кримінального провадження на: грошові кошти у сумі 330 гривень, номіналом 200 гривень (КН9094311) 1 шт., 100 гривень (УЛ3963610) 1 шт., 20 гривень (ВТ1697412) 1шт., 5 гривень (ЮВ4101862) 1 шт, 1 гривня (НВ0586360, НА2279154, ТЗ447606, МД3823143, УТ9811584) 5 шт.; пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягає скасуванню на підставі статті 174 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

До вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме: з 17.04.2024 року, зарахувавши у строк остаточно призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2024 2024 року в рамках кримінального провадження на: грошові кошти у сумі 330 гривень, номіналом 200 гривень (КН9094311) 1 шт., 100 гривень (УЛ3963610) 1 шт., 20 гривень (ВТ1697412) 1шт., 5 гривень (ЮВ4101862) 1 шт, 1 гривня (НВ0586360, НА2279154, ТЗ447606, МД3823143, УТ9811584) 5 шт.; пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - скасувати.

Речові докази: грошові кошти у сумі 330 гривень, номіналом 200 гривень (КН9094311) 1 шт., 100 гривень (УЛ3963610) 1 шт., 20 гривень (ВТ1697412) 1шт., 5 гривень (ЮВ4101862) 1 шт, 1 гривня (НВ0586360, НА2279154, ТЗ447606, МД3823143, УТ9811584) 5 шт.; пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - повернути потерпілому.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з моменту його оголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1