В И Р О К

іменем України

Справа № 126/1476/22

Провадження № 1-кп/126/73/2024

"26" лютого 2024 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника потерпілого, адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бершадь матеріали кримінального провадження №00000206 від 11.07.2022 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Білий Камінь, Чечельницького району Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11.07.2022 о 11 годині 50 хвилин, в світлу пору доби, на автодорозі, розташованій в смт. Чечельник Гайсинського району Вінницької області, по вулиці Жовтневій, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним транспортним засобом ВАЗ 21013 державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, який відповідно технічного паспорту належить ОСОБА_8 , законним володільцем якого є ОСОБА_4 , рухаючись по вулиці Жовтневій смт. Чечельник Гайсинського району Вінницької області, в напрямку перехрестя, яке сполучає вищезазначену вулицю з вулицею Героїв Майдану, здійснивши маневр обгону попутного автомобіля ВАЗ 1206 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , після чого виїхав на прилеглу до магазину «Мото-Вело» територію, порушивши згідно висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/102- 22 11046-ІТ від 28.07.2022 п.12.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР У країни), згідно з яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та п. 13.1 ПДР України, згідно якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, здійснив наїзд на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який, керуючи велосипедом, рухався з вулиці Героїв Майдану в напрямку магазину «Мото-Вело».

В результаті наїзду ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 ушкодженню вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани тім`яної ділянки голови зліва, які згідно висновку експерта № 64 від 28.07.2022 могли виникнути внаслідок дії тупого (тупих), твердого (твердих) предмета (предметів) або співудару об нього-них і відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також ушкоджена у вигляді перелому правої променевої кістки у верхній третині зі зміщенням, перелому 7-8 ребер зліва, які згідно висновку експерта № 64 від 28.07.2022 відносяться до середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень, які не несуть небезпеки для життя у момент їх виникнення, але призвели до тривалого розладу здоров`я більш як 21 день.

Відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/102-22/10045-ІТ від 28.07.2022, на момент експертного огляду робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля ВАЗ-21013 державний номерний знак НОМЕР_1 виконують свої конструктивні функції та невідповідностей вимогам п. 31.4 ГТДР України не виявлено. У деталях та вузлах робочої гальмівної системи та рульового керування автомобіля ВАЗ-21013 державний номерний знак НОМЕР_1 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Крім того, згідно висновку експерта №СЕ-19/102-22/11046-ІТ від 28.07.2022 в ситуації, яка склалася, можливість попередити контактування з автомобілем ВАЗ-21013 від дій велосипедиста ОСОБА_6 з технічної точки зору не залежала.

В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля ВАЗ-21013 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.п.12.3, 13.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала публічне обвинувачення по справі, вважає, що докази, зібрані під час досудового розслідування, дослідженні та знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду даного кримінального провадження. Вина ОСОБА_4 в інкриміновану кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у справі доказами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому правопорушенні не визнав, надав суду покази, в яких зазначив, що аби уникнути зіткнення з автомобілем, який пригальмував перед ним, змушений був змінити свій маршрут, як наслідок в`їхав на ганок магазину. Також, обвинувачений вказав, що потерпілого він не збивав, а останній лише намагався перепаркувати свій велосипед таким чином, щоб він опинився під бампером його автомобіля.

Потерпілий ОСОБА_6 , надав суду покази, в яких зазначив, що 11.07.2022 о 11:50 він їхав до магазину аби придбати там запчастину до свого велосипеда. Під`їхавши до магазину відчув удар, його відкинуло до магазину. Першу допомогу йому надали військові, які були поряд з магазином. Згодом приїхала швидка допомога, яка доставила його до Бершадської ОЛІ, де його в подальшому лікували. Також, потерпілий зазначив, що в момент удару їхав на велосипеді.

Допитаний в судовому засіданні свідок, ОСОБА_10 , надав суду покази, в яких повідомив суд, що він 11.07.2022, приблизно о 11 год ранку, перебував в магазині. в цей час стався удар під час якого потерпілого закинуло в магазин через відкриті двері магазину. Вийшовши на двір він побачив жигуль, який був на ганку магазину. Велосипед потерпілого був втиснутий в стіну.

Свідок, ОСОБА_11 , надала суду покази, в яких зазначила, що йшла по тротуару до пішохідного переходу, почула звук удару і побачила як машина заїхала в магазин, а людина яку збили, залетіла в магазин.

Обоє свідків надаючи свої покази вказали, що за кермом автомобіля, який в`їхав в магазин був ОСОБА_4 .

Крім показів потерпілого та свідків, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:

- висновком судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/102-22/10376-ФП від 25.07.22,згідно якого, автомобіль білого кольору марки ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 на кадрах відеозапису №№269-273 у файлі з назвою: "IMG _1772" в момент появи в полі зору відеокамери рухався зі швидкістю:46,44 - 51,34 км/год. Час з моменту виїзду транспортного засобу ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_2 темного кольору на смугу руху транспортного засобу ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору до моменту проїзду транспортного засобу ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору біля транспортного засобу ВАЗ 1206 д.н.з. НОМЕР_2 темного кольору становить 10,05 секунди;

- висновком експерта №64 від 28.07.2022, згідно якого з медичної карти стаціонарного хворого №4810 КНП Бершадська ОЛІЛ на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 слідує, що на момент поступлення 11.07.2022 у ОСОБА_6 мали місце ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, забійна рана тім`яної ділянки голови зліва, перелом правої променевої кістки у верхній третині зі зміщенням, перелом 7-8 ребер зліва. Ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани тім`яної ділянки голови зліва могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів або співудару об них і відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ушкодження у вигляді перелому правої променевої кістки у верхній третині зі зміщенням, перелому 7-8 ребер зліва могли виникнути внаслідок дії тупих, твердих предметів або співудару об нього - них і відноситься до середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень, які не несуть небезпеки для життя у момент їх виникнення, але призвели до тривалого розладу здоров`я більш як 21 день. Тілесні ушкодження, а саме закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана тім`яної ділянки голови зліва, перелом правої променевої кістки у верхній третині зі зміщенням, перелом 7-8 ребер зліва могли виникнути при зіткненні автомобіля з велосипедистом 11.07.2022. Можна припустити, що травмуючим предметом могли бути виступаючі частини кузова автомобіля;

- висновком експерта №СЕ-19/102-22/11046-ІТ від 28.07.2022, згідно якого в заданій дорожній обстановці, при вказаних в постанові про призначення експертизи комплексі технічних величин, дії водія автомобіля ВАЗ-21013 д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , з технічної точки зору регламентувалися вимогами п.п.12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, зміст яких викладений в дослідницькій частині.

В ситуації, яка склалася, при вказаних в постанові про призначення експертизи комплексі технічних величин, водій автомобіля ВАЗ - 21013 ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити наїзд на велосипедиста та ймовірне зіткнення з автомобілем ВАЗ - 2106, шляхом виконання вимог п.п.12.3, 13.1 Правил дорожнього руху.

В ситуації, яка склалася, при вказаних в постанові про призначення експертизи комплексі технічних величин, можливість попередити ймовірне зіткнення з автомобілем ВАЗ-21013 від дій водія автомобіля ВАЗ-2016 ОСОБА_9 з технічної точки зору не залежала.

В ситуації, яка склалася, при вказаних в постанові про призначення експертизи комплексі технічних величин, можливість попередити контактування з автомобілем ВАЗ-21013 від дій велосипедиста ОСОБА_6 з технічної точки зору не залежала.

В ситуації, яка склалася, при заданих в постанові про призначення експертизи комплексі вихідних даних, в діях водія автомобіля ВАЗ - НОМЕР_3 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.п.12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди;

- висновком експерта №СЕ-19/102-22/10045-ІТ, згідно якого вбачається, що робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля ВАЗ-21013, д.н.з. НОМЕР_1 виконують свої конструктивні функції та невідповідностей вимогам п.31.4 Правил дорожнього руху не виявлено.

У деталях та вузлах робочої гальмівної системи та рульового керування автомобіля ВАЗ-21013, д.н.з. НОМЕР_4 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено;

- протоколом огляду від 11.07.2022 та план-схемою до протоколу огляду, де зафіксовано вихідні дані при яких сталась дана дорожня пригода;

Крім того, в судовому засіданні було відтворено відео, де зафіксовано факт ДТП, з якого чітко вбачається, що автомобіль ВАЗ 21013, здійснив наїзд на велосипедиста та врізався в магазин.

Також, судом було досліджені характеризуючі дані на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 87 КПК України недопустимими, зокрема, є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, відповідно до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчій, прокурор, слідчій суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Стаття 323 КПК України встановлює, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, аналізуючи всі докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає зібрані та надані органом досудового розслідування докази належними, допустимими та такими, що доводять вину ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому злочині, суд розцінює, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Крім того, суд ухвалюючи даний вирок, приймає до уваги надані стороною обвинувачення ухвали слідчих суддів, протоколи слідчих, спрямовані на виконання вказаних ухвал, постанови про визнання та прилучення до кримінального провадження речових доказів, оскільки дані докази містять інформативний характер, підтверджують належність інших доказів та законність їх здобуття, однак вважає за можливе не вдаватися до їх аналізу, оскільки дані докази не містять даних про доведення чи спростування вини обвинуваченої.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд враховує думку органу пробації стосовно призначеного обвинуваченому покарання, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу винного, та те, що ОСОБА_4 раніше несудимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується по місцю проживання.

Обставин, що відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами. Вказане додаткове покарання сприятиме виправленню обвинуваченого в частині суворого дотримання в подальшому Правил дорожнього руху України.

Щодо цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом в КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, зокрема, недоторканості права власності та розумності строків (ч. 5 ст. 128 КПК України).

Розглядаючи цивільний позов в кримінальному провадженні, суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Ст. 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Цивільний відповідач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право визнавати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього.

Ст. 22 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законний інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Наведена норма узгоджується із ст. 12 ЦПК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали позову та надані на його обґрунтування докази, заслухавши сторони, вважає за необхідне залишити цивільний позов без розгляду, оскільки питання, які випливають з правовідносин, включають правильне визначення суб`єктного складу сторін, проведення складних розрахунків цивільно-правового характеру, що не притаманно кримінальному процесу з урахуванням його специфіки та термінів розгляду. Цивільним позивачем не долучено до справи страхового полісу на автомобіль ОСОБА_4 , що позбавляє суд можливості вірно визначити склад відповідачів та підстави їх цивільної відповідальності.

При цьому, суд роз`яснює позивачу ОСОБА_6 право на звернення до суду в порядку ЦПК України, оскільки у разі відмови у задоволенні вказаного позову це позбавить цивільного позивача права повторно звернутись до суду з вказаними вимогами.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Також, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на три (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3398 грн. 04 коп.(три тисячі триста дев`яносто вісім грн. чотири коп.) витрат на залучення експертів.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишити без розгляду. Роз`яснити позивачу ОСОБА_6 право на звернення до суду в порядку ЦПК України.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду від 14.07.2022 на автомобіль ВАЗ 21013 д. н. з. НОМЕР_1 , білого кольору, який відповідно технічного паспорту належить ОСОБА_8 , законним володільцем, якого є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та велосипед чорно-синього кольору марки FORWARD DISCOVERY FX HI TEN TUBING, який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Речові докази:

- автомобіль ВАЗ 21013 д. н. з. НОМЕР_1 , білого кольору, який відповідно технічного паспорту належить ОСОБА_8 , законним володільцем, якого є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути ОСОБА_4 як законному володільцю;

- велосипед чорно-синього кольору марки FORWARD DISCOVERY FX HI TEN TUBING, який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернути йому як власнику.

- DVD-RW диск 4/7 GB/120 мін з фрагментами відеозапису з камери відеоспостереження залишити в матеріалах справи.

- медичну карту стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_6 , повернути до КНП «Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування Бершадської міської ради».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1