Провадження № 1-кс/947/8090/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , представника власників майна адвоката ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання заступника керівника відділу детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_6 погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000040 від 19.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 19.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення викладені слідчим письмово в клопотанні.

Так, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 27.05.2024, 13.06.2024, за адресою: АДРЕСА_1 де здійснює господарську діяльність ТОВ «Дунайська Логістична Група» проведено обшук, за результатами якого вилучені фінансово-господарські документи, папки з документами (перелік яких зазначено детективом у клопотанні), грошові кошти.

14.06.2024 постановою заступника керівника відділу детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Одеській області вищевказані вилучені документи долучені до матеріалів кримінального провадження у якості речових доказів.

Детектив звертається з клопотанням посилаючись на те, що є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно є доказом умисного ухилення від сплати податків, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, могло зберегти на собі його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор та детектив в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити, з підстав викладених письмово.

Представник ТОВ «Дунайська логістична група» адвокат ОСОБА_5 надала письмові заперечення, в судовому засіданні зазначила, що ані ТОВ «Дунайська логістична група», ані її посадовим особам про підозру у вчиненні злочину не повідомлялось. Зауважила, що під час обшуку були безпідставно вилучені коносаменти, що необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства, що призведе до простою суден та утворення багатомільйонних збитків підприємства, яке надає послуги з транспортного оброблення, зберігання та експедирування вантажів у морських портах України. Звернула увагу на те, що вилучені документи за період 2024 року ніяк не стосуються кримінального провадження. Зазначила, що клопотання не містить будь якого обґрунтування для накладення арешту на вилучене майно. Просила відмовити у задоволенні клопотання.

Представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 надала письмові заперечення, в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_7 працює на посаді головного бухгалтера компанії ДП «БІ ЄНД ВАЙ», вилучені під час обшуку грошові кошти у розмірі 47 321 доларів США та 50 євро, є її особистими накопиченнями, що підтверджується Довідками 5 ОК за останні 5 років та відомостями з пенсійного фонду, які вона зберігала на території підприємства, в сейфі, за адресою: АДРЕСА_2 . Зауважила, що підозра ОСОБА_7 не вручалась, вона не є посадовою особою ТОВ «ДЛГ». Зазначила, що клопотання не містить будь якого обґрунтування щодо накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_7 . Просила відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, письмові заперечення представника власників майна, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що детективом під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

У контексті того, що метою накладення арешту детективом визначено необхідність збереження речових доказів, слідчий судді зауважує, що із аналізу змісту клопотання не видається можливим встановити, яке саме майно необхідно зберегти як речовий доказ.

Більш того, заступник керівника відділу детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Одеській області просив накласти арешт зокрема на: папки з документами, розрахунками, ТТН, актами надання послуг, товарно-супровідними документами, договорами ТОВ «ДЛГ» та контрагентами із зазначенням лише загальної кількості аркушів у кожній.

В той же час, клопотання детектива, всупереч вимогам ч. 2 ст.171 КПК, не містить ідентифікаційних ознак зазначених документів, що перешкоджає конкретизувати на що саме детектив просить накласти арешт та яке відношення зазначені документи мають до вказаного кримінального провадження, що може в подальшому потягнути за собою негативні наслідки для даного провадження та не буде слугувати його завданням, а також може порушити права власників майна.

Слідчий суддя звертає увагу на неприпустимість загального переліку в прохальній частині клопотання документів, тощо, адже кожен вилучений документ, має містити конкретні ідентифікаційні ознаки, зокрема назву, дату, суб`єкта видання чи суб`єктів укладення, кількість аркушів, кількість документів, визначення документ є оригіналом чи його копією, та ін., а також яка саме правова підстава для накладення арешту на майно та яка його мета накладення саме в даному конкретному кримінальному провадженні.

Безперечно особливо актуальним є встановлення та розслідування кримінальних правопорушень щодо ухилення від сплати податків до державного бюджету України, виявлення всіх причетних осіб, однак кожне кримінальне провадження має здійснюватись із суворим дотриманням норм кримінального процесуального законодавства, та до кожного учасника кримінального провадження має бути застосована належна правова процедура.

Крім того, надані детективом додатки до клопотання не містять відомостей щодо проведення огляду вилучених папок з документами.

У цьому контексті слідчий суддя звертає увагу, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та може бути застосований лише в порядку та на підставах визначених кримінальним процесуальним законодавством, та є не допустимим формальне посилання слідчого на необхідність накладення арешту майна осіб з метою вивчення речей та отримання інформації, яка можливо самостійно або в сукупності має доказове значення для злочину, без належних на те підстав.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання детектива не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК, з урахуванням відсутності повної інформації в клопотанні щодо вилученого майна та обґрунтування підстав та мети для накладення арешту.

Частина 3 ст. 172 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до переконання, що на теперішній час наявні всі правові підстави для повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, відповідно до вимог ч.3 ст.172 КПК України.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника керівника відділу детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_6 погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000040 від 19.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1