Справа № 714/536/24
Провадження № 1-кп/714/71/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2024 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Герца Чернівецької області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості по кримінальному провадженню за № 0001666 від 17.04.2024 року за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, раніше не судимого

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості ОСОБА_3 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України. Як вбачається із мотивувальної частини даної угоди встановлено, що у січні 2024 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, невстановлені органом досудового розслідування особи, організували незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктом пропуску двох громадян України, яким на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі території України заборонено, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_3 вступив у попередню змову із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та із невстановленою досудовим розслідування особою, та далі діяв за їхніми вказівками.

24.02.2024, невстановлена органом досудового розслідування особа попросила ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , здійснити перевезення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , до с.Дяківці Чернівецького району, пообіцявши при цьому ОСОБА_3 та ОСОБА_8 грошову винагороду.

Для перевезення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_3 використовував автомобіль марки «Хонда» номерний знак НОМЕР_1 , а ОСОБА_8 використовував автомобіль марки «Мерседес-Бенц Віто» номерний знак НОМЕР_2 .

24.02.2024 року приблизно о 19 год. ОСОБА_3 на автомобілі марки «Хонда» номерний знак НОМЕР_1 , а ОСОБА_8 на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Віто» номерний знак НОМЕР_2 , за вказівкою невстановленої органом досудового розслідування особи поїхали зустрічати ОСОБА_6 в с.Атаки Дністровського району Чернівецької області, де в подальшому ОСОБА_6 сів до автомобіля марки «Хонда» номерний знак НОМЕР_1 під керування ОСОБА_3 , після чого останній відвіз ОСОБА_6 до готелю «Арбат» по вул.Сторожинецький, в м.Чернівці.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 25.02.2024 року, приблизно о 20:00 год., ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Хонда» номерний знак НОМЕР_1 та ОСОБА_8 керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенц Віто» номерний знак НОМЕР_2 , зустрілись із ОСОБА_6 в м.Чернівці біля готелю «Арбат», та в подальшому ОСОБА_6 сів до автомобіля марки «Хонда» номерний знак НОМЕР_1 , та поїхали до готелю «Турист», що в м.Чернівці, де зустрілись із ОСОБА_7 , який теж сів до автомобіля марки «Хонда» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , та продовжили рух в напрямку с.Дяківці Чернівецького району.

ОСОБА_3 та ОСОБА_8 заздалегідь розподілившись між собою свої дії а саме: ОСОБА_8 поїхав на автомобілі марки «Мерседес-Бенц Віто» номерний знак НОМЕР_2 , попереду в сторону населеного пункту с.Дяківці Чернівецького району, з метою встановлення можливих прикордонних нарядів, постів та поліції на шляху їхнього руху, які б могли їх зупинити. Впевнившись, що на виїзді з м.Герца та на початку с.Дяківці стояв прикордонний наряд, ОСОБА_8 надав вказівку ОСОБА_3 , який на той момент керував автомобілем «Хонда», в салоні якого перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зупинитись в м.Герца та дочекались, поки прикордонний наряд покине свій пост.

В подальшому ОСОБА_3 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зупинились у вуличку з правої сторони ресторану «Валтан» в АДРЕСА_2 , де до них також під`їхав ОСОБА_8 , та в подальшому були зупинені працівниками прикордонної служби НОМЕР_3 Прикордонного загону імені генерал-хоружного ОСОБА_9 при спробі незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, тобто у незаконному переправлені осіб через державний кордон України, шляхом сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за кваліфікуючими ознаками: вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

21 травня 2024 року між прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_10 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч.2 ст.468 КПК України та при вирішенні якої відповідно до вимог ст.470 КПК України враховані такі обставини: ступінь та характер сприяння підозрюваного у проведенні кримінального провадження щодо нього, а саме повне визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто щирого каяття, активне сприяння органу досудового розслідування у встановленні обставин кримінального правопорушення характер та тяжкість обвинувачення, обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а саме те, що він обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; позитивна характеристика за місцем проживання; наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ст.332 ч.2 КК України та узгодили покарання останньому, за наявності пом`якшуючих обставин, а саме визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, щирого каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, та з урахуванням тяжкості злочину (зазначене кримінальне правопорушення є нетяжким злочином), особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, покарання за ст.332 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні даного правопорушення визнав повністю. Крім повного визнання своєї вини, його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.332 ч.2 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, із якими останній погодився в судовому засіданні.

На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.ст.473, 474 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному (ч.4 ст.394 КПК України) та касаційному порядку (ч.3 ст.424 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Обвинувачений ОСОБА_3 відмовився від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Також останній розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та він також розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч.2 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди, пояснивши, що при її укладенні були дотримані всі права обвинуваченого та відсутність тиску під час її укладання. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, зокрема, прокурора, обвинуваченого та захисника, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинувачений ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавав.

Суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ст.332 ч.2 КК України є правильною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкі злочини, ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості. Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України (в редакції Закону від 22.11.2018 року) є тяжким злочином і відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

За таких обставин, та враховуючи щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння у розкритті злочину, що даний злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч.2 КК України.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 21 травня 2024 року між останнім та прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0001666від 17.04.2024 року і узгоджену сторонами міру покарання за ст.332 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Отже, міра покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, яка узгоджена сторонами угоди, з рахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, наявності обставин, які пом`якшують порання та відсутності обтяжуючих є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

В той же час, сукупність вищенаведених обставин, а також усвідомлення ОСОБА_3 наслідків вчиненого злочину, піддавання його негативній оцінці, на переконання суду, свідчить про бажання стати на шлях виправлення, що в свою чергу, істотно знижує ступінь суспільної небезпеки ОСОБА_3 у зв`язку з чим суд приходить до висновку, про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ст.ст.332 ч.2, 75, 76 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Заставу повернути заставодавцю.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи щодо обвинуваченого не застосовувалися.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122, 314, 368, 370, 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 травня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_10 .

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч.2 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1 та 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заставу внесену ОСОБА_11 в сумі 121 120,00 грн. згідно квитанції № 0.0..1 від 27.02.2024 року повернути останній (а.к.п.69).

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом відповідно до ст.389-1 КК України.

Обмеження права оскарження даного вироку обвинуваченим визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України.

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Суддя: