У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар

судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02 вересня 2022 року у кримінальному провадженні № 220 221 011 100 000 94 від 21 квітня 2022 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганськ, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_6 ,

ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02.09.2022 у кримінальному провадженні № 220 221 011 100 000 94 від 21.04.2022 ОСОБА_5 обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31.10.2022, без визначення розміру застави.

Рішення суду мотивоване тим, що суд врахував тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинуваченої, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та дійшов до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у обвинувальному акті, дають достатні підстави суду вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачена може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому суд звернув увагу, що об`єктивною стороною злочину, який інкримінується обвинуваченій, є надання іноземній державі, іноземній організації та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України за допомогою месенджерів та всесвітньої мережі "Інтернет", а тому існує ризик продовження такої діяльності під час перебування обвинуваченої під домашнім арештом, оскільки такий запобіжний захід не виключає можливості обвинуваченої користуватись електронними пристроями із доступом до соціальних мереж та месенджерів.

Крім того, існують обґрунтовані ризики того, що перебуваючи на волі, обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Водночас, суд звернув увагу і на те, що під час судового засідання обвинувачена поводить себе агресивно, постійно порушує порядок в залі під час судового розгляду, намагається вчинити дії, спрямовані на зрив судового засідання, внаслідок чого неодноразово видалялася із зали, що свідчить про те, що перебуваючи на волі вона може перешкоджати кримінальному провадженню.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду від 02.09.2022 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_5 цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , який буде співрозмірним та забезпечить виконання покладених на неї обов`язків, з застосуванням засобу електронного контролю.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 вказує, що ухвала є необґрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 зазнає, що не визнання ОСОБА_5 вини та наявність обвинувачення у особливо тяжкому злочині не може бути підставою для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою.

Також захисник вказує, що рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою сформульовано в загальних рисах і містить повторювані фрази, суд не провів належну оцінку фактів, що мають відношення до питання про необхідність такого запобіжного заходу, на відповідному етапі розгляду, а прокурор не навів жодного підтвердження наявності жодного з ризиків, клопотання прокурора про подовження строку тримання під вартою мало формальний характер, як внаслідок і ухвала суду.

Більш того, як вказує захисник ОСОБА_6 через деякий час продовження тримання особи під вартою вимагає додаткового обґрунтування, але прокурор не надав, а суд не навів в ухвалі ніяких додаткових доводів та фактів, ухвала дублює попередню.

Захисник ОСОБА_6 звертає увагу, що видалення ОСОБА_5 із зали суду на підставі поводження агресивно, порушення порядку в залі під час судового розгляду, намагання вчинити дії, спрямовані на зрив судового засідання є незаконним. Порушення порядку в залі під час судового розгляду не відбувалось тому, що проведенню судового засідання заважав стан здоров`я ОСОБА_5 , але суд не відклав слухання справи, та видалив ОСОБА_5 із зали, чим порушив її право на захист.

Крім того, захисник ОСОБА_6 зазначає, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; має міцні соціальні зв`язки, сестру ОСОБА_9 , друзів та знайомих в наслідок довготривалого постійного проживання в м. Києві; на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться; за місцем проживання негативних характеристик не має; перебуває в поважному віці; у неї слабкий стан здоров`я: гіпертонічна хвороба II ступеня 2 ст. ризик 2, дисциркулярна енцефалопатія ІІ ступеня на тлі гіпертонічної хвороби II ст. з вираженим астеноневротичним синдромом, змішаний зоб І ст. Також підтвердженням стану здоров`я ОСОБА_5 є той фат, що їй двічі під час судового засідання викликалась швидка.

Крім того, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02.09.2022 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до неї запобіжний захід виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачена ОСОБА_5 вказує, що ухвала суду від 02.09.2022 є незаконна, постановлена з порушенням вимог чинного законодавства та така, що порушує ст.ст. 5 та 6 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", Конституцією України та вочевидь суперечить судової практики Європейського суду з прав людини.

Обвинувачена ОСОБА_5 зазначає, що дану ухвалу постановлено незаконним складом суддів, оскільки під час підготовчого засідання 13.05.2022, нею було заявлено про відвід судді ОСОБА_10 , проте, в порушення вимог ст. 81 КПК України, замість передачі справи з заявленим відводом іншому судді, визначеному Єдиною судово-інформаційно-телекомунікаційною системою, суддя ОСОБА_10 почав розгляд справи та запропонував вирішити питання про розгляд обвинувального акта суддею одноособово або колегіально. Після її заяви про розгляд справи колегією суддів, заявлений нею відвід судді ОСОБА_10 , в порушення вимог КПК України, вже розглядала колегія суддів.

Крім того, обвинувачена звертає увагу, що було порушення ч. 3 ст. 35 КПК України - порядку формування колегії суддів - іще визначення двох суддів, тому що після її заяви про розгляд обвинувального акту колегією суддів, за 6 хвилин 52 секунди, нібито відбувся розподіл в Єдиній судово-інформаційно-телекомунікаційною системі та були визначені судді ОСОБА_11 та ОСОБА_12 їх повідомили за цей проміжок, вони не слухали справи, а чекали на робочому місці, щоб одягнути мантії та дійти до залу судового засідання, де включили технічний запис, тобто всі ці процесуальні дії відбулися менше ніж за 7 хвилин, що свідчить про явні втручання в систему розподілу суддів.

Обвинувачена ОСОБА_5 зазначає, що обвинувальний акт оголошувався прокурором 16.05.2022 без її участі, в порушення ст. 347 КПК України, суд не роз`яснив їй суть обвинувачення, навіть, не встановив її особу, як це передбачено ст. 348 КПК України.

Вказує ОСОБА_5 і на те, що заявлені нею відводи суддям, не розглядаються згідно вимог ст. 81 КПК України, тільки приєднуються до матеріалів справи, а її клопотання про зміну запобіжного заходу у порядку ст. 331 КПК України, подане суду ще 15.07.2022, не оголошувалось в судовому засіданні, тому що вона була відсутня та не досліджувалося судом.

Також ОСОБА_5 звертає увагу на явне порушення колегією суддів вимог КПК України, так як під час судового засідання 02.09.2022 їй стало зле, вона втратила свідомість, лікарі швидкої допомоги надавали їй допомогу у зв`язку з гіпертонічним кризом, їй ввели ін`єкцію - магнезію, надали ліки, які призвели до оніміння язика, вона відповіла головуючому судді з уповільненням, тобто її стан здоров`я став підставою для видалення її із залу судового засідання за неповагу до суду.

Обвинувачена ОСОБА_5 зазначає, що суд взагалі не постановив вступну та резолютивну частину ухвали суду, а одразу оголошував повний текст ухвали в судовому засіданні 02.09.2022, тобто без судового розгляду поза нарадчої кімнати, заздалегідь, головуючий суддя ОСОБА_10 підготував оскаржену ухвалу від 02.09.2022 та видав її працівнику конвою, яку передали 02.09.2022 до ізолятора.

При цьому ОСОБА_5 вказує, що в порушення вимог глави 18 КПК України, прокурор не готував та не надавав їй і її захиснику, а також суду клопотання про продовження їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою, це питання ініціював головуючий суддя.

На переконання ОСОБА_5 , посилання в ухвалі суду на тяжкість покарання у разі визнання її винуватою, як підставу тривалий строк утримання її під вартою, суперечить статті 5 вищезазначеної Конвенції та судової практики Європейського суду з прав людини.

Також як вказує обвинувачена висновки суду першої інстанції, що при зміні запобіжного заходу, вона зможе вчинити інше кримінальне правопорушення є надуманими, оскільки вона увесь свій життєвий шлях була на керівних посадах, ніколи не притягувалася до адміністративної та кримінальної відповідальності, а негативна інформація відносно неї на сайті "Миротворець", такої норми КПК України для застосування запобіжного заходу взагалі не передбачає.

ОСОБА_5 зазначає, що вона звернулась до Державного бюро розслідувань з повідомленням про кримінальне правопорушення, здійснене суддями Солом`янського районного суду міста Києва - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - завідомо неправдиве повідомлення про скоєння нею злочину.

Крім того на переконання ОСОБА_5 доводи суду, що вона перебуваючи на волі, буде перешкоджати кримінальному провадженню спростовуються журналом судового засідання від 02.09.2022 та його технічним записом, тому що її видалили з залу судового засідання після виклику швидкої допомоги та лікування, внаслідок чого у неї занімів язик, їй було тяжко говорити, а у разі зміни запобіжного заходу на будь-який не пов`язаний з триманням під вартою, їй буде надана якісна медична допомога і вона буде в змозі активно приймати участь у судових засіданнях.

Ще однією підставою для скасування ухвали суду від 02.09.2022 ОСОБА_5 вказує на невідповідність її стану здоров`я, зазначеному в ухвалі суду - фактичному підтвердженого медичною установою.

Також вказує обвинувачена і на те, що висновки суду щодо її репутації не передбачені нормами чинного законодавства та є вигаданими і надуманими.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення ОСОБА_5 та захисників її інтересів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційних скарг в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали з кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню за наступним.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги, за процедурою, визначеною ст. 422-1 КПК України.

Як убачається з матеріалів апеляційної скарги, в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження № 220 221 011 100 000 94 від 21.04.2022 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

У судовому засіданні судом першої інстанції у відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України на обговорення поставлено питання щодо доцільності продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, першої інстанції, вислухавши думку сторін у провадженні, дійшов висновку про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прийнявши відповідне рішення у провадженні, з правильністю чого погоджується і колегія суддів.

Так, як указують положення ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України.

Розглядаючи матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом в частині застосування (продовження) строку тримання обвинуваченій під вартою, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, викладені в ст. 199 КПК України, з оцінкою і положень ч. 1 ст. 183 КПК України, які декларують, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Рішення про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ухвалено судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Так, виходячи з матеріалів кримінального провадження на даній стадії його розгляду, колегія суддів вважає, що у провадженні наявні ризики, які визначені ст. 177 КПК України.

А саме, у досліджуваному кримінальному провадженні - є ризик переховування обвинуваченої ОСОБА_5 від суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , вид та міру покарання, що загрожує їй у випадку визнання винуватою.

Разом з тим під час судового розгляду в суді першої інстанції були досліджені докази, зокрема, протокол огляду мобільного телефону обвинуваченої від 12.03.2022, виходячи із змісту якого вона на початку березня 2022 року намагалася виїхати до міста Бєлгород, де в неї проживає племінниця.

Крім того, під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції обвинувачена повідомляла суд, що на початку року також мала намір виїхати до Угорщини.

Суд не вважає факт відсутності документів у обвинуваченої стримуючим фактором для перетину державного кордону, оскільки кожен громадянин має право поновити будь-який втрачений документ, а для жінок та дітей діють спрощені умови перетину державного кордону під час дії воєнного стану.

Доводи обвинуваченої про неможливість виїзду до російської федерації, оскільки кордони перекриті, також є хибними, оскільки в`їхати до рф можливо через країни Європи, а також через "сіру" зону на непідконтрольній території України, не маючи будь-якого паспорту.

При цьому, колегія суддів вважає, що наявність місця проживання обвинуваченої, міцних соціальних зв`язків, друзів та знайомих внаслідок довготривалого постійного проживання в м. Києві, відсутність відомостей про облік у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, негативних характеристик за місцем проживання, поважний вік та незадовільний стан здоров`я, на які посилається захисник, - не свідчать про наявність гарантій явки обвинуваченої до суду та на даному етапі судового розгляду не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність реальних ризиків на даний час, а наведені обставини самі по собі не можуть мінімізувати встановлені ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

На даній стадії провадження наявний і ризик продовження такої діяльності обвинуваченою, оскільки їй інкримінується надання іноземній державі, іноземній організації та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України за допомогою месенджерів та всесвітньої мережі "Інтернет".

Суд звертає увагу, що згідно наявної у всесвітній мережі "Інтернет" інформації, зокрема, сайту "Миротворець" та на багатьох інших інтернет-ресурсах, обвинувачена займається антиукраїнською пропагандою, свідомо бере участь у дестабілізації суспільно-політичної обстановки в Україні, а також інформаційних операціях Росії (країна-агресор) та участь в актах гуманітарної агресії проти України, підтримує сепаратистський рух на Донбасі і анексію Криму, виступала на російському телебаченні, де звинувачувала Інститут національної пам`яті України в тому, що там хочуть "змінити генетичний код українців".

Таким чином, суд вважає, що існують обґрунтовані ризики того, що перебуваючи на волі, обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченої та захисника про відсутність належних та допустимих доказів наявності її вини у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинуваченої під час судового розгляду.

Також безпідставними є твердження обвинуваченої, що прокурор не готував та не надавав їй і її захиснику, а також суду клопотання про продовження їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - зважаючи на положення ч. 3 ст. 331 КПК України (в редакції, що діяла на стан постановлення ухвали), які визначають обов`язок суду незалежно від наявності клопотання розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою.

Посилання обвинуваченої та захисника в апеляційних скаргах щодо наявності хронічних захворювань у обвинуваченої ОСОБА_5 , також не можуть свідчити про зменшення встановлених судом ризиків чи можливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та не унеможливлює застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, згідно відповіді Київської медичної частини, наданої адвокату ОСОБА_6 , вбачається, що стан здоров`я ОСОБА_5 стабільний, задовільний, термінового лікування як в умовах Київської міської медичної частини, так і в лікарняних закладах МОЗ України, - вона не потребує (а.п. 8).

Щодо доводів обвинуваченої про те, що заявлений нею відвід судді ОСОБА_10 не розглянутий згідно вимог ст. 81 КПК України, то вони не є беззастережними з огляду на залишення вказаної заяви без розгляду через зловживання ОСОБА_5 своїм правом, як те передбачено ч. 4 цього процесуального закону (а.п. 81).

Зауваження обвинуваченої ОСОБА_5 , що суд взагалі не постановив вступну та резолютивну частину ухвали суду, а одразу оголошував повний текст ухвали в судовому засіданні, то згідно ч. 1 ст. 376 КПК України, судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

За викладеним, у сукупності, як вважає колегія суддів, продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою не є надмірним та таким, що принижує її гідність розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 5, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Даних про те, що ОСОБА_5 не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора - в матеріалах провадження відсутні і стороною захисту не надані.

Підсумовуючи, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б вплинули на правильність прийняття судового рішення стосовно ОСОБА_5 , доводи щодо якого і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції у відповідності з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, а тому апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02 вересня 2022 року у кримінальному провадженні № 220 221 011 100 000 94 від 21 квітня 2022 року, якою ОСОБА_5 , обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 31 жовтня 2022 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3