ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003396 від 06.11.2023 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волосів Житомирського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, особи з інвалідністю 2-ї групи, неодруженого, немаючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, за ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ОСОБА_5 систематично вчиняє домашнє насильство відносно своєї співмешканки та колишньої дружини ОСОБА_4 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, що призвело до психологічних страждань останньої, а саме викликало в неї накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів.

Так, 01.01.2022 близько третьої години за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_4 , а саме: виражався в її адресу словами нецензурної лайки.

Крім того, 01.01.2022 о 19 год за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_4 , під час якого виражався її адресу словами нецензурної лайки.

Також 02.01.2022 близько 13 год за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_4 , під час якого виражався в її адресу словами нецензурної лайки.

У зв`язку з чим, за вказані дії, ОСОБА_5 постановою Богунського районного суду м. Житомира від 22.02.2022 у справі №295/588/22 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Надалі, 24.07.2022 близько 23 год, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_4 , а саме виражався в її адресу словами нецензурної лайки та погрожував фізичною розправою.

За вказані дії, ОСОБА_4 постановою Богунського районного суду м. Житомира від 08.08.2022 у справі №295/7404/22 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В свою чергу, 18.10.2022 о 14 год 30 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_4 , а саме: виражався в її адресу образливими нецензурними словами.

В подальшому, ОСОБА_5 постановою Богунського районного суду м. Житомира від 05.01.2023 у справі №295/10627/22 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

06.11.2023 близько 07 год ОСОБА_5 , перебував за місцем спільного проживання з колишньою дружиною, що за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення домашнього насильства стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, в цей же день, час та місці ОСОБА_7 вчинив відносно ОСОБА_4 психологічне насильство, а саме словесно ображав та принижував гідність останньої, погрожуючи при цьому фізичною розправою, таким чином вчинив психологічне насильство, яке призвело до психологічних страждань потерпілої та погіршення якості життя останньої.

21.11.2023 між прокурором зі сторони обвинувачення та ОСОБА_5 , який є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , зі сторони захисту, діючи добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок уклали угоду про визнання винуватості.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Обвинувачений та прокурор погодилися на призначення узгодженого покарання, отримали роз`яснення наслідків укладення та затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.

Згідно угоди, сторони, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та обставини, яка обтяжує покарання останнього: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, те що обвинувачений раніше не судимий, пенсіонер, особа з інвалідністю 3-ї групи, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, погодилися на призначення останньому покарання за ст. 126-1 КК України у виді 1 року позбавлення волі. При цьому, сторони вважають за можливе застосувати до ОСОБА_5 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений показав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.ст. 473, 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснені судом в ході судового засідання. Крім цього, обвинувачений повністю визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначив, що угоду було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор, потерпіла та захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості та зазначили про відсутність підстав які б цьому перешкоджали.

Перевіривши угоду про визнання винуватості від 21.11.2023, судом встановлено, що вона відповідає вимогам ст. 472 КПК України, при її укладенні дотримано вимоги ч. 6 ст. 474 КПК України, обвинувачений може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, а отже може бути затверджена судом з одночасним ухваленням вироку.

За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого, у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Арешт на майно ОСОБА_5 не накладався.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-375, 394, 468, 472-475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, у кримінальному провадженні №0003396 від 06.11.2023.

ОСОБА_5 визнати винуватим за ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до Житомирського апеляційного суду:

обвинуваченим та його захисником виключно з підстав призначення покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав - призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1