Справа № 932/2362/24
Провадження № 1-кс/932/795/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтоване наступним. Так, у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000984 від 18.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.03.2024, приблизно о 21:30 год., ОСОБА_4 перебував в трамваї №11 разом із малознайомою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка тримала в руках мобільний телефон марки "UMIDIGI" А13 Pro, RAM 6GB+ROM 128GB, color: Sunglow Gold (оранжево-золотий), imei 1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 .

У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), в умовах воєнного стану та останній визначив об`єктом свого злочинного посягання майно ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки "UMIDIGI" A13 Pro, RAM 6GB+ROM 128GB, color: Sunglow Gold (оранжево-золотий), imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 . Перебуваючи в трамваї № НОМЕР_3 на зупинці «Автовокзал» біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в той же час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану запровадженого з 05:30 год. 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого в послідуючому продовжений, умисно, усвідомлюючи те, що його дії є очевидними для потерпілої ОСОБА_6 , відкрито, шляхом ривку викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки "UMIDIGI" A13 Pro, RAM 6GB+ROM 128GB, color: Sunglow Gold (оранжево-золотий), imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 вартістю 5000 грн, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 5000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.03.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування. На даний час стороною обвинувачення встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому слідство приходить до висновку про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, надала пояснення. Просила клопотання задовольнити, застосувати запропонований запобіжний захід та визначити підозрюваному мінімальну заставу.

Підозрюваний визнав підозру та пояснив, що потерпіла своєю поведінкою спровокувала його на вчинення злочину, оскільки зробила йому зауваження і при цьому увесь час відволікалась на телефон, тож він вирішив забрати його у потерпілої. Потім вирішив віддати його слідчому. Просить відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт цілодобово.

Захисник підозрюваним не залучався.

Вислухавши пояснення учасників провадження та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами. Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Тримання під вартою може вважатися таким, що здійснюється відповідно до «процедури, встановленої законом», навіть якщо національні суди визнали, що мали місце певні процесуальні порушення у провадженні щодо винесення рішення про тримання під вартою, проте визнали тримання під вартою правомірним («Еркало проти Нідерландів» (Erkalo v. the Netherlands), §§ 55-56). Таким чином, навіть недоліки в рішенні про тримання під вартою не обов`язково тягнуть за собою незаконність відповідного періоду тримання під вартою за змістом частини 1 статті 5 («Єчус проти Литви» (Jeиius v. Lithuania), § 68; «Бенхем проти Сполученого Королівства» (Benham v. the United Kingdom), §§ 42-47).

Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 стосується фізичної свободи людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі. ЇЇ положення не стосуються звичайних обмежень свободи пересування, які регулюються статтею 2 Протоколу № 4 («Де Томмазо проти Італії (De Tommaso v. Italy [GC]), § 80; «Крянге проти Румунії» (Creangг v. Romania [GC]), § 92; «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands), § 58).

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області 18.03.2024 внесені відомості про кримінальне правопорушення та розпочато досудове розслідування за ч. 4 ст. 186 КК України.

Так, 14.03.2024, приблизно о 21:30 год., ОСОБА_4 перебував в трамваї №11 разом із малознайомою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, належного ОСОБА_6 марки "UMIDIGI" A13 Pro, RAM 6GB+ROM 128GB, color: Sunglow Gold (оранжево-золотий), imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 . Реалізуючи виниклий умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи те, що його дії є очевидними для потерпілої, відкрито, шляхом ривку викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон, вартістю 5000 грн, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 5000 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів.

20 березня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у пункті 1 (с) статті 5. Слова обґрунтована підозра означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано розумним, залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої пунктом 1 (с) статті 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін обґрунтованість також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Обґрунтованість ОСОБА_4 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом прийняття заяви від 18.03.2024; протоколом огляду від 18.03.2024 за участю ОСОБА_4 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 19.03.2024; протоколом пред?явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_6 від 19.03.2024; протокол огляду відео від 20.03.2024; протокол огляду відео від 20.03.2024; протокол огляду відео від 20.03.2024; протоколом огляду відео з потерпілою ОСОБА_6 від 20.03.2024; протокол огляду мобільного телефону з потерпілою ОСОБА_6 від 20.03.2024; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 від 20.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 20.03.2024; протоколом пред?явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_7 від 20.03.2024; повідомлення про підозру від 20.03.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 20.03.2024; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Підозру визнає також підозрюваний ОСОБА_4 .

Проаналізувавши матеріали клопотання, слід дійти висновку, що зібраних слідчим матеріалів цілком достатньо для висновку про причетність саме ОСОБА_4 до скоєння інкримінованого злочину.

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України.

Аналізуючи ризики, на які посилається прокурор, слід відмітити, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, мінімальна межа покарання за який 7 років позбавлення волі, тому розуміючи тяжкість покарання, яка загрожує у випадку визнання його вини, може переховуватись від слідства й суду, тому цей ризик вважаю доведеним. Отже, цей ризик доведений прокурором ОСОБА_3 .

Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то підозрюваному відома адреса проживання потерпілої, тож він з метою зміни потерпілою своїх показань, може вмовлянням, погрозами, підкупом або іншим чином впливати на неї. Відтак, цей ризик також доведений.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вважаю доведеним, оскільки підозрюваний, судимість якого хоча й є погашено, проте на шлях виправлення не стає, зокрема, схильний до вчинення корисливих злочинів, що підтверджується також й тим, що відносно нього вже направлені до суду декілька обвинувальних актів за обвинуваченням у скоєнні крадіжок. Тому існує ризик вчинення нового злочину, що свідчить про доведеність й цього ризику.

З урахуванням особи підозрюваного, тяжкості злочину, відсутності офіційного місця працевлаштування, сімейного стану (не одружений), вчинення ним корисливих злочинів та направлення до суду обвинувальних актів, вважаю доцільним застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Наявність у ОСОБА_4 на утриманні дитини, слідчим суддею не враховується як обставина для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки дитина проживає разом із матір`ю, а підозрюваний не має офіційного джерела доходів, тому не може утримувати цю дитину. Більше того, наявність дитини у ОСОБА_4 жодним чином не стримує його від скоєння нових корисливих злочинів.

Таким чином, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не встановлено, оскільки прокурором доведено, що виключно тримання під вартою зможе запобігти ризику переховування та ризику вчинення нових корисливих злочинів.

Водночас з урахуванням майнового стану підозрюваного, вважаю можливим визначити йому заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки він вчинив тяжкий злочин, в умовах воєнного стану, а матеріальний збиток від крадіжки складає 5000, 00 грн.

Беручи до уваги викладене, приходжу до висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

Підозрюваного взяти під варту в залі суду.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, 00 коп.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора та суду;

2) не відлучатися із фактичного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення покладених на нього обов`язків, сума внесеної застави може бути звернута у дохід Держави.

Строк дії ухвали встановити до 17.05.2024.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8