Справа № 453/870/24
№ провадження 1-кс/453/201/24
УХВАЛА

про арешт майна

31 травня 2024 року слідчий суддя Сколівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про накладення арешту на транспортні засоби у кримінальному провадженні №0000058, -

в с т а н о в и в :

у провадженні СВ відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 29 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Прокурор Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернулась із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 18 травня 2024 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження як речового доказу у кримінальному провадженні №0000058 від 29 травня 2024 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 29 травня 2024 року до відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУ НП України у Львівській області надійшов рапорт від інспектора СРПП ВП №3 лейтенанта поліції ОСОБА_5 про те, що 29 травня 2024 року, під час несення служби на автодорозі "Київ-Чоп", М06 654 км + 500 м., неподалік АЗС «БРСМ», що по АДРЕСА_1 , ним зупинено мотоцикл YiBen YB 150 T-15, із державними реєстраційними знаками НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 . Під час перевірки посвідчення водія на ім`я вищевказаної особи встановлено, що пред`явлене ОСОБА_4 посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 18 травня 2024 року містить ймовірні ознаки підробки документу відповідного зразка та у відповідності до бази даних ІПНП посвідчення із вищевказаними серією та номером не належить даній особі.

29 травня 2024 року за вказаним фактом відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

29 травня 2024 року, в ході проведення огляду місця події, вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке упаковано в сейф-пакет Національна поліція України ICR 0028725.

29 травня 2024 року винесено постанову про визнання вилученого предмету речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи вище наведене прокурор вважає, що в ході досудового розслідування кримінального провадження виникла необхідність у накладанні арешту на вказаний речовий доказ для збереження його, як речового доказу по вищезазначеному кримінальному провадженні з метою запобігання можливості його пошкодження, псування, приховування, знищення, перетворення чи відчуження, оскільки такий матиме значення речових доказів на досудовому розслідуванні кримінального провадження та в суді.

У судове засідання прокурор не з`явився, у поданому клопотанні просить справу слухати у її відсутності та задоволити подане ним клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження №0000058 слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Частиною 1 ст. 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст. 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучене посвіцдчення водія є об`єктом кримінального правопорушення, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, дослідження та збереження посвідчення водія має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні. Вказані обставини є достатніми підставами, які передбаченими п.1 ч.2 ст. 167 КПК України, для арешту майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, наслідки арешту майна, зважаючи на те, що таке обмеження права власності є розумним та виправданим, приходжу до висновку, що клопотання є обґрунтованим, у звязку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 172, 173, 234, 235 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 18 травня 2024 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження як речового доказіу у кримінальному провадженні №0000058 від 29 травня 2024 року.

Зобовязати прокурора повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1