Код суду 233 Справа № 233/1551/24
Вирок
Іменем України
11 квітня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Вільшане Сосницького району Чернігівської області, громадянина України, із середньою освітою, неодружений, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді номера обслуги гранатометного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , має військове звання - солдат, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402КК України, -
Відповідно до обвинувального акту від 14 березня 2024 року затвердженого прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 :
Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, який проходив військову службу на посаді номера обслуги гранатометного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 23 січня 2024 року, приблизно о 10 год. 45 хв., перебуваючи в м. Костянтинівці Краматорського району Донецької області, відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира 1 механізованого батальйону № НОМЕР_2 :00 21.01.2024. Карта 1:25 000, видання 2010 року, доведене до нього заступником командира 1 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_7 про зайняття позицій на вогневій позиції «Початок» в районі н.п. Кліщіївка з переднім краєм по рубежу (х=ХХХХ, у=ХХХХ, х=ХХХХ, у=ХХХХ), утримувати район оборони та не допустити прориву противника на ввіреному напрямку, з метою виконання завдань щодо відсічі збройної агресії з боку російської федерації та реагування на зміни в обстановці, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.
Такі умисні дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.402КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
25 березня 2024 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402КК України; щиро каятися; у разі затвердження угоди про визнання винуватості, виконати призначене покарання; не вчиняти до закінчення проходження військової служби інших військових злочинів.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч.4 ст.402ККУкраїни із застосуванням ст.69КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, яке на підставі ст.62КК України буде замінене на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 1 (один) рік.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.
Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана державним інтересам.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання передбаченого санкцією ч.4 ст.402КК України із застосуванням ст.69КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, яке на підставі ст.62КК України буде замінене на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 1 (один) рік.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він вважається особою раніше не судимою, має адресу реєстрації та місце мешкання, на медичних обліках в закладах охорони здоров`я за місцем проживання - не перебуває, за сімейним станом одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, працездатний, є військовослужбовцем, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем несення служби характеризується посередньо.
Перевіряючи, чи відповідає узгоджене сторонами угоди покарання на відповідність загальним засадам призначення покарання, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи данні про особу обвинуваченого, а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст.69КК України, та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.4 ст.402КК України.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402КК України, із застосуванням ст.69КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Крім того, беручи до уваги вищенаведені обставини і особу винуватого, суд погоджується з тим, що доцільно застосувати до обвинуваченого ст.62КК України та покарання у виді позбавлення волі замінити на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на той же строк.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.
Витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз та речові докази по кримінальному провадженню - відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в умовах гауптвахти, до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.314,373,374,475КПК України, суд -
Угоду про визнання винуватості, укладену 25 березня 2024 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_5 - визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.402КК України та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст.62КК України замінити ОСОБА_5 призначене вироком покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі на узгоджене сторонами покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 1 (один) рік.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч.5 ст.72КК України - зарахувати ОСОБА_5 попереднє ув`язнення починаючи з 23 січня 2024 року по день набрання вироком законної сили у строк відбутого покарання з розрахунку один день тримання під вартою в умовах гауптвахти дорівнює одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.
Запобіжний захід застосований до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , як захід забезпечення кримінального провадження, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити та/або направити: прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Суддя ОСОБА_9