Справа № 181/269/24
Провадження № 1-кп/0186/238/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м.Першотрвенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в дистанційному провадженні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000244 від 02 листопада 2023 року по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Віска, Маловісковського району, Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, несудимого, військовослужбовця за мобілізацією, в посаді гранатометника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 (приймає участь у відеоконференції)

захисника адвоката ОСОБА_5 (приймає участь у відеоконференції)

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

29 лютого 2024 року на розгляд до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні та розглядати його суддею одноособово, також прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не розпочатий, а з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу, так як ризики, які були заявлені на момент обрання запобіжного заходу, та полягають в тому, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не зменшилися.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання.

Крім того, обвинувачений може змінити місце фактичного мешкання, перетнути державний кордон поза пунктами пропуску, виїхати на тимчасово окуповану територію України, та переховуватися від суду. Крім цього, ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, постійного та зареєстрованого місця проживання на підконтрольних владі Україні територіях.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що вказаний ризик залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілою у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України.

Також, враховуючи, що обвинувачений має доступ до матеріалів кримінального провадження, в тому числі до анкетних даних свідків та потерпілої у кримінальному провадженні, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_3 та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності є досить високим ризик того, що перебуваючи на волі обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні шляхом погроз або застосуванням насильства, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень, про що, зокрема, свідчить зухвалий спосіб вчинення злочину, крім того слід зазначити, що ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на етапі досудового розслідування, а й у подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілої, дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, відбував покарання в місцях позбавлення волі, і знову обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується останній, а також навички останнього поводження з вогнепальною зброєю як військовослужбовця та доступ під час виконання службових обов`язків до вогнепальної зброї та бойових припасів в тому числі до необлікованих, свідчить про підвищену небезпеку останнього.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Прохали суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_6 прохала суд призначити справу до судового розгляду та задовольнити клопотання прокурора, продовживши ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Судом встановлено, що обвинувальний акт складено згідно з вимогами КПК України, процесуальних порушень, перешкоджаючих розгляду справи в суді, не виявлено.

Підстав для закриття провадження у справі, повернення обвинувального акту прокурору, направлення обвинувального акту для визначення підсудності судом не встановлено (підсудність кримінального провадження Першотравенському міському суду Дніпропетровської області визначена ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року), у зв`язку з чим суд приходить до висновку про призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту.

Підстав, передбачених ч.2 ст.27 КПК України, для проведення судового розгляду у закритому судовому засіданні судом не встановлено, тому суд доходить висновку щодо здійснення судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

У судовому засіданні встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на досудовому слідстві ухвалою слідчого судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2023 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено ухвалою слідчого судді від 29 січня 2024 року до 03 березня 2024 року включно.

Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, що підтверджує наявність ризику, що обвинувачений може переховуватися від суду. Крім того прокурор зазначає, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілу в даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор вважає, що на даний час зазначені вище ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні та продовженні відносно ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перестали існувати, а тому наявні підстави для подальшого утримання обвинуваченого під вартою.

Суд, задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого враховує, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується.

При розгляді вказаного клопотання прокурора суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд зазначає, що під час вирішення питання судом щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого судом враховується тяжкість вчиненого злочину, у якому він обвинувачуються, строк покарання, яке може бути призначено судом у разі визнання винуватим до десяти років позбавлення волі, репутація обвинуваченого в силу ст.89 КК України не судимий, сімейний стан неодружений, утриманців не має, міцність соціальних зв`язків відсутні, військовослужбовець.

При цьому, суд при вирішенні питання продовження запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки вказаний запобіжний захід не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки.

Таким чином, підстав для застосування до ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, суд не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується, суд приходить до висновку про продовження строку тримання його під вартою на 60 днів.

Розмір застави відповідно до ч.3 ст.183 КПК України не визначається, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст.314-316, 27 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання ОСОБА_3 обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, під вартою на строк 60 днів по 29 квітня 2024 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 здійснювати в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ).

Призначити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000244 від 02 листопада 2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Першотравенського міського суду Дніпропетровської області на 13 годину 30 хвилин 11 березня 2024 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати прокурора, захисника, обвинуваченого та потерпілу згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Копію ухвали направити учасникам судового розгляду та ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На ухвалу в частині продовження міри запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1