Справа № 461/852/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/382/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 22 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 22 лютого 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді арешту на строк 2 місяці.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, та призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69-1 КК України, у виді позбавлення волі на строк 8 років, з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 14.09.2023р. та зараховано йому строк відбування покарання термін перебування під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу - залишено без змін, але не більше ніж на 60 днів, починаючи з дати проголошення даного вироку.

Вирішено питання про арешт майна, речові докази та процесуальні витрати.

Згідно оскаржуваного вироку суду, ОСОБА_7 маючи умисел на незаконне збагачення шляхом придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропних речовин, обіг яких обмежено, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори», за невстановлених слідством обставин, але не пізніше 14.09.2023, за попередньою змовою в групі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, та незаконно зберігав таку при собі до 14.09.2023 у розфасованому вигляді, з метою подальшого збуту.

Так, 14.09.2023 в період часу з 20:50 год. по 22:57 год. за адресою: АДРЕСА_1 , проведено огляд місця події, в ході якого у ОСОБА_7 виявлено та вилучено: 13 (тринадцять) згортків обмотаних клейкою стрічкою чорного кольору, всередині яких знаходиться зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, в якій виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг якої обмежено, масою 0,6171 грам; 61 (шістдесят один) зіп-пакет із порошкоподібною речовиною, в якій виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг якої обмежено, масою 3,2884 грам; 1 (один) зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, в якій виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг якої обмежено, масою 3,0419 грам; 1 (один) зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, в якій виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг якої обмежено, масою 0,8539 грам; 99 (дев`яносто дев`ять) згортків обмотаних клейкою стрічкою чорного кольору, всередині яких знаходиться зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, в якій виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг якої обмежено, масою 4,8317 грам; 100 (сто) згортків обмотаних клейкою стрічкою синього кольору, всередині яких знаходиться зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, в якій виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг якої обмежено, масою 17,3466 грам; 50 (п`ятдесят) згортків обмотаних клейкою стрічкою синього кольору, всередині яких знаходиться зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, в якій виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг якої обмежено, масою 24,1229 грам; 1 (один) зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, в якій виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг якої обмежено, масою 12,8909 грам; 50 (п`ятдесят) згортків обмотаних клейкою стрічкою чорного кольору, всередині яких знаходиться зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, в якій виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг якої обмежено, масою 4,2671 грам; зіп-пакет із речовиною в затверділому стані (дві грудки), в якій виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг якої обмежено, масою 5,5375 грам; зіп-пакет з маркуванням «В-84», в якому міститься зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, в якій виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг якої обмежено, масою 5,7157 грам; зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, в якій виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг якої обмежено, масою 0,0815 грам.

Загальна маса вилученої психотропної речовини, обіг якої обмежено - «амфетамін» - 82,5952 грам, що становить особливо великі розміри.

Крім цього, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим слідством час та у невстановленому досудовим слідством місці, але не пізніше 14.09.2023 за невстановлених слідством обставин незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Так, 15.09.2023 в період часу з 07:10 год. по 07:17 год. в приміщенні ІТТ №4 ГУНП у Львівській області, що за адресою: м. Пустомити, вул. Шевченка, 1, проведено огляд місця події, в ході якого у ОСОБА_7 виявлено та вилучено: паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, в якій виявлено PVP, який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,2024 грам.

На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржуваний вирок у частині призначеного обвинуваченому покарання, а саме пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підтримку своїх апеляційних вимог захисник покликається, що оскаржуваний вирок

не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та вмотивованості. Суд невірно застосував Закон України про кримінальну відповідальність, а призначене покарання є надто суворим, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує, що місцевим судом не взято до уваги те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України, було розкрито працівниками поліції внаслідок активної поведінки самого обвинуваченого, який на стадії досудового розслідування (свого затримання) добровільно видав працівникам поліції наркотичні засоби, що знаходились у нього при собі в рюкзаку, добровільно повідомив, що такі наркотичні засоби також знаходяться в рюкзаку іншої особи і які він помістив туди без її відома. Також обвинувачений добровільно повідомив працівникам поліції свій особистий пароль для розблокування належного йому мобільного телефону.

Вважає, що поведінка ОСОБА_7 після скоєння злочину, його добровільна участь у проведених органом досудового розслідування слідчих діях(огляду місця події) та надання ним інформації щодо обставин скоєння кримінального правопорушення, є достатнім підтвердженням наявності у його діях активного сприяння розкриттю злочину.

Зазначає, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати, запевнив, що зробив для себе правильні висновки і не допустить подібних дій у майбутньому, дуже шкодує щодо вчиненого. Просив суд врахувати, що він протягом тривалого часу працював в ДСНС, є військовозобов`язаним та має намір вступити до лав ЗСУ. Також має батька, який хворіє цукровим діабетом 2 типу та потребує постійного стороннього догляду, який надає він.

Покликається, що місцевий суд при призначенні обвинуваченому покарання врахував обставиною, що пом`якшує покарання лише щире каяття.

Вказує, що місцевий суд, врахувавши ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, лише одну обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дійшов висновку про можливість застосування при призначенні покарання ОСОБА_7 ст.69-1 КК України, а підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

При цьому захисник стверджує, що місцевим судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що при призначенні покарання за ч.3 ст.307 КК України, з застосуванням ст.69-1 КК України, максимальний термін покарання не повинен перевищувати 8 років позбавлення волі, що становить дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання.

Зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі надав оцінку особі обвинуваченого, що зумовило відмову у застосуванні ст.69 КК України при призначенні останньому покарання.

Звертає увагу, що за обставинами справи жодних даних про здійснення ОСОБА_7 збуту наркотичних речовин будь-яким особам суду не представлено, а тому відсутні підстави вважати, що своєю злочинною діяльністю обвинувачений встиг негативно вплинути на здоров`я населення.

Вважає, що враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер та обставини його вчинення, рівень його суспільної небезпеки, який був своєчасно припинений працівниками правоохоронних органів та не призвів до настання реальних негативних непоправних наслідків, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, слід дійти до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень можливе в умовах ізоляції його від суспільства, через що йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, однак з застосуванням положень ст.69 КК України, з конфіскацією майна, оскільки саме таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та не є надто суворим чи м`яким.

При апеляційному розгляді справи захисник підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Прокурор заперечив апеляційну скаргу сторони захисту з огляду на безпідставність такої, зазначивши про законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.307 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Крім цього, згідно поданої апеляційної скарги сторона захисту не оспорює вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України.

В апеляційній скарзі захисник покликається суворість призначеного обвинуваченому за ч.3 ст.307 КК України покарання та необхідність призначення йому за цієї статтею покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Перевіривши апеляційні доводи захисника щодо призначеного ОСОБА_7 покарання колегія суддів приходить до таких висновків.

В силу вимог ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання місцевим судом у повній мірі враховано ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які класифікуються як кримінальний проступок та особливо тяжкий злочин, дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, працював в ДСНС, військовозобов`язаний та має намір виконувати свій військовий обов`язок, з середньою спеціальною освітою, його матеріальний стан - офіційно не працює, його сімейний стан - неодружений, дітей чи інших осіб на утриманні немає, має постійне місце проживання з батьками, позитивно характеризується по місцю проживання, його задовільний стан здоров`я, не перебуває на обліках у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Перевіривши апеляційні доводи захисника про наявність такої пом`якшуючої покарання обставини, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, колегією суддів встановлено наступне.

Згідно обвинувального акта на досудовому розслідуванні не було встановлено жодної з обставин, які пом`якшують покарання.

Водночас, місцевий суд за наслідками розгляду обвинувального акта прийшов до правильного висновку про наявність у обвинуваченого такої пом`якшуючої покарання обставини як щире каяття, врахувавши її при призначення ОСОБА_7 покарання.

Отже, наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 такої пом`якшуючої покарання обставини, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як покликається захисник в апеляційній скарзі, ні під час досудового розслідування, ні при здійсненні судового провадження місцевим судом встановлено не було.

Не встановлено факту активного сприяння з боку ОСОБА_7 розкриттю кримінального правопорушення і при апеляційному розгляді справи.

Так, під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органу досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, у проведенні швидкого, повного і неупередженого розслідування вчиненого кримінального правопорушення і судового розгляду. Ця поведінка може полягати, зокрема, у: повідомленні про всі відомі епізоди й обставини вчинення злочину; викритті інших співучасників; визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину, тощо.

Разом з тим, згідно встановлених місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження у ході досудового розслідування так і не було встановлено ні обставин придбання обвинуваченим ОСОБА_7 психотропних речовин, ні осіб, які разом з обвинуваченим за попередньою змовою придбали ці психотропні речовини.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку матеріалами справи не підтверджено те, що обвинувачений ОСОБА_7 активно сприяв розкриттю вчинених ним кримінальних правопорушень.

Також матеріалами справи підтверджено висновок місцевого суду про відсутність на утриманні обвинуваченого будь яких осіб.

Суду апеляційної інстанції не представлено жодних доказів на спростування такого висновку, як і не представлено доказів перебування будь яких осіб під опікою чи піклуванням обвинуваченого, а тому апеляційні доводи захисника про те, що обвинувачений здійснює догляд за батьком нічим не підтверджені.

При апеляційному розгляді справи не підтвердились апеляційні доводи захисника про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, у частині призначення обвинуваченому за ч.3 ст.307 КК України покарання із застосуванням ст.69-1 КК України.

Так, згідно ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Тобто, ці вимоги закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню за наявності трьох складових: наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 ч.1 ст.66 цього Кодексу; відсутності обставин, що обтяжують покарання; визнання обвинуваченим своєї вини.

Також місцевим судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к), згідно якої формулювання п. 1 ч.1 ст. 66 КК передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, - тобто, або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину» - означає, що вимогу цього пункту виконано. Таким чином, положення ст. 69-1 КК застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у п. 1 ч.1 ст. 66 КК, та будь-яку з обставин, вказаних у п. 2 ч.1 ст. 66 КК.

При цьому, судом враховано і практику Верховного Суду з приводу того, що при призначенні покарання із застосуванням ст. 69-1 КК добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується (відсутність цієї ознаки не є перешкодою для застосування спеціальних правил призначення покарання) тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно (постанова від 26.12.2023р. у справі № 378/256/20).

Санкцією ч.3 ст.307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Отже, врахувавши наведене вище, те, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також відсутність даних про завдання діями ОСОБА_7 шкоди, суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченому, зокрема, за ч.3 ст.307 КК України покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України, а саме у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

При цьому, апеляційні доводи захисника про можливість призначення обвинуваченому покарання за ч. 3 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України, колегія суддів визнає безпідставними.

Так, за змістом ст.69 КК України призначення ОСОБА_7 за ч.3 ст.307 КК України покарання із застосуванням цієї статті можливо при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд.

Водночас, як зазначено вище у даному випадку є підтвердженою лише одна обставина, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття.

При цьому, інших обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у даному випадку колегією суддів не встановлено.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України, у повні мірі відповідає вимогам закону.

Також місцевий суд правильно визначив обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальний правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Підстави вважати, що призначене за оскаржуваним вироком ОСОБА_7 покарання є явно несправедливим внаслідок суворості відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не містить правових підстав для зміни оскаржуваного вироку суду, а отже така визнається судом апеляційної інстанції необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Крім того, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м.Львова від 22 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: