КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26.12.2023 задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , та накладено арешт на грошові кошти у розмірі 80 000 гривень НБУ (400 купюр номіналом по 200 гривень НБУ), які належать ОСОБА_6 , що знаходились в автомобілі останнього.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

29.01.2024 від представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких

___________________________________________________________________________

Справа 752/23848/23 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1206/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

апелянт зазначав, що грошові кошти у розмірі 80 000 гривень було вилучено в ході невідкладного обшуку 14.11.2023 транспортного засобу BMW 525D, та наступного дня слідчий звернувся із клопотанням про арешт даного майна та із клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку.

Однак ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12.12.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання про проведення обшуку вищевказаного транспортного засобу.

З урахуванням наведеного, на думку апелянта, слідчий повинен був повернути вилучене майно, однак не зважаючи на вказані обставини, прокурор подав клопотання про залишення без розгляду раніше поданого клопотання про арешт майна, та згодом слідчий звернувся із повторним клопотанням про арешт майна, з метою конфіскації майна як виду покарання.

На переконання апелянта, виходячи із встановленої КПК мети проведення обшуку, КПК надає право органу досудового розслідування тимчасово вилучати лише те майно, яке має доказове значення з подальшим накладенням арешту на нього з метою збереження як речових доказів, проте не передбачає право тимчасово вилучати майно з подальшим його арештом із метою - забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У поданому клопотанні слідчий не зазначив, та слідчий суддя не перевірив, з яких підстав він дійшов висновку, що вилучені в автомобілі грошові кошти належать ОСОБА_6 .

Прокурор та власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомили та клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001253 від 31.10.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Згідно даних клопотання, відповідно до доручення заступника начальника відділу СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 слідчим ОСОБА_11 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000825 від 08.08.2023 за фактом протиправної діяльності посадових осіб Київського національного університету імені Тараса Шевченка під час проведення публічних закупівель, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

За матеріалами вищевказаного кримінального провадження посадові особи Київського національного університету імені Тараса Шевченка укладали договори на виконання ремонтних робіт із суб`єктами господарської діяльності, а саме з ТОВ «Вітабуд23» та ТОВ «Альбум» у період з 2022-2023 років, в яких роботи не проводились або проводились із завищенням обсягів ремонтних робіт.

Директором ТОВ «Вітабуд23» та ТОВ «Альбум» є ОСОБА_6 , який уклав договори підряду з Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та незважаючи на акти виконаних будівельних робіт згідно договорів підряду, виконав роботи частково або неякісно, що є порушенням складеного кошторису.

У подальшому, при невстановлених слідством обставинах, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на пропозицію та надання слідчому ОСОБА_11 , неправомірної вигоди за вчинення останнім в його інтересах дій із використанням влади, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , розуміючи, що слідчий ОСОБА_11 уповноважений здійснювати досудове слідство у кримінальному провадженні №0000825 від 08.08.2023 та має доступ до матеріалів вищевказаного кримінального провадження, діючи умисно, 26.10.2023 о 18 год. 07 хв., зустрівся із слідчим ОСОБА_11 , для отримання ухвал про тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні ТОВ «Вітабуд23» та ТОВ «Альбум» та запропонував останньому вирішити питання щодо не притягнення його до кримінальної відповідальності за грошову винагороду, на що слідчий ОСОБА_11 відповів відмовою.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий ОСОБА_11 , розуміючи зміст пропозиції ОСОБА_6 та намір останнього надати неправомірну вигоду, відмовився від неї та письмово повідомив про пропозицію неправомірної вигоди керівника підрозділу.

Після цього, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на пропозицію та надання слідчому ОСОБА_11 неправомірної вигоди, 10.11.2023 близько 12 год. 16 хв. зателефонував до останнього та запропонував зустрітись.

Того ж дня, приблизно о 12 год. 54 хв., ОСОБА_6 прибув до вулиці Великої Житомирської, 8/14, що у місті Києві, де зустрівся із слідчим ОСОБА_11 . Під час розмови ОСОБА_6 повідомив слідчому ОСОБА_11 відомості, з яких вбачається, що ОСОБА_6 , є директором суб`єктів господарської діяльності, а саме ТОВ «Вітабуд23» та ТОВ «Альбум» та останній укладав договори підряду з Київським національним університетом імені Тараса Шевченка для здійснення ремонтних робіт в укриттях (бомбосховищах) КНУ імені Тараса Шевченка. Крім того, ОСОБА_6 повідомив, що не бажає бути притягнутим до кримінальної відповідальності за спричинення збитків КНУ імені Тараса Шевченка, внаслідок неякісного та/або виконання робіт, відповідно до актів виконаних будівельних робіт згідно вищевказаних договорів підряду.

Разом з цим, ОСОБА_6 продовжуючи вчиняти протиправні дії, направлені на пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, запропонував слідчому ОСОБА_11 неправомірну вигоду в сумі 5 000 доларів США за вчинення останнім в інтересах ОСОБА_6 дій із використанням влади, а саме закриття кримінального провадження №0000825 від 08.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

В подальшому, 14.11.2023, близько о 15 год. 10 хв., ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію вищевказаного злочинного умислу, знаходячись у кафе «М`ясторія» за адресою, м. Київ, Шевченківський район, вул. Володимирська, б. 18/2 діючи умисно, усвідомлюючи злочинність своїх дій, за власною ініціативою добровільно дістав з лівої внутрішньої кишені своєї куртки грошові кошти у сумі 5000 доларів США та самостійно надав їх слідчому СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 у якості неправомірної вигоди за непритягнення до кримінальної відповідальності.

14.11.2023 року ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Згідно даних протоколу обшуку від 14.11.2023, цього ж дня в період часу з 18 год. 29 хв. до 19 год. 18 хв. слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_12 проведено невідкладну слідчу дію - обшук транспортного засобу марки BMW 525D, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2014 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , на якому, як зазначено в клопотанні, ОСОБА_6 пересувався під час вчинення кримінального правопорушення, для зустрічей із ОСОБА_11 .

В ході обшуку транспортного засобу марки BMW 525D, за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15, було виявлено та вилучено транспортний засіб BMW 525D, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та грошові кошти у розмірі 80 000 гривень НБУ (400 купюр номіналом по 200 гривень НБУ), які поміщені до спеціального пакету NPU1506584 з відповідними надписами та підписами понятих.

15.11.2023 слідчий СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_7 , за погодження із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_13 подав клопотання про дозвіл на обшук вищевказаного автомобіля.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду у місті Києві від 12.12.2023 відмовлено у задоволенні клопотання про дозвіл на обшук.

14.12.2023 слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , в якому просив накласти арешт на грошові кошти у розмірі 80 000 гривень НБУ (400 купюр номіналом по 200 гривень НБУ), які належать ОСОБА_6 , що знаходились в автомобілі останнього, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26.12.2023 задоволено клопотання слідчого, та накладено арешт на грошові кошти у розмірі 80 000 гривень НБУ (400 купюр номіналом по 200 гривень НБУ), які належать ОСОБА_6 , що знаходились в автомобілі останнього.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги слідчим суддею дотримані належним чином.

Санкція ч. 3 ст. 369 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_6 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Як убачається із матеріалів судового провадження, грошові кошти в сумі 80 000 грн. вилучено в ході обшуку транспортного засобу марки BMW 525D, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , та на якому, як зазначено в клопотанні, ОСОБА_6 пересувався під час вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, відомостей про те, що вилучені грошові кошти в сумі 80 000 грн. належать не ОСОБА_6 , а іншій особі, підозрюваний та його захисник в ході обшуку не повідомляли. В ході апеляційного розгляду стороною захисту також не надано відомостей щодо належності вилучених грошових коштів іншій особі.

Як вірно зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, вказані обставини у їх сукупності дають підстави для висновку про належність вилучених грошових коштів ОСОБА_6 .

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на належне підозрюваному ОСОБА_6 майно - грошові кошти, з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене, втрачене, знищене, відчужене чи зникнути.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вилучені у ОСОБА_6 грошові кошти, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у випадку визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та призначення йому покарання у виді конфіскації майна, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Та обставина, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12.12.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України про проведення обшуку вищевказаного транспортного засобу, не спростовує правильність висновків слідчого судді про наявність підстав для арешту вилучених у ОСОБА_6 грошових коштів з метою конфіскації майна як виду покарання.

Доводи апеляційної скарги про те, що КПК надає право органу досудового розслідування тимчасово вилучати лише те майно, яке має доказове значення з подальшим накладенням арешту на нього з метою збереження як речових доказів, проте не передбачає право тимчасово вилучати майно з подальшим його арештом із метою - забезпечення конфіскації майна як виду покарання, не грунтуються на вимогах закону.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що вказані доводи апелянта фактично зведені до оскарження законності проведеного обшуку, що не є предметом даного апеляційного розгляду, натомість оцінка законності проведеної слідчої (процесуальної) дії - обшуку, а також належності та допустимості отриманих унаслідок такої слідчої дії відомостей, може бути надана під час розгляду кримінального провадження по суті.

Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 грудня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3