Справа № 711/1820/24
Номер провадження 1-кп/711/328/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 26.01.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 25.01.2024 близько 11 години 50 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні магазину «Делікат», діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході сварки, з метою спричинення фізичного болю, стоячи позаду ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , схопив лівою рукою за ліве плече потерпілої та відштовхнув її, через що остання впала та вдарилась правою частиною тулуба об металеве перило, тим самим завдавши потерпілій фізичного болю, при цьому не спричинивши тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України умисне вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що 25 січня 2024 року перебував у магазині «Делікат», взяв товар та підійшов до каси, щоб розрахуватися. Перед ним в черзі стояли дві дівчини, однією з них була потерпіла. Він поклав товар на стрічку, випадково зачепивши потерпілу, яка зробила йому зауваження, а потім в образливій формі спитала, чому це він досі не на фронті. Його ця фраза дуже зачепила, бо в нього двоє синів перебувають у війську, і сам він повернувся з-за кордону через початок війни в Україні, став на облік ТЦК та досі по незалежним від нього причинам ще не мобілізований. Тому він штовхнув в плече потерпілу, яка від цього вдарилася об металеве перило. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив, зробивши для себе належні висновки, просив суворо не наказувати, надавши шанс на виправлення, зазначив, що хоч офіційно не працює, але на сплату штрафу має заощадження.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 24.01.2024 вона стояла з подругою на касі в магазині «Делікат», задумавшись обперлася об стрічку, коли відчула поштовх від покупця позаду обвинуваченого ОСОБА_6 . Вона зробила йому зауваження, сказавши, що чому не можна було попросити словами її відійти. На свою адресу отримала образливі слова та зверхнє ставлення. Після чого запитала у ОСОБА_6 чому це він досі не на фронті. Розуміє, що не мала так казати, але поведінка обвинуваченого обурила її і вона не стрималася, тому що її чоловік перебуває також у лавах захисників. Після чого обвинувачений сильно штовхнув її у плече, вона вдарилася об металеве перило та відчула сильний біль. Ввечері вона поїхала до медичного закладу, щоб зробити рентген, повідомила обставини і працівники лікарні викликали поліцію, яка відібрала від неї заяву. Покарання просила призначити на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпіла, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який не працює, але має заощадження, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, інвалідом не являється, не судимий, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Частина перша статті 126 КК України передбачає покарання у виді штрафу, громадських або виправних робіт.

Призначаючи покарання у вигляді штрафу, громадських або виправних робіт, суд згідно із ст. 53, 56, 57 КК України, повинен враховувати і майновий стан винного. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, але має заощадження, тому прямих перешкод для призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу не встановлено. Враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. З урахуванням того, що ОСОБА_4 раніше не судимий, щиро розкаявся, суд призначає йому покарання за ч. 1 ст. 126 КК України у вигляді штрафу, що сприятиме досягненню мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а саме виправленню обвинуваченого ОСОБА_4 та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування положень ст.69, 69-1 КК України судом не встановлено.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілою не пред`явлений, що не позбавляє права останню відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази по справі:

-довідку з КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД», яка зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

-лазерний диск DVD-R з відеозаписом з камер відеоспостереження, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1