СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1990/24
ун. № 759/5408/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000018, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2023 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.ч. 1, 2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311, ч.4 ст.28, ч.2 ст.317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2023 року прокурором третього відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 подано клопотання про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000018.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території міста Черкаси та Черкаської області діє організована група, учасники якої займаються незаконним виготовленням, зберіганням, перевезенням з метою збуту та збутом психотропних речовин обіг яких обмежено в особливо великих розмірах використовуючи Telegram канали, розрахунок за придбані наркотичні засоби отримують на мультивалютний криптогаманець.

В ході досудового розслідування організованій групі було повідомлено про підозру, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та ОСОБА_21 .

Так, проведеним оглядом мобільного телефону ОСОБА_22 , яка є співмешканкою ОСОБА_4 , було встановлено, що на вказаному мобільному телефоні є реквізити криптовалюти у кількості 294805 USTD TRX на електронному мультивалютному криптогаманці TYghktcbr1K6hrGc51aX45c7oLs9Xq3gKj, який відкритий на ім`я ОСОБА_22 , та обслуговується компанією Tether Limited.

ОСОБА_4 , неодноразово був учасником злочинних груп, які вчиняли злочини з незаконного обігу наркотичних речовин, проти авторитету органів державної влади, умисних злочинів проти життя та здоров`я особи та злочинів проти власності, на даний час судимий за ч.1 ст.115 КК України. Намагається вести спосіб життя притаманний кримінальним авторитетам, мати злочинний вплив на криміногенну обстановку в Черкаській та Кіровоградській області, не має значних офіційних доходів.

З огляду на зміст ст. 98 КПК України, сторона обвинувачення вважає, що вказані віртуальні активи (криптовалюта) є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, тобто, є речовим доказом у кримінальному провадженні, що є підставою згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України для накладення арешту.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримує та просить задовольнити, посилаючись на необхідність проведення всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також недопущення втрати речових доказів.

Власник майна та/або його законний представник у судове засідання не з`явилися.

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що згідно протоколу обшуку 10.01.2024 р. в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України за місцем проживання ОСОБА_4 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 в ході проведення якого виявлено та вилучено: ноутбук «MacBook Pro»; тримач із сім-картою № НОМЕР_1 , тримач карти № НОМЕР_2 , тримач із сім-картою SSN: НОМЕР_3 , тримач для сім-карти НОМЕР_4 , сім-карта № НОМЕР_5 , стартовий пакет SSN: НОМЕР_3 ; шість банківський карток; грошові кошти в загальній сумі 217000,00 грн., 30313 доларів США; паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобільний телефон «iPhone 14 Pro» ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 з сім-картою НОМЕР_8 ; мобільний телефон «iPhone 15 Pro» ІЬУШ1: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_10 з ісм-картою НОМЕР_11 , а також свідоцтво про реєстрацію ТЗ «Lexus» д.н.з. НОМЕР_12 № НОМЕР_13 .

Окрім того, під час огляду мобільного телефону ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є співмешканкою ОСОБА_4 , виявлено реквізити криптовалюти у кількості 294805 USTD TRX на електронному мультивалютному криптогаманці TYghktcbr1K6hrGc51aX45c7oLs9Xq3gKj, який відкритий на ім`я ОСОБА_22 та обслуговується компанією Tether Limited.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.01.2024 р. (ун.№759/935/24) визнано законним обшук, проведений 10.01.2024 р. домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 під час якого виявлено та вилучено вищенаведене майно.

Постановою слідчого від 04.03.2024 р. віртуальні активи криптовалюти у кількості 294805 USTD TRX на електронному мультивалютному криптогаманці TYghktcbr1K6hrGc51aX45c7oLs9Xq3gKj, який відкритий на ім`я ОСОБА_22 та обслуговується компанією Tether Limited визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000018.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст. 170 КПК України).

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2 ст. 173 КПК України, у випадку арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

ЄСПЛ у рішеннях у справах «Амюр проти Франції» «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Украша-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» вказав, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

Так, у відповідності до усталеної практики ЄСПЛ в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі «Іатрідіс проти Греції» від 25.03.1999). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі «Антіш проти Франції» від 22.09.1994, «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007).

Крім того, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982) Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Водночас, у п. 38 рішення по справі «Ісмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Аналогічна правова позиція відображена ЄСПЛ, як у справі «Бакланов проти Росії», так і в справі «Фрізен проти Росії», в яких суд зазначив що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар» для особи.

Враховуючи вимоги ЄСПЛ щодо втручання в право власності особи, яким є у даному випадку арешт віртуальних активів, слідчий суддя доходить висновку, що таке втручання є законним, переслідує легітимну мету, є пропорційним та не є надмірним обтяженням для особи.

Доходячи висновку про можливість задоволення клопотання про арешт, слідчий суддя враховує, що матеріали клопотання свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

При цьому, на даний час органом досудового розслідування проводяться процесуальні дії, слідчі розшукові дії, спрямовані на збирання доказів, які можуть підтвердити факт вчинення кримінального правопорушення або його спростувати.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Прокурором доведено, що існують підстави вважати про можливість приховування, використання, перетворення, передачі майна, яке є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, матеріалами клопотання доведено наявність підстав вважати, що арешт майна необхідний з метою збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, використання, перетворення, передачі а також, що майно має значення для досудового розслідування в сукупності з іншими матеріалами для встановлення обставин кримінального провадження, яке може бути використане, як доказ під час судового розгляду, у зв`язку із чим слідчий суддя вбачає наявність легітимних підстав для задоволення клопотання.

Таким чином, за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до приховування майна, його зникнення, використання, перетворення, передачі та відчуження.

Керуючись ст.ст. 170-175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000018, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2023 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.ч. 1, 2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311, ч.4 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на віртуальні активи криптовалюти у кількості 294805 USTD TRX на електронному мультивалютному криптогаманці TYghktcbr1K6hrGc51aX45c7oLs9Xq3gKj, який відкритий на ім`я ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обслуговується компанією Tether Limited.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1