Провадження № 1-кп/359/297/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду з використанням дистанційного зв`язку ВКЗ, кримінальне провадження № 0002107, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2023 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бориспіль Київської області, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, за таких обставин.

06.09.2023 року у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на заподіяння будь-кому тілесних ушкоджень з хуліганських мотивів за допомогою ножа.

Реалізуючи злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_6 06.09.2023 приблизно о 15 год. 30 хв., заздалегідь заготовивши господарсько-побутовий ніж для нанесення тілесних ушкоджень, прибув до озера " Олесницьке ", розташованого по вул. Київський шлях в м. Бориспіль , де почав переслідувати ОСОБА_12 , висловлюючи намір спричинити тілесні ушкодження.

Коли ОСОБА_12 втік із вказаної ділянки місцевості, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію власного злочинного умислу, керуючись хуліганським мотивом, тримаючи у руці ножа, підійшов до припаркованого на автомобільній стоянці автомобіля марки "КІА NIRO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Помітивши, що вікно передніх пасажирських дверей відкрите, ОСОБА_6 з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, підійшов до вказаних дверей та через відчинене вікно наніс 1 удар ножем в область грудної клітини раніше незнайомому йому ОСОБА_8 , який сидів на передньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля, спричинивши йому тілесне ушкодження у виді колото-різаної рани передньої грудної клітки, проникаючої в праву плевральну порожнину з правостороннім гемотораксом (рана розташована по сосковій лінії в проекції 8-го міжреберного проміжку), що є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент спричинення.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, ОСОБА_6 намагався нанести другий удар в груди ОСОБА_8 , проте останній схопив ніж за клинок і зупинив дії ОСОБА_6 .

Вказаними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 тілесне ушкодження різану рану 2-го пальця лівої кисті, яке є легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В подальшому, ОСОБА_8 вийшов з автомобілю та почав тікати від ОСОБА_6 , який, продовжуючи хуліганські дії, переслідував потерпілого, тримаючи ніж в руці, проте більше тілесних ушкоджень потерпілому не наніс, оскільки останній залишив місце події разом із ОСОБА_9 на вказаному автомобілі, а ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції.

Такими своїми злочинними діями, які виразились в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того, такими своїми діями, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні, інкримінованих кримінальних правопорушень, визнав повністю, розкаювався у скоєному, та завіряв суд, що більше не порушуватиме закон в майбутньому. Він зробив відповідні висновки та дуже сильно жалкує, що так вчинив. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 постійно висловлював свій жаль з приводу вчиненого та неодноразово вибачався перед потерпілим.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 показав, що десь у вересні 2023 року, після обіду, він прийшов на озеро " Олесницьке ", розташоване в м. Бориспіль, по гриби, для чого він взяв із собою рюкзак, в якому був господарсько-побутовий ніж, щоб зрізати гриби. По дорозі, йому на зустріч йшла компанія хлопців, які були або п`яні, або в стані наркотичного сп`яніння, які поводили себе ненормально та неадекватно. Проходячи повз нього, вони йому нагрубили, висловлюючи на його адресу якісь негарні слова, чим його образили. Він будучи ображеним та обуреним, захотів їх провчити. Однак, ці хлопці кудись поділись. Він побачив, що на стоянці, у автомобілі сидить хлопець, який був схожий на того, що його образив. Він підійшовши до автомобіля, штирхнув цього хлопця ножем, який він брав для грибів, у груди. Удар був несильний. Завдав цей удар потерпілому, оскільки він його переплутав із хлопцем, який його образив, якого він таким чином хотів провчити. Такі його дії були спонтанними, він будучи ображеним, просто не стримався. Тому визнає, що наніс удар потерпілому з хуліганських мотивів. Він був тверезий. Жодних грибів він не назбирав, а після цих подій пішов звідти. Він дуже шкодує про вчинена, і не бажав такого робити, але так вийшло. Також обвинувачений вказав, що він частково відшкодував завдану потерпілому шкоду, та бажає відшкодувати завдану потерпілому шкоду у розмірі, яку визначить суд, по мірі своїх фінансових можливостей, оскільки на даний час не має змоги її відшкодувати в повному обсязі, у зв`язку з відсутністю постійної роботи та стабільного джерела доходів. Зазначив, що він повністю зрозумів значення вчиненого ним, та просив застосувати до нього покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , в ході судового розгляду та під час дебатів не заперечувала щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК та вважала її правильною. Водночас адвокат ОСОБА_7 висловила своє твердження про невинуватість свого підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК, з огляду на такі підстави.

На переконання адвоката ОСОБА_7 в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що предмет, який використовував ОСОБА_6 для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, був спеціального для цього пристосований чи заздалегідь заготовлений. Удар потерпілому було завдано за допомогою звичайного кухонного ножа, який не підпадає під ознаки холодної зброї. Заперечує наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_6 . хуліганського мотиву та умислу на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю. Посилаючись на постанову Верховного Суду, зазначила, що спричинення тілесних ушкоджень у громадському місці не обов`язково повинно кваліфікуватись як хуліганство. Отже, на думку захисника, в діях обвинуваченого відсутні обов`язкові складові ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а тому кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК, підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК

Докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження обставин кримінального провадження та їх оцінка.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК, повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав про обставини вчинення ОСОБА_6 хуліганських дій і отримання ним тяжких тілесних ушкоджень. Потерпілий пояснив, що 06.09.2023 року близько 15:00 год. він зі своєю подругою ОСОБА_13 на автомобілі марки "КІА NIRO", приїхали до Олесницького озера в м. Бориспіль, де стали на парковці, щоб попити кави. За кермом автомобіля ОСОБА_14 , а він сидів на передньому пасажирському сидінні. Після зупинки авто, він привідкрив вікно, приблизно на половину, пив каву, яку тримав у правій руці, курив цигарку та вони спілкувалися із подругою. Після цього, десь через 5-10 хвилин, раптово невідомий чоловік, підійшовши ззаду автомобіля, напав на нього із ножем через вікно. Цей чоловік перед тим як напасти на нього, нічого йому не казав, вони не спілкувались, жодних конфліктів між ними не було. Він не бачив як обвинувачений підходив до автомобіля. Обвинувачений завдав йому один удар в область грудної клітки з правої сторони, він спочатку не зрозумів чим, але відразу побачив у салоні автомобіля ніж. Як йому здалось, то цей чоловік хотів нанести йому другий удар, тому він схопився за лезо ножа лівою рукою, щоб захистити себе, а останній намагався висмикнути в нього цей ніж, а потім висмикнув, поранивши його, і в нього із руки пішла кров. На його запитання: "Що він робить?", останній нічого не відповідав. Більше цей чоловік удари йому не наносив, а просто стояв біля дверей автомобіля, і на його вимоги відійти від автомобіля не реагував. Він відстебнув пасок безпеки та хотів вийти із машини, почав відкривати двері, прикриваючи рану на руці, однак не міг цього зробити, бо обвинувачений заблокував двері. ОСОБА_14 десь в цей момент вийшла із авто. Тому він переліз на водійське сидінні, і вийшов із авто через водійські двері. Поки він вилазив із авто, то обвинувачений обійшов автомобіль ззаду та почав підходити до нього, тримаючи ніж в руках, та говорячи: "Не бійся, підходь до мене". Він почав від нього відходити до кіоску, який розташований поряд, а обвинувачений почав йти слідом за ним з ножем в руках. Його подруга в цей час також відійшла, але в іншу сторону. Він продовжував йти все далі і далі, а обвинувачений продовжував також йти за ним із ножем в руках, повторюючи йому: "Підійди до мене. Чого ти боїшся?". Дійшовши до озера, він побачив, що там йшов невідомий йому чоловік із дитиною, в якого він попросив викликати швидку медичну допомогу та поліцію. Обвинувачений наближався до нього, він почав висловлюватись в його адресу нецензурною лайкою, кричав, щоб він кинув ніж. Потім обвинувачений заховав цей ніж у черевик і казав: "Підходь до мене". В цей час він побачив, що ОСОБА_14 була поряд із авто, і розуміючи, що йому необхідна медична допомога, він направився до авто. Обвинувачений кричав йому в слід: "Нікуди не їдь, тебе заказали". ОСОБА_14 вже сідала за кермом, він також сів у авто, і вони відразу поїхали до лікарні в м. Бориспіль, де вже йому надали першу медичну допомогу, зробили КАТЕ. Після цього його направили до військового госпіталю в м. Київ, де йому зробили повторно КАТЕ і відразу провели термінову операцію. Після операції в нього було дуже важке відновлення, він потребував постійної сторонньої допомоги, оскільки самостійно не міг робити повсякденні речі. Також на палець йому наклали шви, і на даний час палець досі нормально не функціонує.

На уточнюючи питання учасників судового процесу потерпілий ОСОБА_8 показав, що коли вони заїжджали на озеро, то він наче бачив, що чоловік схожий на ОСОБА_6 там ходив. Він раніше ОСОБА_6 ніколи не бачив і вони не спілкувались. Останній підійшов раптово та напав на нього із ножем. Ніж був звичайний, схожий на кухонний, із коричневою дерев`яною ручкою. Потерпілий підтвердив, що це був той ніж, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження. На його думку, обвинувачений був тверезий, оскільки рухався він чітко, рівно, і розумів свої дії.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що 06.09.2023 року близько 15:00 год. вона із потерпілим на автомобілі марки "КІА NIRO", за кермом якого була вона, а потерпілий сидів на передньому пасажирському сидінні, приїхали на Олесницьке озеро в м. Бориспіль, щоб попити каву. Купивши каву, вона припаркувалась там на стоянці, і сидячи в машині пили каву та спілкувались із потерпілим. Десь через 5 хвилин якісь раніше невідомий чоловік через відкрите пасажирське переднє вікно, раптово, нічого не кажучи, наніс удари ОСОБА_8 . У судовому засіданні свідок вказала, що цей чоловік - це обвинувачений ОСОБА_6 . Свідок показала, що обвинувачений завдав один удар ОСОБА_8 в область грудної клітки, але вона спочатку не побачила чим. А потім вона побачила, що це був ніж. Це був старий кухонний ніж, із дерев`яною коричневою ручкою та лезом тонким 13-15 см. В момент цього удару ОСОБА_8 зжав стаканчик і вилилась кава. ОСОБА_8 почав відштовхувати цей ніж руками, схопивши ніж лівою рукою. Поки ОСОБА_8 тримався за ніж, обвинувачений намагався далі нанести йому удар ножем. Але інших ударів вона не бачила так як вийшла із автомобіля. Перед тим як вийти із авто, вона помітила кров на руках у ОСОБА_8 , який виштовхнув ніж та намагався відштовхнути нападника, відкриваючи двері. Вийшовши із авто, вона почала відходити від автомобіля. Трохи згодом через водійські двері із автомобіля виліз ОСОБА_8 , який почав відходити від авто, а нападник йшов слідом за ним із ножем у руках, та промовляючи: " Йди до мене. Я тобі нічого не зроблю". ОСОБА_8 пішов в сторону до озера, а обвинувачений за ним із ножем в руках, підіймаючи його та показуючи. Побачивши, що вона може повернутись до авто, вона пішла і сіла в автомобіль. Трохи згодом до автомобіля повернувся і потерпілий, який сів у авто, і вона відвезла його до лікарні в м. Бориспіль, де йому надали першу медичну допомогу. Обвинуваченого вона побачила вперше через відкрите вікно, який вже стояв посередині передніх пасажирських дверей. До нанесення удару потерпілому, вона обвинуваченого не бачила. Жодних пояснень щодо таких дій від нападника вона не чула. Ні діалогу, ні конфлікту між обвинуваченим та потерпілим не було. Обвинувачений наніс удар раптово. Оглянувши, в ході судового розгляду фототаблицю до протоколу затримання ОСОБА_6 від 06.09.2023 року фото № 6 (а.с.157) свідок ОСОБА_9 підтвердила, що це саме той ніж за допомогою якого ОСОБА_6 наніс удар потерпілому.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що вона працює у КНП "ББЛІЛ" у лабораторно-діагностичному відділенні. 06.09.2023 року вона перебувала на робочому місці, і почула, що хтось кричить: "Допоможіть, допоможіть". Обернувшись, вона побачила свого закривавленого сина ОСОБА_8 , який тримав руку, де вся долонь була у крові, і кров текла на підлогу. На її запитання: "Що сталось?", син відповів, що він разом із ОСОБА_13 пили каву, сидячи в автомобілі, на Олесницькому озері, де його через відкрите вікно порізав якісь дід. У її сина було поранено грудну клітку та травмовано палець. Її син важко дихав і перебував у шоковому стані. У приймальному відділенні її сину надали першу медичну допомогу, зробили томографію, залишили руку. Вона викликала поліцію. Через 10 хвилин приїхали працівники поліції, а також представники прикордонної служби, де служить її син, разом із лікарем із військової частини. В подальшому було прийнято рішення транспортувати її сина до військового госпіталю в м. Київ, куди його і повезли. По дорозі стан її сина погіршувався. У госпіталі її сину було проведено ще раз томографію, за результатами якої було виявлено, що починає розвиватись гемоторакс, тому її сина було термінова прооперовано. Наступного дня її допитала слідча. Також вона на прохання слідчої, принесла їй футболку, в яку був одягнений її син в день події, яку в неї вилучили.

Крім показань потерпілого та указаних свідків, вина ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, такими доказами:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002107 від 06.09.2023 року, з якого вбачається, що розпочато досудове розслідування за фактом того, що 06.09.2023 року близько 16:10 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на озері " Олесницьке ", розташованому по вул. Київський шлях в м. Бориспіль, будучи в неадекватному стані, діючи з хуліганських мотивів, раптово, за допомогою предмету схожого на ніж завдав ОСОБА_8 не менше двох ударів по тілу, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження останньому. Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК (а.с.72-73);

-витягами з інтегрованої інформаційно-пошукової системи МВС України за № 105135977 та № 105136065 від 06.09.2023 року щодо надходження на спеціальну лінію 102 повідомлення від ОСОБА_16 та ОСОБА_8 про те, що невідомий чоловік близько 65 років, із сивим волоссям, на Олесницькому озері в м. Бориспіль, бігає з ножем в руках, який наніс один удар цим ножем потерпілому ОСОБА_8 по тілу, зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал НП України" (журналі єдиного обліку) Бориспільського РУП за № 18307. За наслідками відпрацювання цього виклику працівниками поліції було встановлено особу підозрюваного, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого було затримано, і який мав при собі два ножі (а.с.132);

-витягом з інтегрованої інформаційно-пошукової системи МВС України за № 105136316 від 06.09.2023 року щодо надходження на спеціальну лінію НОМЕР_3 повідомлення від представника КНП "ББЛІЛ" про те, що до них за медичною допомогою звернувся ОСОБА_8 , якому невідомий чоловік наніс удар ножем в область легень, зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал НП України" (журналі єдиного обліку) Бориспільського РУП за № 18309 (а.с.133);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 06.09.2023 р., згідно якого було прийнято усну заяву від ОСОБА_8 про те, що 06.09.2023 р. приблизно о 15:30 год. невідомий чоловік, перебуваючи на парковці біля Олесницького озера у м. Бориспіль, знаходячись в неадекватному стані, спричинив останньому тілесні ушкодження (а.с.134);

-даними довідки № 1321 від 06.09.2023 р., виданої за підписом лікаря КНП "ББЛІЛ" ОСОБА_17 та протоколом № 3930 комп`ютерної томографії органів грудної порожнини від 06.09.2023 року, якими підтверджується, що в приймальне відділення КНП "ББЛІЛ" звернувся гр. ОСОБА_8 за медичною допомогою, з діагнозом: різані рани ІІ пальця лівої руки, колота рана грудної клітки справа (а.с.76, 77);

-висновком експерта № 144 д від 19.10.2023, з якого вбачається, що при вивченні медичних документів ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження: колото-різана рана грудної клітки, проникаюча в праву плевральну порожнину з правостороннім гемотораксом (рана розташована по сосковій лінії в проекції 8-го міжреберного проміжку), різана рана другого пальця лівої кисті. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії колючо-ріжучого предмету, типу ножа, можливо в час та за обставин, вказаних у постанові. Проникаюча колото-різана рана грудної клітки відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя. Різана рана другого пальця лівої кисті відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня. Ці тілесні ушкодження могли утвориться за обставин, які надав ОСОБА_8 під час допиту як потерпілий, а також за обставин, які повідомила ОСОБА_9 під час її допиту як свідка (а.с.99-101);

-висновком судово-психіатричного експерта № 430 від 13.09.2023 р. Цим доказом підтверджується те, що обвинувачений ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності; він міг під час скоєння інкримінованих йому дій усвідомлювати свої дії та керувати ними; у нього під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено; він в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру він не потребує; клінічних ознак наркотичної чи алкогольної залежності у останнього не виявлено; під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та у будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність не перебував (а.с.96-98);

-даними заяви ОСОБА_9 від 06.09.2023 р., з якої вбачається, що остання дозволила працівникам поліції провести огляд автомобіля марки "КІА NIRO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває в її користуванні, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.135);

-протоколом огляду від 06.09.2023 року - відкритої ділянки місцевості, розташованої біля приміщення КНП "ББЛІЛ" за адресою: АДРЕСА_1 , з фототаблицею до цього протоколу. В ході цієї дії було встановлено, що на цій ділянці розташований автомобіль марки "КІА NIRO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було оглянуто та зафіксовано сліди злочину. При зовнішньому огляді цього автомобіля були виявлені плями від кави та плями РБК на передній пасажирській двері, звідки було вилучено змив РБК та контрольний змив. Також в салоні автомобіля, на передньому пасажирському сидінні, на коврику, були виявлені сліди РБК (а.с.136-139);

-протоколом огляду від 06.09.2023 року - відкритої ділянки місцевості, розташованої біля озера "Олесницьке" за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 127-б , з фототаблицею до цього протоколу, яким встановлено місце вчинення кримінального правопорушення та зафіксовано сліди злочину. В ході цієї слідчої дії на відстані 2,5 м від тротуару, на асфальті, виявлено пляму розміром 50 см від невідомої речовини, поряд з якою виявлено пластикову кришку червоного кольору з під стаканчика від кави. Також у ході цієї слідчої дії, на асфальті, на відстані 35 см від цієї плями, виявлено пляму РБК, розміром 2х3 см, звідки було вилучено змив РБК та контрольний змив (а.с.140-143);

-протоколом опитування про зовнішній вигляд особи, яка підлягає впізнанню від 07.09.2023 року, яким встановлено, що свідок ОСОБА_9 чітко бачила особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, зможе його впізнати в живу чи за фотознімками, а саме: це був чоловік віком 50-60 років, худорлявий, з коротким волоссям із сивиною та лобною залисиною, невеликі темні очі, тонкі вуста, зморшкувате обличчя, викривлений (незначно) ніс (а.с.144-145);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.09.2023 р. з додатками до цього протоколу. В ході цієї слідчої дії свідок ОСОБА_9 , серед пред`явлених їй фотознімків чотирьох чоловіків, впізнала особу, яка зображена на фотознімку № 1 (обвинувачений ОСОБА_6 ), як особу, яка 06.09.2023 року, перебуваючи на озері "Олесницьке" в м. Бориспіль, спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8 шляхом нанесення ударів ножем. Цю особу вона впізнала за загальними ознаками зовнішності, формою та виразом обличчя, наявності сивини та лобної залисини, незначному викривленню носа (а.с.146-148, 149, 150);

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.09.2023 з фототаблицею до цього протоколу, складеного в приміщенні Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області о 22:00 год., в присутності захисника ОСОБА_7 , з якого вбачається, що відповідно до ст. ст. 40, 104, 131, 132, 207-211, 213 КПК України, о 17:40 год. ОСОБА_6 був затриманий по АДРЕСА_3 , як особа підозрювану у вчиненні злочину, оскільки безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, та сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказували на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. На підставі, ч. 3 ст. 208 КПК України, в присутності понятих: ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_6 , під час якого виявлено та вилучено: портфель чорного кольору, в якому знаходились: предмет схожий на ніж з темно-коричневою рукояткою, та корпус сірого кольору, в якому був предмет схожий на ніж з сірою рукояткою та лезом сірого кольору. При цьому, ОСОБА_6 на виконання вимог ч. 4 ст. 208 КПК України належним чином було роз`яснено його права та обов`язки, про отримання копії протоколу свідчать підписи сторони захисту. Протокол не містить будь-яких пояснень сторони захисту з приводу незгоди з його змістом, жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення сторона захисту не заявляла та не подавала (а.с.151-157);

-протоколом огляду від 07.09.2023 року з фототаблицею до нього, згідно з яким слідчий Бориспільського РУП ГУ НП України в Київській області ОСОБА_20 , в приміщенні службового кабінету № 212 Бориспільського РУП ГУ НП України в Київській області, в присутності понятих, за участю ОСОБА_10 , провів огляд чоловічої футболки, що належить ОСОБА_8 , яку добровільно надала мати потерпілого ОСОБА_10 . В ході цієї слідчої дії встановлено, що на футболці, у верхній частині, спереду, мається механічне пошкодження у вигляді дірки з плямами РБК схожі на кров. Ця футболка була вилучена (а.с.158-164);

-протоколом опитування про зовнішній вигляд особи, яка підлягає впізнанню від 07.09.2023 року, яким встановлено, що свідок ОСОБА_12 чітко бачив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення (хуліганство), зможе його впізнати в живу чи за фотознімками, а саме: це був чоловік віком 50-60 років, який мав сивувате волосся, густу щетину та лобне облисіння (а.с.165-166);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.09.2023 р. з додатками до цього протоколу. В ході цієї слідчої дії свідок ОСОБА_12 , серед пред`явлених йому фотознімків чотирьох чоловіків, впізнав особу, яка зображена на фотознімку № 3 (обвинувачений ОСОБА_6 ), як особу, яка 06.09.2023 року, перебуваючи на озері " Олесницьке " в м. Бориспіль, погрожувала йому та переслідувала його із ножем, а також підходила до одного із автомобілів, що стояв на стоянці, із якого почали тікати хлопець та дівчина. Цю особу він впізнав за загальними ознаками зовнішності, вигляду обличчя, віковими особливостями, наявності щетини, сивуватому волоссю з лобним облисінням (а.с.167-169, 170, 171);

-протоколом опитування про зовнішній вигляд особи, яка підлягає впізнанню від 07.09.2023 року, яким встановлено, що свідок ОСОБА_21 чітко бачила та запам`ятала особу, яка вчинила кримінальне правопорушення (хуліганство), зможе його впізнати в живу чи за фотознімками, а саме: це був чоловік старше 50 років, який мав сиве волосся, сиву борідку, довге тонке обличчя (а.с.172-173);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.09.2023 р. з додатками до цього протоколу. В ході цієї слідчої дії свідок ОСОБА_21 , серед пред`явлених їй фотознімків чотирьох чоловіків, впізнав особу, яка зображена на фотознімку № 4 (обвинувачений ОСОБА_6 ), як особу, яка 06.09.2023 року, перебуваючи на озері " Олесницьке " в м. Бориспіль, із ножем в руках ходив за невідомим їй хлопцем, та кричав йому: "Йди сюди, я тебе більше чіпати не буду". Цю особу вона впізнала за загальними ознаками зовнішності, рисами обличчя, кольором волосся, наявності сивини, сивої борідки (а.с.174-176, 177, 178);

-відомостями, що відображені у додатку № 1 до рішення міської ради від 17.12.2015 року № 42-2-VII, де міститься список вулиць та провулків, що підпадають під дію ЗУ "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки". Цей доказ підтверджує те, що провулок Чапаєва було перейменовано на вул. Олесницька (а.с.179-181);

-протоколом опитування про зовнішній вигляд особи, яка підлягає впізнанню від 12.09.2023 року, яким встановлено, що свідок ОСОБА_16 чітко бачив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення (хуліганство), зможе його впізнати в живу чи за фотознімками, а саме: це був чоловік віком 50-60 років, який мав сивувате волосся, густу щетину, лобні залисини, худорлявий (а.с.182-183);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.09.2023 р. з додатками до цього протоколу. В ході цієї слідчої дії свідок ОСОБА_16 , серед пред`явлених йому фотознімків чотирьох чоловіків, впізнав особу, яка зображена на фотознімку № 1 (обвинувачений ОСОБА_6 ), як особу, яка 06.09.2023 року, перебуваючи на озері " Олесницьке " в м. Бориспіль, переслідував невідомого хлопця, тримаючи в руках ніж. Цю особу він впізнав за загальними ознаками зовнішності, вигляду обличчя, наявності густої щетини, лобних залисин (а.с.184-186, 187, 188);

-протоколом опитування про зовнішній вигляд особи, яка підлягає впізнанню від 22.09.2023 року, яким встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 чітко бачив та запам`ятав особу, яка вчинила на нього напад, зможе його впізнати в живу чи за фотознімками, а саме: це був чоловік віком 60-65 років, худорлявий, із сивуватим волоссям, сивуватою щетиною, лобною залисиною, невеликого зросту (а.с.192-193);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2023 р. з додатками до цього протоколу. В ході цієї слідчої дії потерпілий ОСОБА_8 , серед пред`явлених йому фотознімків чотирьох чоловіків, впізнав особу, яка зображена на фотознімку № 4 (обвинувачений ОСОБА_6 ), як особу, яка 06.09.2023 року близько 15:30-16:00 год., перебуваючи на озері "Олесницьке" в м. Бориспіль, напав на нього із ножем, завдавши йому два удари, а потім переслідував його із ножем в руках. Цю особу він впізнав за загальними ознаками зовнішності, виглядом обличчя, наявності лобної залисини, сивуватого волосся та сивуватої щетини (а.с.194-196, 197, 198);

-даними заяв ОСОБА_9 від 20.10.2023 р., з яких вбачається, що остання дозволила працівникам поліції провести слідчі експерименти в автомобіля марки "КІА NIRO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває в її користуванні (а.с.199, 204);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.10.2023 року та відеозаписом цієї слідчої дії за участю потерпілого ОСОБА_8 , переглянутого в судовому засіданні. В ході цієї слідчої дії, потерпілий ОСОБА_8 , перебуваючи на місці вчинення злочину, а саме на ділянці місцевості, розташованій біля Олесницького озера по вул. Київській шлях в м. Бориспіль Київської області , розказав та надав чіткі пояснення з приводу обставин за яких він там опинився разом із свідком ОСОБА_9 та які там відбувалися 06.09.2023 року приблизно о 15:00-15:30 год., а також розповів та показав про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень за допомогою ножа невідомим йому чоловіком, що повністю співпадає з його показаннями, наданими в ході судового розгляду, під час допиту як потерпілого. Також в ході слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_8 показав місце, де був припаркований автомобіль марки "КІА NIRO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , на якому вони приїхали, на стоянці (який під час проведення цієї слідчої дії було залучено та розміщено на тому самому місці). В подальшому потерпілий ОСОБА_8 сів до салону цього автомобіля, а саме на переднє пасажирське сидіння, де детально розповів та демонстрував всі події, які там відбувалися, за його участю та участю обвинуваченого, зазначивши про дії кожного з них, та відтворивши за допомогою статиста як саме обвинувачений стояв по відношенню до нього та автомобіля. Також в ході цієї слідчої дії, потерпілий ОСОБА_8 детально розповів як саме ОСОБА_6 наніс йому один удар в область грудної клітки та завдав поранення руки ножем, та за допомогою статиста та предмету візуального схожого на ніж, відобразив механізм, локалізацію, спосіб та силу цього удару та поранення руки. Також під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 розповів про обставини, які відбулися після завдання йому тілесних ушкоджень, а саме, що він виліз із автомобіля через водійські двері, та почав тікати від обвинуваченого, який його переслідував із ножем в руках, відтворивши маршрут їхнього руху, а також дистанцію, яка була між ними (а.с.200-203);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.10.2023 року та відеозаписом цієї слідчої дії за участю свідка ОСОБА_9 , переглянутого в судовому засіданні. В ході цієї слідчої дії, свідок ОСОБА_9 , перебуваючи на місці вчинення злочину, а саме на ділянці місцевості, розташованій біля Олесницького озера по вул. Київській шлях в м. Бориспіль Київської області , розказала та надала чіткі пояснення з приводу обставин за яких вона там опинився разом із потерпілим ОСОБА_8 та які там відбувалися 06.09.2023 року приблизно о 15:00-15:30 год., а також розповіла та показала про обставини нанесення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень за допомогою ножа невідомим йому чоловіком, що повністю співпадає з її показаннями, наданими в ході судового розгляду, під час допиту як свідка. Також в ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_9 показала місце, де вона припаркувала автомобіль марки "КІА NIRO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , на якому вони приїхали, на стоянці (який під час проведення цієї слідчої дії було залучено та розміщено на тому самому місці). Свідок ОСОБА_9 сіла до салону цього автомобіля, а саме на водійське сидіння, де детально розповіла та демонструвала всі події, які там відбувалися, за її участю та потерпілого ОСОБА_23 , а також про обставини за яких вона побачила обвинуваченого. За допомогою статиста свідок ОСОБА_9 відтворила як саме обвинувачений стояв по відношенню до автомобіля, в той момент як вона його вперше побачила. Також в ході цієї слідчої дії, свідок ОСОБА_9 розповіла як саме ОСОБА_6 наніс потерпілому один удар в область грудної клітки та за допомогою статиста та предмету візуального схожого на ніж, відобразила механізм, локалізацію, спосіб та силу цього удару. Також свідок розповіла про спосіб та механізм заподіяння поранення на руці потерпілого, відобразивши його. Також під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_9 розповіла про свої подальші дії, а саме, що вона вийшла із автомобіля, відобразивши маршрут свого руху та вказавши на місце, де вона перебувала, та про подальші дії потерпілого ОСОБА_8 , який покинув салон автомобіля через водійські двері, почавши тікати від обвинуваченого, який із ножем в руках переслідував потерпілого, рухаючись позаду нього, відтворивши маршрут їхнього руху (а.с.205-208);

-постановами слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_20 про визнання вилучених предметів речовими доказами від 07.09.2023 року (а.с.74-75, 86-87) та про визнання речовим доказом від 07.09.2023 року (а.с.78-79).

Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані з дотриманням закону, узгоджуються один з одним, є належними та допустимими, і разом з іншими доказами є достатніми, у зв`язку з чим суд їх прийняв та бере їх також в основу саме обвинувального вироку.

Сторонами не наведено достатніх фактів, що свідчили б про недостовірність будь-якого із, вищезазначених доказів. Тому суд вважає їх достовірними.

Таким чином, розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши кожний досліджений та перевірений у судовому засіданні доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеною, поза розумнім сумнівом, вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані:

- за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння;

- за ч. 4 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Таку кваліфікацію дій ОСОБА_6 суд вважає правильною.

Так, згідно ст. 296 КК хуліганством визнається грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Критеріями відмежування хуліганства від інших злочинів, зокрема тих, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно, є об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність діяння, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм хуліганства, як злочину проти громадського порядку та моральності.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною рушійною силою хуліганських дій є бажання завдати шкоди не конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Отже, для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Така правова позиція щодо кримінально-правової оцінки діяння, кваліфікованого судом за ст. 296 КК України, міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к).

Як беззаперечно встановлено в ході судового розгляду, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: показань потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , даних, які містяться в протоколах слідчих дій, висновках експертів, 06.09.2023 року близько 15:00-15:30 год. ОСОБА_6 прибув до озера "Олесницьке" в м. Бориспіль, розташованого по вул. Київський шлях, де останній переслідував ОСОБА_12 , висловлюючи намір спричинити тілесні ушкодження, а в подальшому виявив особу ( ОСОБА_8 ), який сидів на передньому пасажирському сидінні у автомобілі припаркованому на автомобільній стоянці, до якого ОСОБА_6 підійшов, тримаючи ніж в руках, та через відкрите пасажирське вікно, безпричинно наніс потерпілому один удар ножем в область грудної клітки, намагався нанести останньому ще один удар, про те ОСОБА_8 схопив за ніж клинок та зупинив дії ОСОБА_6 , чим йому було спричинено ушкодження 2-го пальця лівої кісті, а після того як потерпілий вийшовши із автомобіля, почав тікати, ОСОБА_6 пішов слідом за потерпілим, переслідуючи його, тримаючи ніж в руках.

Суд визнає, що вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_24 саме на вчинення дій, які супроводжувались порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Також суд звертає увагу, що сам обвинувачений у суді зазначив, що перебуваючи на Олесницькому озері в м. Бориспіль, він завдав раніше незнайомому йому ОСОБА_8 тілесні ушкодження з хуліганських мотивів.

З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд вважає, що в діях обвинуваченого вбачається грубе порушення громадського порядку, що виразилось у скоєнні неправомірних дій ОСОБА_24 на території озера "Олесницьке" в м. Бориспіль, яка є рекреаційною зоною озеленених територій загального користування, призначена для організації повсякденного відпочинку населення, тобто у громадському місці, у денний час доби, у присутності людей, які там в цей час проводили своє дозвілля. Крім того, приходячи до висновку про наявність у діях обвинуваченого явної неповаги до суспільства, суд враховує природу взаємин, які склалися між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_8 , які раніше не були знайомі, між якими не було ні діалогу, ні конфлікту, девіантну поведінку обвинуваченого, безпідставність вчинення кваліфікованих дій, вважаючи це прагненням показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб та протиставити себе іншим громадянам. До того ж, суд вважає наявною в діях обвинуваченого такої обов`язкової ознаки хуліганства, як особливої зухвалості, оскільки грубе порушення громадського порядку вчинене ОСОБА_6 супроводжувалось насильством із завданням потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень за допомогою ножа, нанесення яких було зупинено самим потерпілим, характер наслідків та причинний зв`язок між ними та діями останнього, а саме обвинувачений ОСОБА_25 легковажно поставився до настання можливих наслідків, тобто своєю поведінкою демонструє відверте нехтування встановленими законами суспільними правилами поведінки, а також подальший характер та динаміка дій ОСОБА_6 , який після того як потерпілий почав тікати, не вжив жодних заходів, щоб припинити свої дії, а навпаки почав йти слідом за потерпілим, тримаючи ніж в руках, тим самим порушуючи спокій та відпочинок громадян, які проводили там своє дозвілля.

Таким чином, обстановка й обставини події, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки девіантної та агресивної поведінки свідчать про те, що вона не була зумовлена особистою неприязню до ОСОБА_8 , а зумовлена саме бажанням протиставити себе суспільству, продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, та супроводжувалась особливою зухвалістю у виді приниження гідності потерпілого, поєднаного з насильства над ним, а саме нанесення тілесних ушкоджень за допомогою ножа. Зазначене дає підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_6 мотиву явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України.

Також ч. 4 ст. 296 КК передбачено кваліфікований вид хуліганства - вчинення його, зокрема, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. При цьому вказані предмети у змісті кримінального закону передбачено як альтернативні.

Заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень є предмети, які хоча і не піддавались будь-якому попередньому обробленню, але були спеціально підготовлені винним для вказаної цілі та об`єктивно можуть бути використані для нанесення тілесних ушкоджень.

Відповідно до п.11 ППВСУ від 22 грудня 2006 року № 10 "Про судову практику в справах про хуліганство", використання при вчиненні хуліганства ножів, які не належать до холодної зброї, інших предметів господарсько-побутового призначення, спеціальних засобів, пневматичної зброї, сигнальних, стартових, будівельних пістолетів, ракетниць, вибухових пакетів, імітаційно-піротехнічних та освітлюваних засобів, що не містять у собі вибухових речовин і сумішей, а також інших спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень знарядь злочину є підставою для кваліфікації дій винної особи за ч.4 ст.296 КК не тільки в тих випадках, коли вона заподіює ними тілесні ушкодження, а й тоді, коли ця особа за допомогою зазначених предметів створює реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

Як беззаперечно встановлено в ході судового розгляду ОСОБА_6 вчинив хуліганські дії з використанням господарсько-побутового ножа. Цей ніж він заздалегідь заготовив, заховавши його до свого портфеля, з яким він прийшов на озеро.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він цей ніж взяв на озеро для того, щоб зрізати гриби, повністю спростовуються як показаннями самого обвинуваченого, в яких він показав, що будь-яких грибів на озері він того дня не зрізав, і після подій, які там відбулися він залишив місце події, а також даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, з яких вбачається, що при затриманні підозрюваного ОСОБА_6 в останнього було виявлено та вилучено портфель чорного кольору, в якому знаходились лише два предмети: предмет схожий на ніж з темно-коричневою рукояткою (як встановлено в ході судового розгляду - знаряддя вчинення злочину) та корпус сірого кольору, в якому був предмет схожий на ніж із сірою рукояткою та лезом (за допомогою якого беззаперечно можна було зрізати гриби), тому суд не приймає їх до уваги.

З огляду на викладене, суд вважає доведеною наявність такої фактичної обставини вчинення злочину, як використання ОСОБА_6 господарського-побутового ножа, внаслідок чого потерпілому була заподіяні тілесні ушкодження, який він заздалегідь заготовив, шляхом ховання та зберігання у портфелі, з яким він прийшов на озеро, для нанесення тілесних ушкоджень. Тому його дії повинні бути кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК.

З огляду на вищевикладене, доводи захисника про відсутність обов`язкових складових ознак об`єктивної сторони складу злочину хуліганства та таких кваліфікуючих ознак, як особлива зухвалість та мотив явної неповаги до суспільства, а також застосування предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, нічим необґрунтовані та не підтверджені, безпідставні.

Як встановлено в ході судового розгляду, обвинувачений під час вчинення хуліганських дій спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани грудної клітки, проникаючої в праву плевральну порожнину з правостороннім гемотораксом (рана розташована по сосковій лінії в проекції 8-го міжреберного проміжку), що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечна для життя, та різану рана другого пальця лівої кисті, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня.

Відповідно до чинного кримінального закону такі насильницькі дії, як побої, мордування, умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, характеризують особливу зухвалість як одну з ознак хуліганства і тому додаткової кваліфікації не потребують. Якщо ж під час хуліганських дій вчинено злочини, які за своїми ознаками і ступенем тяжкості істотно відрізняються від хуліганства, у даному випадку - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, то ці злочини мають кваліфікуватися за сукупністю з хуліганством, оскільки вони не охоплюються жодною з частин ст. 296 КК.

Отже, за встановлених судом фактичних обставин, враховуючи, що під час вчинення хуліганських дій обвинувачений ОСОБА_6 завдав потерпілому один удар ножем в область грудної клітки, спричинивши останньому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент його заподіяння, між цими діями і їх наслідками, існував прямий причинний зв`язок, тому ОСОБА_6 повинен відповідати за фактично спричинені його протиправними діями наслідки, а саме заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні в діях ОСОБА_6 встановлені усі елементи складів злочинів, передбачених за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.

З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_6 повинен бути засудженим:

- за ч. 1 ст. 121 КК України, за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння;

- за ч. 4 ст. 296 КК України, за грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Мотиви призначення покарання.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, у межах санкцій визначених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.

Судом враховується те, що ОСОБА_6 вчинив два злочини, які згідно ст. 12 КК відносяться до категорії тяжких злочинів. Також суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ним кримінальних правопорушень, які є умисними та посягають на громадський порядок та здоров`я особи.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 вказує на те, що він раніше не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності; має місце реєстрації та місце постійного проживання, де характеризуються виключно з позитивної сторони як добропорядна, доброзична, чуйна особа, який завжди готовий прийти на допомогу, як особа, яка ніколи громадський порядок не порушував, спиртними напоями не зловживає, з сусідами підтримує дружні відносини; на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває; неодружений; хоча офіційно і не працевлаштований, однак на даний момент займається (неофіційно) суспільно корисною працею (підробіток), при цьому прикладає зусиль з метою пошуку постійної роботи, дані про його будь-яку схильність (повторюваність, рецидив тощо) до вчинення правопорушень відсутні. Ці обставини позитивно характеризують ОСОБА_6 як особу, яка має гарну репутацією.

Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, неповнолітніх дітей не має.

Також суд бере до уваги поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 після вчиненого, яка сповнена жалем та розкаянням, а з процесуальної точки зору є виключно добросовісною та свідчить про щиру готовність нести відповідальність, обвинувачений дотримувався встановленого в суді порядку, виконував покладені на нього обов`язки, та завжди добровільно прибував до суду після звільнення з-під варти, що вказує на його реальне бажання предстати перед судом і продемонструвати своє виправлення, судових рішень про обрання/продовження тримання під вартою не оскаржував.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, визнає щире каяття та часткове відшкодування моральної шкоди від злочину потерпілому.

Слід зазначити, що Верховний Суд у постановах від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к та від 07 листопада 2018 року у справі № 297/562/17 зауважив, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2021 року в справі №457/529/20 вбачається, що щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень. Вказана форма пост кримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового розгляду кримінального провадження, на переконання суду, свідчить про щирий жаль з приводу вчинених дій та їх осуд.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 із самого початку судового розгляду свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, фактичні обставини не оспорював та у судовому засіданні погодився надавати показання щодо вчинених ним кримінальних правопорушень.

З урахуванням позиції обвинуваченого, його захисника та думки прокурора, суд у судовому засіданні 26.12.2023 року на стадії визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_6 , інкримінованих кримінальних правопорушень, крім допиту обвинуваченого та дослідження документів, що характеризують особу обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження обставини кримінального правопорушення не оспорювались.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_6 фактичні обставини не оспорював та у судовому засіданні показав обставини вчинення кримінального правопорушення, які відповідали зазначеним в пред`явленому обвинуваченню, щиро розкаявся у вчиненому, критично оцінював свою протиправну поведінку, та зрозумів наслідки вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що він під час вчинення хуліганських дій завдав потерпілому умисне тяжке тілесне ушкодження, дуже шкодував про вчинене, висловлював жаль з приводу вчиненого, співчував потерпілому та неодноразово в ході судового розгляду вибачився перед потерпілим. Також частково відшкодував завдану потерпілому моральну шкоду, та виявив бажання відшкодувати завдану потерпілому шкоду в тому розмірі, яку визначить суд, по мірі своїх фінансових можливостей.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що зі сторони обвинуваченого ОСОБА_6 має місце дійсно щире каяття, оскільки щире каяття, характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину. Так, обвинувачений беззаперечно визнав свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, дав показання, щиро жалкував про вчинене, критично та негативно оцінив свої дії, співчував потерпілому та дійсно бажав виправити ситуацію, що склалася з його вини, продемонструвавши готовність відшкодувати завдану шкоду та понести заслужене покарання.

Той факт, що обвинувачений не відшкодував потерпілому збитки, завдані кримінальним правопорушенням, не вказує на відсутність в нього щирого каяття, оскільки як встановлено матеріалами кримінального провадження, останній з 06 вересня 2023 року перебував під вартою (день вчинення кримінальних правопорушень), тобто перебував в примусовій ізоляції шляхом поміщення його в установу тримання під вартою із підпорядкуванням режиму цієї установи, що в сукупності з відсутністю близьких родичів (останній хоч і має сина, однак вони разом не проживають) та непрацевлаштування обвинуваченого свідчить про наявність у останнього об`єктивних труднощів при намаганні відшкодувати завдану кримінальним правопорушенням шкоду потерпілому.

Водночас через три неділі після звільнення обвинуваченого з під варти у зв`язку зі зміною запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_6 самостійно частково відшкодував, завдану потерпілому моральну шкоду.

Крім того, позиція захисника ОСОБА_7 , висловлена у судових дебатах про те, що у діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК, у зв`язку з чим було відновлено судовий розгляд до стадії визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, який було змінено, не може свідчити про те, що у обвинуваченого ОСОБА_6 відсутнє щире каяття.

В свою чергу, суд вважає, що вказані вище дії та поведінка обвинуваченого, дають достатньо підстав для встановлення такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття.

Відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди (п. 3 ППВСУ "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23.12.2005).

Добровільність визначається як вчинення усвідомлено, за власною волею, ініціативою та переконанням, без примусу, активних дій, спрямованих на відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 за власної ініціативою 16.01.2024 року перерахував потерпілому ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 5000 грн. в рахунок часткової компенсації, завданої моральної шкоди, внаслідок вчинення злочину, що підтверджується копією квитанції № 0715, що міститься в матеріалах кримінального провадження.

Вказані обставини свідчать про те, що обвинуваченим добровільно було частково відшкодовано потерпілій стороні завдану моральну шкоду.

Судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання.

Так, суд не погоджується з позицією сторони обвинувачення щодо існування такої обставини, яка обтяжує вину обвинуваченого ОСОБА_6 , як вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Свою незгоду з такою обставиною суд обґрунтовує тим, що хоча в Україні і введено воєнний стан, який діяв на час скоєння даного кримінального правопорушення, і діє по теперішній час, однак дана обставина жодним чином не свідчить про скоєння злочину з використанням умов воєнного стану, оскільки у м. Бориспіль Київської області на той час не було воєнних дій чи тимчасової окупації. Зважаючи на фактичні обставини справи та те, що злочини ОСОБА_6 були вчинені з хуліганських мотивів, а тому, на переконання суду, відсутній зв`язок між вчиненим кримінальних правопорушень та діючим в країні воєнним станом. Тому суд в даному випадку не застосовує таку обтяжуючу обставину, як вчинення злочину з використання умов воєнного стану.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений в санкції статей кримінального закону, за якими суд визнав його винуватим. При призначені остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України належить застосувати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Дана міра покарання щодо обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість вчинених злочинів та його особу.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Призначення покарання є дискрецією суду та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій передбачений законом спосіб.

Стаття 75 КК України передбачає, що при призначенні низки покарань, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Так, виходячи із фактичної тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу їх вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини обвинуваченого, мотивації кримінальних правопорушень, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінальних правопорушень, та характеризують поведінку останнього під час їх вчинення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема, його віку, стану здоров`я, способу та умов його життя, його виключно позитивних характеристик, який має неофіційний дохід у вигляді різних підробітків, але бажає офіційно працевлаштуватися, який раніше не притягувався до жодного виду відповідальності, а також добросовісної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового провадження та те, що останній в судовому засіданні засуджував власний вчинок, що свідчить про усвідомлення власної протиправної поведінки, який після звільнення з під варти вжив заходів щодо часткового відшкодування моральної шкоди потерпілому, та те, що останній зазначив, що він планує поступово у силу своїх фінансових можливостей відшкодовувати суму цивільного позову, яка буде призначена судом, який за час судового розгляду, зокрема і після звільнення з під варти, у зв`язку зі зміною запобіжного заходу, не вчинив жодних адміністративних чи кримінальних правопорушень, та наявність обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а також відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_6 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в два роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

Крім того, позбавляючи ОСОБА_6 волі, це значно затягне чи майже унеможливить відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями моральної шкоди потерпілому, яку ОСОБА_6 має бажання відшкодовувати, що не відповідає меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України.

Також суд бере до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого (ч. 2 ст. 50 КК України). Обвинувачений ОСОБА_6 майже 4 місяці перебував під вартою, що є достатнім у даному випадку обмеженням свободи ОСОБА_6 , який демонструє стійкі переконання виправитися. Відтак, кара у даному випадку виконала свою функцію невідворотності. Тому, якщо подальше перебування в ізоляції засудженого, який перший раз в житті оступився, створює очевидний ризик віддалити його від нормальних соціальних стандартів життя із втратою шансів для виправлення, а наявна при цьому реальна можливість його виправлення поза межами такого тягарю буде судом проігнорована, правосуддя навряд чи у такому виді забезпечить досягнення визначеної законодавцем мети покарання.

Суд звертає увагу, що думка потерпілого про призначення обвинуваченому покарання враховується судом разом з іншими матеріалами кримінального провадження та фактичними обставинами справи, проте висновок суду про призначення обвинуваченому покарання не може ґрунтуватись лише на позиції потерпілої щодо виду та міри покарання.

Тому, за таких обставин, суд, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, їх тяжкість, обставини за яких вони вчинені, та особу обвинуваченого, а також застосовуючи принцип індивідуалізації та співмірності покарання, переконаний, що саме дане покарання, без ізоляції від суспільства ОСОБА_6 , але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , та саме за таких обставин буде досягнута мета покарання, яка полягає не тільки у покаранні, а й виправленні засуджених, а також запобіганні вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Також, на переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого суд виходить з такого.

У ході судового розгляду кримінального провадження, на стадії доповнення судового розгляду, потерпілий ОСОБА_8 пред`явив до ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, у якому просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. 00 коп.

Потерпілий ОСОБА_8 , пред`явлений ним цивільний позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, з викладених у ньому підстав. Також у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що він не мав можливості звернутися із цим позовом раніше у зв`язку із його перебуванням на військовій службі у ДПС України.

Прокурор не заперечував щодо прийняти до розгляду у кримінальному провадженні цивільного позову потерпілого про стягнення моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням. При розгляді цивільного позову по суті поклався на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 просила суд залишити цивільний позов потерпілого без розгляду, вказуючи, що цивільний позов подано під час судового розгляду на стадії доповнення судового розгляду, тобто вже після закінчення підготовчого судового засідання і початку розгляду кримінального провадження.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника. Водночас обвинувачений ОСОБА_6 зазначив він бажає відшкодувати певну суму моральної шкоди, завданої потерпілому, але не всю, яка заявлена потерпілим, оскільки не має змоги її відшкодувати, тому цивільний позов визнає частково.

Щодо вимоги адвоката ОСОБА_7 залишити цивільний позов без розгляду, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", п. 1 ст. 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоб порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо не переслідує "легітимну мету" і якщо відсутнє "пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства", заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі "Файєд проти Сполученого Королівства", заява № 17101/90, § 65).

З огляду на вищезазначене, беручи до уваги практику ЄСПЛ, доводи потерпілого щодо неможливості своєчасно звернутися із цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із перебуванням останнього на військовій службі у ДПС України, а також враховуючи, що форма та зміст позовної заяви відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, суд вважає за необхідне прийняти до розгляду у цьому кримінальному провадженні цивільний позов потерпілого. Також, дотримуючись вимог кримінального процесуального закону, суд має розглянути цей позов й прийняти рішення за ним цим вироком.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, то суд переходить до розгляду питання щодо вказаного цивільного позову.

Даний цивільний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

У статті 23 ЦК України закрплено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню суд також враховує висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц стосовно того, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватись принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Встановлено, що у зв`язку із отриманим тяжких тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_8 зазнав фізичний біль, а також сильні душевні переживання та страждання. Так, останній в результаті отриманої травми та її наслідків проходив курс стаціонарного лікування протягом 24 днів з оперативним втручанням, витерплював болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримував неприємне медикаментозне лікування. У зв`язку з отриманими травмами відбулися вимушені зміни в житті потерпілого, від чого останній відчував значні незручності. Так, повністю змінився його звичний спосіб життя, а саме неможливість протягом певного періоду часу у повній мірі доглянути за собою та необхідність залучення для цього інших людей, неможливість в повній мірі реалізовувати свої звички, бажання, уподобання, а також позбавлення можливості продовжувати активне нормальне життя та працювати. Крім того, на даний час, у ОСОБА_8 , після отриманих травм, періодично продовжуються болі в місцях ураження, оскільки відновлюваний період складає тривалий час, що суттєво ускладнює повноцінне життя та продовжує суттєво обмежувати його рухливу діяльність як в побуті, так і на роботі, та змушує звертатись до лікарів та приймати ліки з метою зменшення болі. Також після подій, які відбулись 06.09.2023 року потерпілий відчуває страх за своє життя при відвідуванні громадських місць, у зв`язку з чим в останнього досі часто проявляються емоційні спалахи, підвищується нервовість, збентеженість, запаморочення, що безумовно впливає на його нормальне життя та психічний стан. Через ці події у потерпілого проявляється часто тривога, страх та нездатність в повній мірі зосередитись на основних питаннях його життя та роботи, що в свою чергу призводить до порушення: нормальних життєвих зв`язків, стосунків з оточуючими людьми, намагання уникати спілкування та перебування поряд з іншими людьми, ускладнення виконання ним його робочих обов`язків та завдань. У такий спосіб потерпілому ОСОБА_8 була заподіяна моральна шкода. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_8 , пов`язаних з отриманням останнім тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до порушення його звичного способу життя, стану здоров`я потерпілого, негативно вплинуло на якість його життя, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, ступеня вини ОСОБА_26 , та з огляду на вимоги розумності і справедливості розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_8 , становить 80 000 тисяч гривень.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обраний, підстав для його обрання судом не встановлено.

Водночас, суд вважає за необхідне, в даному випадку, відповідно до вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбування покарання - попереднє ув`язнення, а саме перебування останнього під вартою з 06.09.2023 року по 29.12.2023 року, оскільки, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання, призначений вироком суду, за правилами, встановленими ч. 5 ст. 72 КК України, і у разі визнання особи винуватою, рішення про залік досудового тримання під вартою зазначається у резолютивній частині вироку (п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України).

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання, починаючи з 06 вересня 2023 року, з утриманням його в Державній установі "Київський слідчий ізолятор".

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час із визначенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України, та звільнено його з під варти негайно в залі судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку день за день.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно із ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. З огляду на це, арешт накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2023 року (а.с.85) підлягає скасуванню.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 368-371, 373, 374 КПК України, ст. 50, 65-66, 75-77, ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 термін попереднього ув`язнення в період з 06.09.2023 року по 29.12.2023 року згідно вимог ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком терміном в 2 (два) роки та визначенням згідно ч. 1, 2 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Іспитовий строк ОСОБА_6 рахувати з моменту проголошення вироку судом, тобто 22.03.2024 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), - 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Речові докази, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бориспільського РУП НП в Київські області, після набрання вироком суду законної сили, а саме: портфель чорного кольору - повернути ОСОБА_6 ; предмет, схожий на ніж з темно-коричневою рукояткою та корпусом та лезом сірого кольору - знищити; предмет, схожий на ніж з коричневим руків`ям - знищити; футболку чоловічу темно-зеленого кольору з механічними пошкодженнями та слідами речовини бурого кольору - знищити.

Після набрання вироком суду законної сили скасувати арешт, запроваджений згідно ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2023 року (№359/8873/23).

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1