489/5458/18 26.03.2024
н/п 1-в/490/51/2024
Центральний районний суд міста Миколаєва
Справа № 489/5458/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

встановив:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0006091 від 21.12.2015 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, слідчим суддею Ленінського районного суду м. Миколаєва 31.12.2015 було постановлено ухвалу про накладення арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.10.2020 кримінальне провадження № 0006091 від 21.12.2015 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України, закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченої; питання щодо скасування арешту майна вирішено не було; цивільні позови потерпілих залишено без розгляду. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2023 позов ОСОБА_3 та ОСОБА_6 задоволено частково, зокрема: визнано договір купівлі-продажу від 16.12.2015 укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстрований за реєстровим № 1075, недійсним; скасовано відповідні державні реєстрації правочинів; у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_9 та ОСОБА_6 по частки за кожним відмовлено.

Оскільки наразі відпала потреба у застосуванні арешту на вказане нерухоме майно; наявність такого заходу забезпечення кримінального провадження є обтяжливим та таким, що позбавляє права потерпілих оформити право на спадщину, володіти, користуватися та розпоряджатися успадкованим майном, просить скасувати накладений арешт на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не прибув; про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином; надав суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність та відсутність потерпілої ОСОБА_3 .

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув; про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином; надав суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність; клопотання підтримав.

Прокурор в судове засідання не прибув; про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином; надав суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність; проти задоволення клопотання не заперечував.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання про скасування арешту майна, суд прийшов до таких висновків.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0006091 від 21.12.2015 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, слідчим суддею Ленінського районного суду м. Миколаєва 31.12.2015 було постановлено ухвалу про накладення арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (справа 489/7963/15-к, провадження 1-кс/489/1293/2015).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.10.2020 кримінальне провадження № 0006091 від 21.12.2015 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України, закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченої; питання щодо скасування арешту майна вирішено не було; цивільні позови потерпілих залишено без розгляду (справа 489/5458/18, провадження 1-кп/490/106/2020).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2023 (справа 489/2134/21, провадження 2/489/140/23) позов ОСОБА_3 та ОСОБА_6 задоволено частково, зокрема: скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 26886566 від 09.12.2015 державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_10 , відповідно до якого у Державному реєстрі прав на нерухоме майно було вказано власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та скасовано державну реєстрацію № 12433835 від 08.12.2015 права приватної власності ОСОБА_5 на 1/1 частку двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано договір купівлі-продажу від 16.12.2015 укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстрований за реєстровим № 1075, недійсним; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 27175578 від 16.12.2015, прийняте приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про державну реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 та скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_7 , номер запису про право власності № 12576821 виконану 16.12.2015 державним реєстратором приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 . У задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_9 та ОСОБА_6 по частки за кожним відмовлено, оскільки позивачі не довели порушення свого спадкового права та неможливість набути права власності на спірне майно в позасудовому порядку у нотаріуса, у якого заведена спадкова справа, після скасування реєстрації права власності за ОСОБА_7 . Рішення набрало законної сили 23.06.2023.

Зазначеним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної власності ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.11.1993 виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого в ММБТІ 24.04.2000 за реєстровим №683. ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть сері НОМЕР_1 . Після смерті відкрилась спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки № 71/01-30 від 23.01.2024 наданої державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 є спадкоємцями ОСОБА_11 .

Згідно з інформацією про державну реєстрацію обтяжень станом на 25.09.2023 за номером 12910415 міститься запис про обтяження; підстава для державної реєстрації обтяжень: ухвала Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.12.2015 (1-кс/489/1293/2015).

Згідно з Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Зважаючи на викладені вище обставини, зокрема, що арешт на вказане нерухоме майно було застосовано 31.12.2015 як захід забезпечення кримінального провадження, яке було закрито 07.10.2020, суд приходить до висновку, що у застосуванні арешту відпала потреба, що свідчить про обґрунтованість клопотання.

Ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 174, 372, 539 КПК України, суд

постановив:

- клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити;

- арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.12.2015 (справа 489/7963/15-к, провадження 1-кс/489/1293/2015) у кримінальному провадженні № 0006091 від 21.12.2015 на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , - скасувати.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1