Номер провадження: 11-сс/813/521/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000244 від 15.02.2023 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Бориня Львівської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2024відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000244 від 15.02.2023 року відносно ОСОБА_9 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 строком до 04.05.2024 року, в межах строку досудового розслідування, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 23:00 по 06:00 годин наступної доби, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку слідчого судді тяжкість вчиненого злочину, вагомість доказів та розмір покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, свідчить про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки фактичним обставинам кримінального провадження, які обґрунтовували доцільність застосування такого виду запобіжного заходу до підозрюваного. Вказує, що за обставин наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя необґрунтовано дійшов висновку, що у даному випадку домашній арешт є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінально процесуального закону на даному етапі кримінального провадження. Зазначає, що обмеження, які застосовуються під час домашнього арешту не позбавляють підозрюваного можливості вийти з будинку та продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 статті 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону цілком виконав, врахував їх при постановленні ухвали та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Наявність на даній стадії у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_9 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого та ніким з учасників не оспорюється, а тому не перевіряється апеляційним судом.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, однак не доведено існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_9 раніше не судимий, має неповну вищу освіту, постійне місце проживання.

Встановлені вище дані про особу підозрюваного, а також те, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, можуть свідчити про ступінь існування ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Водночас, надаючи оцінку заявленим в апеляційній скарзі прокурора доводам, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що під час апеляційного розгляду скарги прокурор не надав жодних доказів, які б підтверджували факт порушення підозрюваним ОСОБА_9 застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби та покладених на нього слідчим суддею обов`язків та підтвердив, що йому не відомі факти порушення підозрюваним застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги наданий стороною захисту лист старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 №4/1-5762 від 01.04.2024 року зі змісту якого вбачається, що порушень покладених судовим рішенням обов`язків на підозрюваного, а саме випадків неявки до слідчого за викликом, відлучення з м. Одеса без дозволу слідчого, зміну місця проживання без повідомлення слідчого або фактів спілкування підозрюваних між собою або свідками по даному провадженню, не встановлено.

Також судова колегія враховує, що підозрюваний ОСОБА_9 був присутнім під час розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення його становища, що в свою чергу характеризує його як особу, яка навпаки не намагається переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах та не доведені прокурором під час апеляційного розгляду скарги.

Зважаючи на вище викладене, слідчий суддя, взявши до уваги обставини кримінального правопорушення, дослідивши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, в повній мірі врахував особу підозрюваного та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладанням на останнього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку апеляційного суду, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу, а повинні оцінюватись в сукупності з іншими матеріалами провадження, а саме з обґрунтованістю підозри, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріалами, які характеризують особу підозрюваного та його поведінку після вчинених кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає доводи прокурора такими, що не знайшли свого підтвердження, а вказані обставини, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги свідчать про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 181, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000244 від 15.02.2023 року відносноОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4