Провадження №: 1-в/755/261/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , розглянувши матеріали щодо звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тегеран, Ісламської Республіки Іран, іранця, громадянина Ірану, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 700 грн., у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду, -,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

встановив:

Начальник Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 подав до суду дане клопотання про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду.

До Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області вирок був направлений на виконання 13.12.2019 року за № 1 -кп/755/1565/19, отримано вирок і прийнято до виконання 09.01.2020 року.

Відповідно до вимог ч. 1 п.1 ст.80 КК України слідує, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк 2 роки, та до закінчення строку виконання вироку засуджений не вчинив нового злочину.

Відповідно до інформації УІАП ГУНП у м. Києві за від 21.11.2023 року фактів вчинення кримінального правопорушення за час перебування на обліку Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області виявлено не було.

З огляду на ч. 3 ст.72 КК основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Водночас, як зазначено в ч. 1 ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу, «засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили».

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нового злочину.

Вказав, що на підставі ст.80 КК України, ст.539 КПК України, ст.152 КВК України враховуючи вище викладене, та той факт що на даний час закінчилися строки давності виконання обвинувального вироку щодо гр. Оміда Зеіна Абада Юнеса Дніпровського районного суду м. Києва у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн від 05 листопада 2019 року, направляє подання відносно ОСОБА_4 для вирішення питання про можливість звільнення від покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі ч. 1 п.1 ст.80 КК України.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання.

В судове засідання представник органу пробації та особа, в інтересах якої подано клопотання/засуджений, не з`явився, причини неявки суду не повідомили.

За таких підстав, суд, враховуючи положення абз. 2 ч. 4 ст. 539 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у їх відсутність.

Суд, вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.

Згідно ст. 26 КВК України засуджений до основного покарання у виді штрафу зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом представлення документа про сплату штрафу. У разі призначення основного покарання у виді штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє відповідний суд шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. У разі несплати засудженим штрафу, призначеного як основне покарання, у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону. У разі несплати засудженим чергового платежу штрафу, призначеного як основне покарання, з розстрочкою його виплати суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Згідно ст.53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і межах, встановлених в Особливій частині цього Кодексу. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. З урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф з розстрочкою виплати певними частинами строком до трьох років. У разі неможливості сплати штрафу суд може замінити несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку: десять годин громадських робіт за один встановлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян, або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за чотири встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

При цьому, відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Також слід відмітити, що ст. 8 КВК України регламентує, що засуджені мають право на отримання інформації про свої права і обов`язки, порядок та умови виконання та відбування призначеного судом покарання, а тому з цією метою адміністрація установи чи органу, який виконує покарання, зобов`язана надати засудженим зазначену інформацію, а також ознайомлювати їх із змінами порядку і умов відбування покарань.

Однак, до подання не долучено документів, які б підтверджували виконання вимог ст. 8 КВК, а саме відсутні дані щодо отримання повідомлення про необхідність сплати штрафу засудженим ОСОБА_4 .

Більш того, матеріали додані до подання не містять вимоги про судимість ОСОБА_4 станом на день звернення з поданням органу пробації до суду, що позбавляє суд можливості перевірити дійсність відсутності вчинення останнім на день звернення до суду з поданням кримінальних правопорушень, а тому суд вважає, що клопотання органу пробації є передчасним, оскільки відсутні передумови регламентовані ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 165 КВК України.

ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження.

За таких підстав, клопотання (подання) начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 53 КК України, ст.ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання начальнику Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , щодо звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя