печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7250/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000441 від 06.05.2020,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000441 від 06.05.2020, а саме, на земельну ділянку з кадастровим номером: :22:001:1176, що на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора при оперативному супроводженні Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000441 від 06.05.2020 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України та за фактами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Івано-Франківської області здійснює діяльність злочинна група, до складу якої входять посадові особи Поляницької ОТГ, Яремчанської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, колишні та діючі працівники правоохоронних органів, особи підвищеного злочинного впливу та інші особи, метою діяльності якої є незаконне виведення та привласнення земель лісового фонду, інших особливо цінних категорій земель поблизу с. Поляниця (ТК «Буковель»), реєстрацією права власності за підставними фізичними особами з числа місцевих мешканців та подальшому продажу незаконно привласнених земельних ділянок. Встановлено, що зазначеною групою осіб привласнено близько 30 га земель лісового фонду ДП «Ворохтянське ЛГ» в с. Поляниця в безпосередній близькості до ТК «Буковель», які фактично знаходяться в 10,11,12,24, 23,30 та 31 кварталах вказаного ЛГ, на даний час це понад 100 земельних ділянок різною площею від 0,01 га до 2 га.

Слідством також встановлено, що 27.11.2023 відділом №1 УПАП ГУ Держгеокадастру у Запоріжській області на підставі технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 20.01.2021, яка розроблена ФОП « ОСОБА_9 », за замовленням ОСОБА_10 РНОКПП НОМЕР_2 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ІІІ-ІФ 023367 від 12.11.2001 виданого на підставі рішення органу виконавчої влади №24 від 16.08.2001 Поляницької сільської ради, земельній ділянці площею 0.68 га, місце розташування: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, с. Поляниця, цільове призначення: «01.03 Для ведення особистого селянського господарства» присвоєно кадастровий номер: :22:001:1176, тобто внесено відомості до «Національної кадастрової системи».

28.11.2023 державним реєстратором Делятинської Селищної ради, Івано-Франківська обл. ОСОБА_11 за зверненням ОСОБА_10 РНОКПП НОМЕР_2 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія та номер: ІІІ-ІФ№023367 від 16.12.2002, видавник: Поляницька сільська Рада народних депутатів Івано-Франківської обл. здійснено реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :22:001:1176, загальна площа 0,68 га, за ОСОБА_10 РНОКПП НОМЕР_2 .

30.11.2023 приватним нотаріусом Hадвiрнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_12 , посвідчено договір купівлі-продажу, серія та номер: 4592, виданий 30.11.2023 на підставі якого зареєстровано перехід права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :22:001:1176 від ОСОБА_10 РНОКПП НОМЕР_2 до ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 .

30.11.2023 приватним нотаріусом Hадвiрнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_12 посвідчено довіреність від ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 до ОСОБА_13 РНОКПП НОМЕР_3 на продаж зазначеної земельної ділянки.

Слідством встановлено, що зазначена земельна ділянка накладається на межі лісового фонду 100%, а саме на територію 30 кварталу Поляницького лісництва Ворохтянського ЛГ, що зафіксовано проведеним оглядом меж лісового господарства, зверненнями Ворохтянського ЛГ та іншими матеріалами в своїй сукупності.

Відповідно матеріалів інвентаризації Ворохтянського ЛГ, зазначені земельні ділянки не вибували з лісового фонду, що підтверджується як матеріалами інвентаризації 2009 так і матеріалами попередніх інвентаризацій.

Виходячи з матеріалів клопотання, земельні ділянки з вищевказаними кадастровими номерами визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

З метою унеможливлення подальшого вчинення незаконних дій з вказаними речовими доказами членами злочинної групи, а також з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на речові докази з метою їх збереження, а саме на незаконно виведені з державної власності земельні ділянки з вищевказаними кадастровими номерами.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, слідчим суддею встановлено, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :22:001:1176, що на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1