ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/2849/21 Номер провадження 11-кп/814/1070/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000787 за апеляційними скаргами прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м Полтави від 08 листопада 2023 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого на посаді молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки Державної Установи «Хролівський виправний центр № 140», маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами 3 роки.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат, арешту майна та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

25 серпня 2019 року приблизно о 17 год 20 хв ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ-110216, д.н.з. НОМЕР_1 , належному на праві власності ОСОБА_9 та яким згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 він має право керувати, рухаючись по автошляху Київ-Харків-Довжанський на 499 км + 550 м, поблизу міського цвинтаря № 17 м. Харкова, в порушення вимог п. п. 12.3 і 12.9 «б» та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» Правил дорожнього руху, перевищив максимально допустиму на вказаній ділянці дороги швидкість руху 70 км/год та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину у невстановленому для переходу місці, справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження: голови - забиті рани обличчя, множинні переломи кісток лицьового скелета; тулуба - множинні переломи лівих ребер, забій серця і легенів; кінцівок - забита рана лівого плеча, осколкові переломи мало - і великогомілкової кісток лівої гомілки, перелом лівої плечової кістки у верхній третині, субкапітальний перелом малогомілкової кістки правої гомілки, які утворилися від дії тупих твердих предметів, могли виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Від отриманих внаслідок ДТП тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в реанімаційному відділенні КНП «МКЛШНМД ім. проф. О. І. Мещанінова».

Причиною смерті ОСОБА_10 стала сукупна тупа травма тіла, що ускладнилася поліорганною недостатністю.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання, яке вочевидь не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за ч.2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд при призначенні покарання не врахував особу обвинуваченого, який свою вину не визнав, не розкаявся, всю провину переклав на пішохода. Не врахував суд і тяжкі наслідки у вигляді настання смерті потерпілого, відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та виправдати ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд дійшов неправильного висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.

Не доведено в судовому засіданні перевищення ОСОБА_8 максимально допустимої швидкості руху 70 км/год, оскільки місце ДТП не знаходиться в зоні дії дорожніх знаків, зокрема відсутній і дорожній знак щодо обмеження максимальної швидкості. Вважає, що на даній ділянці дороги дозволений рух зі швидкістю 90 км/год.

Не враховані показання свідка ОСОБА_11 , яка перебувала на задньому пасажирському сидінні та бачила, що на спідометрі автомобіля швидкість була 60 км/год., тобто вони їхали досить повільно.

Вказує, що ОСОБА_10 був в стані алкогольного сп`яніння та сам порушив Правила дорожнього руху.

Окрім цього зазначив, що відеозапис з SD-накопичувача з відеореєстратора, встановленому в автомобілі ЗАЗ 110216 д.н.з. НОМЕР_1 був вилучений 25.08.2019 слідчим, шляхом проникнення до автомобіля без згоди водія ОСОБА_8 . Добровільно ОСОБА_8 вказаний накопичувач слідчому не видавав, згоди на проникнення в автомобіль не давав.

Стверджує, що суд безпідставно не вирішив клопотання сторони захисту про визнання недопустимими доказами схему дорожньо-транспортної приходи від 25.08.2019 та протокол огляду від 25.02.2020 з фототаблицею, а у вироку їм не була надана належна оцінка. Вказана схема ДТП не була надана обвинуваченому для ознайомлення. Під час проведення огляду 25.02.2020 були використані технічні засоби фіксації, а саме: мобільний телефон iFhone X, на який фотографували слідчу дію, будь-які вимірювальні засоби не використовувалися. В протоколі огляду прив`язка до місцевості відсутня, тому неможливо встановити місце огляду, при вимірюванні обвинувачений не був присутнім та не мав можливість показати місце ДТП. Тому вважає, що суд безпідставно послався у вироку на вказані докази, як на докази підтвердження вини ОСОБА_8 .

Вказує, що ОСОБА_8 не було ознайомлено зі схемою ДТП, на цій схемі також відсутні підписи понятих та слідчого, тому вважає цей доказ недопустимим.

Зазначає, що протокол огляду SD-накопичувача з відеореєстратора, встановленому в автомобілі ЗАЗ 110216 д.н.з. НОМЕР_1 був складений 26.08.2019, огляд проведений з 10.15 до 10.40, у той час як відомості до ЄДР були внесені 26.08.2019 о 13.02 год., тому вказаний доказ є недопустимим доказом. У той же час знімки екрану ноутбука в протоколі огляду та копіювання відеозаписів SD-карти було 07.10.2019 8.59 год., а серед носіїв наявних в ноутбуці відсутній оптичний диск «VS DVD-R» 4.7 Gb/120MIN 16х, як носій інформації, тобто самого копіювання вважає, що не було.

З матеріалів справи неможливо встановити, що відбувалося з відеозаписом з часу вилучення 25.08.2019 до направлення 16.12.2019 на експертизу. Тому відсутні докази достовірності відеозапису.

Також зазначає, що час події не співпадає з часом указаному в обвинувальному акті 17.20 год, або з часом, встановленому в судовому засіданні - о 17.45 год, так як ОСОБА_8 та ОСОБА_12 телефонували у відділ поліції про ДТП о 16.46 та 16.50 год. відповідно.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги захисника, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація дій за ч.2 ст. 286 КК України, є правильним, ґрунтується на належних та допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені в судовому засіданні та отримали належну оцінку.

Доводи обвинуваченого та захисника про відсутність в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення не відповідає дійсності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та не оспорюється стороною захисту ОСОБА_8 25 серпня 2019 року приблизно о 17 год 20 хв керуючи транспортним засобом ЗАЗ-110216, д.н.з. НОМЕР_1 по автошляху Київ-Харків-Довжанський на 499 км + 550 м, поблизу міського цвинтаря АДРЕСА_3 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину у невстановленому для переходу місці, справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля в результаті чого ОСОБА_10 від отриманих травм помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 25 серпня 2019 року встановлено, що пригода сталася на 499 км + 550 м на автошляху Київ - Харків - Довжанський. В ході огляду місця події було вилучено карту пам`яті з відеореєстратора, який знаходився в автомобілі «ЗАЗ-110216 ЗНГ» та який добровільно видав обвинувачений.

Місце ДТП зафіксовано схемою, яка додана до протоколу огляду події та підписана слідчим та понятими.

Необхідно зазначити, що відсутність підпису обвинуваченого на вказаній схемі не свідчить про те, що він не був ознайомленим з нею, так як вказана схема є додатком до протоколу, з яким ознайомлений обвинувачений, про що мається його особистий підпис.

Добровільність видачі обвинуваченим СD - картки накопичувача відеореєстратора автомобіля підтверджується тим, що він без будь-яких зауважень підписав протокол огляду, яким дана карта була вилучена, а також його розпискою від 07.10.2019 у якій він зазначив про отримання водійського посвідчення, свідоцтва про реєстрації транспортного засобу, СD - картки накопичувача, які були надані ним добровільно 25.08.2019. Тому доводи сторони захисту, що слідчий сам без дозволу ОСОБА_8 проник в автомобіль та вилучив карту відео реєстратора є безпідставними.

26 серпня 2019 року було проведено огляд СD - картки накопичувача з відеореєстратора, встановленого на автомобілі «ЗАЗ-110216 ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 , який був вилучений в ході огляду місця пригоди, з якого скопійовано файли «MOV00676» i «MOV00677» на оптичний диск «VS DVD-R» 4.7Gb/120MIN16x.

Сторона захисту не оспорює достовірності записів у файлах «MOV00676» i «MOV00677», тому сам факт долучення до матеріалів провадження копій цих записів, зафіксованих на оптичних дисках, не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Необхідно зазначити, що матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення (постанова ККС ВС від 25 січня 2021 року у справі № 236/4268/18, провадження № 51-3124км20).

Тобто наданий суду оптичний диск «VS DVD-R» 4.7Gb/120MIN16x є належним та допустимим доказом.

Вказані відеозаписи були переглянуті судом та встановлено, що на ньому зафіксовано відрізок шляху автомобільної дороги загального користування державного значення М-03 Київ - Харків - Довжанський (на м. Ростов-на-Дону) в Харківській області (при русі в бік вулиці Леся Сердюка у м. Харкові, поблизу міського цвинтаря № 17 м. Харкова), по якому 25 серпня 2019 року о 16:47:46 автомобіль під керуванням обвинуваченого проїжджає повз дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70». У момент часу 16:49:11 25 серпня 2019 року в полі зйомки наявний силует пішохода, який розташовується в районі правого, по ходу руху автомобіля, з якого ведеться зйомка, краю проїзної частини.

Оглянутий відеозапис відповідає запису, дослідженого експертом під час проведення комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи звуко- і відеозапису № 7/1395/1396/13/297КПСЕ-19 від 17 березня 2020 року.

Відповідно до висновку експертів у файлі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що міститься на оптичному диску «VS DVD-R» маються ознаки монтажу. Оскільки розрахунки, пов`язані із визначенням часу руху автомобіля ЗАЗ 110216 на відрізку 11 м, середньої швидкості руху автомобіля ЗАЗ-110216, д.н.з. НОМЕР_1 , та встановленням відстані проводилися лише на ділянці відеозапису, починаючи з відеокадру із порядковим номером 0, що відповідає даті та часу на відеоряді « НОМЕР_3 :45:02», по відеокадр із порядковим номером 7573, що відповідає даті та часу на відеоряді «2019/08/25 16:49:13», наявність ознак монтажу у файлі відеофонограмі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що міститься на оптичному диску «VS DVD-R», не впливають на результати встановлених значень. В даній дорожній обстановці водія автомобіля ЗАЗ-110216, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 12.3, 12.9 «б» та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70» ПДР. В даній дорожній обстановці водій автомобіля ЗАЗ-110216, д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти виникненню події ДТП шляхом виконання вимог п. п. 12.3, 12.9 «б» та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70» ПДР. В діях водія автомобіля ЗАЗ-110216, д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п. п. 12.3, 12.9 «б» та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70» ПДР, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням події даного ДТП.

При цьому під час проведення експертизи експертами було встановлено швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_8 шляхом розрахунків, а саме встановлено, що середня швидкість руху автомобіля «ЗАЗ-110216» складає 86 км/год. Автомобіль з якого ведеться зйомка після проїзду повз дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70» і до моменту взаємного наближення з пішоходом не проїжджає повз дорожні знаки, які відміняють дію вказаного знаку та не перетинає перехресть.

З огляду на вказане твердження захисника про відсутність забороняючих знаків щодо обмеження швидкості руху в місці ДТП є безпідставними.

З відповіді управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 25 серпня 2023 року за Вих. № 478аз/41/14/02-2023 та Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області від 04 вересня 2023 року № 1916ВС/06 вбачається, що на ділянці км 499-550 автомобільної дороги загального користування державного значення М-03 Київ - Харків - Довжанський (на м. Ростов-на-Дону), обмежень швидкісного режиму не передбачено та рух транспортних засобів має здійснюватися у відповідності до вимог п. 12.6 ПДР.

Дана відповідь стосується безпосередньо ділянки дороги км 499-550 автомобільної дороги загального користування державного значення М-03 Київ - Харків - Довжанський. Натомість знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70» зафіксований відеозаписом в часовому проміжку 16.47.46 відеореєстратором автомобіля, а о 16.49.11 відеозаписом зафіксовано початок руху пішохода через проїжджу частину. ДТП сталося в межах ділянки дороги км 499-550 автомобільної дороги приблизно о 16.49.13 відеозапису. Тобто дорожній знак 3.29 знаходиться за межами ділянки дороги км 499-550 автомобільної дороги та як встановлено експертом з відеозапису до моменту наїзду на пішохода автомобіль не проїжджав дорожні знаки, які відміняють обмеження швидкості та не перетинав перехресть.

Крім цього експертами встановлено, що в умовах місця події при швидкості руху автомобіля 86 км/год шляхом своєчасного гальмування водій не міг зупинити автомобіль до лінії руху пішохода. Натомість при швидкості 70 км/год, водій міг зупинити автомобіль. Тому експерти дійшли висновку, що водій мав можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п.п.12.3 12.9б) та дорожнього знаку 3.29 ПДР. Саме невідповідність дій водія вказаним Правилам дорожнього руху перебуває в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Враховуючи викладене, а саме невідповідність дій водія п.п.12.3 12.9б) та дорожнього знаку 3.29 ПДР, те, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки та водій транспортного засобу повинен неухильно дотримуватися Правил дорожнього руху, колегія суддів не надає оцінку діям пішохода.

Те, що внаслідок грубого порушення ПДР потерпілий створив небезпеку для дорожнього руху, не викликає сумніву. Однак, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій був зобов`язаний виконати вимогу п. 12.3 ПДР і негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Отже, той факт, що небезпеку для руху, а саме перебування пішохода на проїзній частині дороги, створено внаслідок протиправної поведінки пішохода, не звільняє водія від виконання вимог зазначеного пункту ПДР.

Згідно з висновком судової авто технічної експертизи № 7/952СЕ-20 від 18 вересня 2020 року перед ДТП робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля ЗАЗ-110216, д.н.з. НОМЕР_1 , перебували в працездатному стані.

Відсутні підстави і для визнання протоколу огляду від 25.02.2020 недопустимим доказом, як про це зазначає захисник. Вказану сліду дію було проведено слідчим за клопотанням експерта. Протокол відповідає вимогам ст. 104, 105, 106, 237, 223 КПК України. Слідча дія проведена в присутності понятих, які підтвердили своїми підписами у протоколі достовірність проведеної слідчої дії без будь-яких зауважень. Тому жодних порушень КПК України під час проведення цієї слідчої дії колегією суддів не встановлено.

Щодо доводів захисника про не встановлення часу вчинення кримінального правопорушення, суд першої інстанції у своєму рішення дійшов обґрунтованого висновку, що невідповідність у документах часу не є критичним та відрізняється хвилинами, що могло оцінюватися особами, які їх складали, суб`єктивно. Вказані захисником відмінності в часі, з огляду на те, що стороною захисту не спростовується сам факт цієї події, не вплинула на повноту та об`єктивність встановлення обставин по справі та не ставить під сумнів причетність ОСОБА_8 до цієї події.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про те, що саме ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом виконання вимог п.п.12.3 12.9б) та дорожнього знаку 3.29 ПДР, є правильними.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, яким надано належну оцінку.

З огляду на вказане, суд правильно критично оцінив показання обвинуваченого про відсутність в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги, передбачені ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до положень ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. Враховано поведінку обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення, його ставлення до вчиненого, зокрема те, що він намагався перекласти свою вину на потерпілого, наслідки протиправних дій обвинуваченого, а саме настання смерті потерпілого. Крім цього враховано наявність на утримані у обвинуваченого малолітньої дитини.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 після вчинення ДТП не намагався вчинити дії для приховання злочину, відразу викликав швидку медичну допомогу та працівників поліції, на місці ДТП сприяв встановленню обставин події.

Тому доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання є безпідставними. Не наводить прокурор і в судовому засіданні обґрунтованих доводів для призначення обвинуваченому більш суворого покарання за вчинений злочин.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає. Тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м Полтави від 08 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4