№ 143/788/20
ВИРОК

Іменем України

15.04.2024р. м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Погребище кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 22.08.2019 за № 0000198 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малинки Погребищенського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.296 КК України -

Встановив:

21.08.2019, приблизно о 23 год. 10 хв., ОСОБА_4 перебував на футбольному полі, розташованому в центрі с. Малинки Погребищенської МТГ Вінницького району Вінницької області, куди він приїхав на автомобілі марки «ВАЗ 2106» червоного кольору, керованому ОСОБА_4 , спільно з їхніми друзями. В цей час на футбольне поле, помітивши, як на нього заїхав вказаний автомобіль, на своєму мотоциклі приїхав ОСОБА_5 .

Перебуваючи на стадіоні між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та його друзями, виник конфлікт, в ході якого вони стали шарпати одне одного за верхній одяг. В подальшому конфлікт продовжився лише між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , в ході якого вони почергово нанесли один одному по одному удару кулаком правої руки в область обличчя. Продовжуючи шарпати один одного за одяг, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 впали на землю. Скориставшись тим, що ОСОБА_5 лежить на землі, ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклого умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , умисно наніс йому один удар ногою, взутою в гумовий шльопанець, в ліву частину його обличчя, після чого нахилився над ним та розпочав обома руками стискати шию.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 107/120 від 19.09.2019 у ОСОБА_5 під час стаціонарного лікування в Погребищенській ЦРЛ з 22.08.2019 по 27.08.2019, виявлені тілесні ушкодження: «Закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку».

Вказані ушкодження у ОСОБА_5 не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо, в строк вказаний в ухвалі про призначення судово-медичної експертизи 21.08.2019, за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченому ч.3 ст.296 КК України не визнав та суду пояснив, що 21.08.2019 він приїхав в с. Малинки Погребищенської МТГ Вінницької області разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 забирати розрахунок за використання паю зерно. Після цього вони поїхали відпочивати на ставок в селі. Із собою у них була пляшка горілки та пляшка вина. Пізніше, приблизно біля 23 год. до них підійшов охоронник ставку та сказав, щоб вони їхати, оскільки вже пізно. Тоді вони поїхали в центр села, однак побачили, що біля магазину сидить компанія, тому вирішили їхати на стадіон. До них ще мала підійти подруга ОСОБА_9 . Приїхавши на стадіон, вони сіли на лавочках, розклали, що в них залишилось, а саме: продукти харчування, півпляшки горілки та півпляшки вина. Брат ОСОБА_10 спиртне взагалі не вживав, тому поїхав автомобілем до клубу, однак відразу повернувся та поставив автомобіль. На стадіоні він не газував. Вони стояли збоку біля лавочок, а ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , який також був разом з ними на стадіоні, пішли до машини зігрітися, тому що їм стало холодно. ОСОБА_13 сів ззаду, а ОСОБА_14 на пасажирському передньому сидінні. ОСОБА_15 їм завів автомобіль. Потім приїхав ОСОБА_5 , який без будь-якого попередження, поставив свого мотоцикла на стадіоні не глушачи, підійшов до автомобіля, відкрив пасажирську дверку, де сидів ОСОБА_14 , та почав його шарпати та казавши, щоб той вилазив. Тоді він підійшов до ОСОБА_16 ззаду і сказав, йому: «Що ти робиш?». Потім вони почали вдвох шарпатись між собою. Тоді ОСОБА_5 вдарив його один раз кулаком руки в обличчя, а він ОСОБА_16 також один раз по обличчю кулаком правої руки. В подальшому вони впали на землю, та ОСОБА_5 впав зверху на нього. Далі він його спихнув, і вони знову почали шарпатись, в ході чого ОСОБА_5 падає на нього і починає його душити. Далі брат ОСОБА_15 скинув з нього ОСОБА_16 , після цього ОСОБА_17 впав на землю підняв руки вгору і сказав: «Все хлопці, все нормально», сів на мотоцикл і поїхав. Приблизно через п`ять хвилин він побачив, як ОСОБА_5 знову їде до них мотоциклом. Тоді брат ОСОБА_15 сказав йому: «Дивись, бо він не з пустими руками.». Він подумав, що ОСОБА_5 взяв з собою зброю, бо знає, що той мисливець та неодноразово стріляв біля магазину ввечері. Тоді він відкрив багажника та взяв, що перше попалось під руки. Що саме то було він не знає. ОСОБА_5 не зійшовши з мотоцикла дістав зброю та вистрілив йому в ногу, в наслідок чого він впав. Потім ОСОБА_17 вистрелив ще раз йому в голову. Що відбувалося далі він не знає, оскільки його завезли до місцевого фельдшера, а потім в лікарню.

Про те, що ОСОБА_5 брав участь у охороні громадського порядку він не знав. Крім того, вказав, що перша хата від стадіону розташована на відстані близько 200 метрів, вони із друзями нікому не заважали, не кричали та автомобілем по стадіону не газували.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що близько 22 годин вечора 21.08.2019 він разом із друзями відпочивали, а саме грали карти, біля магазину в с. Малинки Погребищенської МТГ, коли побачив, як повз магазин проїхав автомобіль «Жигулі» червоного кольору в сторону стадіону. Хто в ньому сидів, він не бачив, однак він до цього дня неодноразово робив зауваження ОСОБА_18 та його друзям, щоб вони не газували по стадіоні. Через хвилин 15-20 він почув, як на стадіоні газує автомобіль, тому сів на свій мотоцикл та поїхав до них. Приїхавши на стадіон, він побачив, що автомобіль стояв близько біля лавочок, які знаходяться праворуч, та в ньому хтось сидів, працював лише мотор автомобіля. Тоді він підійшовши ближче та побачив, як на передньому пасажирському сидінні сидить ОСОБА_12 , який перебуває у нетверезому стані, та газує рукою. Тоді він сказав йому, щоб той виходив, будуть виясняти, щоб вони їхали в інше місце газувати. Далі до нього ззаду підійшов ОСОБА_19 , який почав його шарпати, тому він розвернувся до нього та вони почали шарпатись між собою. В подальшому, позаду автомобіля вони звалились на землю. ОСОБА_19 , вставши першим, вдарив його ногою в область обличчя. Коли він прийшов в себе, то ОСОБА_20 сидів вже на ньому та душив його за шию. У цей час до них на стадіон ще підійшли друзі потерпілого. В подальшому він скинув із себе ОСОБА_20 , сів на мотоцикл і поїхав додому, де взяв пістолета і вернувся назад. Побачивши його ОСОБА_20 взяв з багажнику автомобіля трубу та вискочив до нього. Тоді він вистрелив в повітря, але ОСОБА_19 на це не відреагував, тому він вистрелив йому в ногу, від чого ОСОБА_21 на нього повалився та вони разом впали на землю. Згодом він скинув із себе ОСОБА_20 , сів на мотоцикл і поїхав додому.

Додав, що має дійсне посвідчення члена Педосівського громадського формування, видане 27.10.2017. Згідно з розпорядженням голови Педосівської сільської ради від 22.03.2016 рахується в складі громадського формування при Педосівській сільській раді. Охорону громадського порядку здійснює щовечора, проте графік не складався, розпорядження по Педосівській сільській раді про залучення його до охорони громадського порядку при Педосівській сільській раді на території с. Малинки, 21.08.2019 не виносилось.

Вказав, що з обвинуваченим вони раніше знайомі, оскільки є односельчанами. Напередодні події у нього з братом обвинуваченого ОСОБА_7 був конфлікт. Будь-яких відшкодувань від обвинуваченого не було та просив призначити йому покарання згідно із законом в межах санкцій ч.3 ст.296 КК України.

Свідок ОСОБА_22 показала, що на їх компанію безпідставно напали. 21.08.2019 вони поїхали на ставок, щоб відпочити. Вона пила вино, хлопці горілку. ОСОБА_10 не пив нічого. Потім ввечері приїхав охоронець ставка, тому вони звідти поїхали. Було приблизно 10-11 год. вечора коли вони приїхали на стадіон та стали біля лавочок. ОСОБА_10 поїхав до місцевого клубу, однак через 10 хвилин повернувся. ОСОБА_12 змерз і сів в авто з ОСОБА_6 . ОСОБА_14 сів на пасажирському, а ОСОБА_13 позаду. Тоді до них під`їхав ОСОБА_5 та почав шарпати ОСОБА_23 , говорити до нього нецензурною лексикою, кричати до нього. Потім до них підійшов ОСОБА_19 , який вирішив заступитись за ОСОБА_14 . Він взяв ОСОБА_17 за куртку, той розвернувся до нього та сказав: « ОСОБА_24 це ти» і вони почали битися. При цьому ОСОБА_5 про те, що він є членом громадського формування не повідомляв та вимогу припинити хуліганські дії не висловлював. Коли вони впали на землю, то трохи побились і розійшлися. Вадим сів на мотоцикл і поїхав. Через 5 хвилин ОСОБА_17 повернувся та зробив декілька пострілів, два точно, і попав в ОСОБА_25 . ОСОБА_26 раз він поцілив ОСОБА_20 в ногу, від чого він впав, а другий раз поцілив в голову. Потім він сів на мотоцикл і поїхав. ОСОБА_20 встав і вони побачили кров з його голови та ноги. Вони посадили ОСОБА_20 в машину і завезли до фельдшера. Потім відразу поїхали в лікарню, куди під`їхала поліція, почали їх опитувати, а потім на стадіоні знайшли гільзи.

Свідок ОСОБА_27 пояснив, що є двоюрідним братом обвинуваченого. В той день вони забирали паї, а потім поїхали на став, де випили по пару чарок горілки. Згодом поїхали в село. Біля магазину було зайнято, тому вони поїхали на стадіон. Заїжджали вони на стадіон за воротами, під`їхавши до лавочок, а не через поле. Коли вони були на стадіоні, то він сів на задньому сидінні автомобіля, а ОСОБА_12 сів попереду на пасажирському. У цей час приїхав ОСОБА_5 та почав шарпати ОСОБА_23 , який сидів на передньому сидінні. ОСОБА_20 за нього заступився. Потім вони підійшли до ОСОБА_28 і ОСОБА_29 . Далі ОСОБА_5 поїхав, однак згодом приїхав назад і почав стріляти. Як шарпались ОСОБА_20 з ОСОБА_17 та чи наносили один одному удари він не бачив. Зазначив, що ОСОБА_5 , коли приїхавши на стадіон, членом громадського формування не представлявся, а також не робив зауваження присутнім про припинення хуліганський дій. Автомобілем по стадіону ніхто не їздив та не газував, включена в авто музика грала неголосно, тобто її можна було чути на відстані десь лише близько 40 метрів від машини, всі вели себе спокійно. Житлові будівлі знаходяться далеко від стадіону, перший будинок біля магазину в центрі села, тому вони нікому із жителів села не заважали.

Свідок ОСОБА_4 , який є рідним братом обвинуваченого, показав, що 21.08.2019 ОСОБА_20 приїхав, щоб забрати пай. Після того, як вони забрали зерно вони поїхали до ставка, де були поки не стало темно. Охоронник сказав, що вже потрібно їхати, і вони поїхали на стадіон, де стали біля лавочок. Як розклали все на лавочках, він переїхав до клубу і відразу назад. Коли повернувся ОСОБА_12 і ОСОБА_11 сіли в автомобіль. ОСОБА_5 приїхав відразу після нього і сказав, чого вони газують. ОСОБА_19 підійшов, щоб заступитись, вони разом впали на землю і почали кувиркатись. Скільки було ударів, які вони наносили один одному, він не пам`ятає, однак бачив, як ОСОБА_20 наніс один удар в обличчя ОСОБА_30 , а ОСОБА_5 душив ОСОБА_20 . Тоді вони їх розборонили і ОСОБА_5 сів на мотоцикл та поїхав. Однак згодом ОСОБА_5 повернувся знову та вистрелив. ОСОБА_20 впав на землю. В нього була кров на голові, тому вони завезли його до фельдшера, а потів до районної лікарні.

Додав, що багажник автомобіля був відкритий, вони слухали музику, чути яку було в радіусі не більше 20 м.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 пояснила, що того вечора вона разом із ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 сиділи біля магазину, де грали у карти, коли повз них у напрямку стадіону швидко проїхала машина. Згодом вони почули, що на стадіоні хтось відпочиває, тому ОСОБА_5 вирішив піти подивитися, що там відбувається. Через декілька хвилин вони почули на стадіоні якийсь галас та усі побігли туди. Тоді вона побачила, що ОСОБА_5 лежить на землі, його тримають троє хлопців, а ОСОБА_19 сидить на ньому зверху та душить. Тоді ОСОБА_37 гукнув, що троє на одного не чесно, на що троє хлопців, що тримали ОСОБА_38 , покинули його та пішли у напрямку ОСОБА_39 . Згодом ОСОБА_5 сів на мотоцикл та поїхав, однак через деякий час повернувся. Тоді ОСОБА_19 взяв арматуру та почав йти на ОСОБА_38 . ОСОБА_5 зробив попереджувальний постріл у повітря, однак ОСОБА_20 не зупинявся. Тоді ОСОБА_5 стрельнув у ногу ОСОБА_18 , той навалився на ОСОБА_38 , від чого вони впали разом на землю, і вона почула ще один постріл. Згодом ОСОБА_5 сів на мотоцикл і поїхав.

Свідок ОСОБА_40 пояснив, що стадіон розміщений за 300м від його будинку. В той вечір він перебував у хаті, свідком події не був, нічого не чув і не бачив. Про подію він дізнався від дочки ОСОБА_41 , яка йому розповіла, що того дня хлопці їздили по стадіону машиною, а вона з друзями сиділи біля магазину. ОСОБА_5 сів на мотоцикл та поїхав на стадіон подивитися, що там робиться. Згодом почалися крики і вони всі побігли від магазину на стадіон. Чим займається ОСОБА_5 та які у нього посадові обов`язки йому не відомо.

Свідок ОСОБА_42 показав, що літом 2019 року близько 11 год. вечора він з друзями перебували на стадіон в с. Малинки, куди вони приїхали на належному йому автомобілі. За кермом був ОСОБА_10 . Автомобіль вони поставили на окраїні поля, між стадіоном і лавками. Коли він сів в автомобіль, щоб погрітися, то задрімав. Проснувся він від того, що ОСОБА_5 виволік його з автомобіля. Тоді ОСОБА_19 заступився за нього. ОСОБА_5 почав пхати ОСОБА_20 і потім це переросло в бійку. Згодом ОСОБА_5 сів на мотоцикл та втік додому, де взяв зброю, приїхав назад і почав стріляти. Стверджує, що спровокував бійку ОСОБА_5 , який почав виганяти всіх з стадіону. Як ОСОБА_19 і ОСОБА_5 бились на землі він не бачив, тільки бачив, як вставали із землі. Зазначив, що в той вечір на полі ніхто автомобілем не дрейфував, а лише він кілька разів нажав на газ, щоб прогріти машину. Також вказав, що про те, що ОСОБА_5 був членом громадського формування йому відомо не було, оскільки той так не представлявся та посвідчення не пред`являв. Також йому відомо, що за два дні до цього між ОСОБА_43 та ОСОБА_7 був конфлікт, причини якого йому не відомі.

Свідок ОСОБА_44 , показав, що подія відбулася в серпні 2019 року в с. Малинки. Того вечора, близько 11-12 год. ночі він, ОСОБА_5 та ще четверо людей перебували біля магазину, де сиділи і грали в карти. В цей час повз магазин проїхав автомобіль до місцевого стадіону. Згодом вони почули що на стадіоні почав газувати автомобіль, а також крики там відпочивали місцеві жителі АДРЕСА_2 , почувши газування автомобіля, сів на мотоцикл і поїхав на стадіон. Через кілька хвилин вони почули звідти крики і усі пішли туди. Коли вони прийшли на стадіон, то побачили бійку між ОСОБА_45 та ОСОБА_43 . Він із ОСОБА_46 підбігли їх розборонити. ОСОБА_5 встав і поїхав зі стадіону, а згодом повернувся знову. Тоді ОСОБА_19 , тримаючи в руці трубу, замахнувся на ОСОБА_16 і хотів нанести йому тілесні ушкодження, однак ОСОБА_17 вистрелив. Потім викликали працівників поліції. Вказав, що крім їхньої компанії на території стадіону більше нікого він не бачив. Також він знає, що ОСОБА_5 перебуває у якомусь громадському формуванні, однак в якому саме та які у ОСОБА_16 обов`язки він не знає.

В судовому засіданні також були досліджені докази надані стороною обвинувачення та захисту, а саме:

-ухвала слідчого судді Погребищенського районного суду ОСОБА_47 від 09.09.2019 про призначення судово-медичної експертизи (т.2 а. с. 83-84);

-висновок експерта №107/120 від 19.09.2019, згідно з яким при судово-медичному обстеженні (18.09.2019) у ОСОБА_5 на шкірних покривах об`єктивних ознак слідів тілесних ушкоджень не виявлено. У ОСОБА_5 під час стаціонарного лікування в Погребищенській ЦРЛ з 22.08.19 по 27.08.2019 були виявлені тілесні ушкодження: «закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку». Вказані ушкодження у ОСОБА_5 не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо, в строк вказаний в ухвалі про призначення судово-медичної експертизи 21.08.2019, за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я (т.2 а. с. 85-87);

-розпорядження голови Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області №3 від 22.03.2016, згідно з яким в склад громадського формування включений ОСОБА_5 (т.2 а. с. 91);

-посвідчення № НОМЕР_1 , видане ОСОБА_5 , як члену громадського формування 27.10.2017 (т.2 а. с. 92);

-лист голови Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області №76 від 26.05.2020, згідно з яким 21.08.2019 розпорядження по Педосівській сільській раді про залучення ОСОБА_5 , який являється членом громадського формування з охорони громадського порядку при Педосівській сільській раді на території с. Малинки, не виносилось. Члени вказаного громадського формування до участі в охороні громадського порядку фактично залучалися лише під час виборчого процесу. (т.2 а. с. 93);

-лист голови Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області №199 від 04.11.2019, згідно з яким, відповідно до розпорядження сільської ради №17 від 28.10.2019, діяльність громадського формування з охорони громадського порядку на території Педосівської сільської ради припинено шляхом саморозпуску, з 28.10.2019. (т.2 а. с. 94);

-виписка із медичної карти стаціонарного хворого №8766 та медичні довідки, згідно з якими у хворого ОСОБА_4 діагностовано: Сполучна травма тіла. ВЧМТ. Вогнепальне поранення лівої скроневої ділянки голови. Забій головного мозку середнього ступеню, контузійне вогнище лівої скроневої долі головного мозку. Вогнепальне поранення середньої третини лівого стегна (т.2 а. с. 167-169);

-заява ОСОБА_5 , адресовану начальнику Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який 21.08.2019 приблизно о 23 год., на сільському стадіоні с. Малинки, наніс йому тілесні ушкодження (т.2 а. с. 186).

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_48 судом кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, як такі, що виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_48 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджена показами потерпілого, свідків, допитаних в судовому засіданні, та письмовими доказами, зібраними стороною обвинувачення під час досудового розслідування та покладеними судом в основу даного вироку.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що докази, які покладені в основу вироку, є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_48 винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно зі ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Положення ст. 94 КПК України передбачають, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.

Кримінальний процесуальний закон передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення, виходячи з вимог ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17, ч. 1 ст. 92 КПК України, повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

В судовому засіданні прокурор підтримала висунуте ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 3 ст. 296 КК України - вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язане з опором представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку. Натомість, наявність у протиправних насильницьких діях обвинуваченого хуліганського мотиву суд вважає поданими доказами недоведеним.

Так, безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст.296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників, і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється в людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна та призводить до заподіяння моральної й матеріальної шкоди.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к міститься висновок, згідно з яким для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Тому дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Однак у даному кримінальному провадженні обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до потерпілого, яка виникла через сварку у відповідь на дії потерпілого, раніше виниклим конфліктом між потерпілим та братом обвинуваченого, прагненням помститися потерпілому, а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях обвинуваченого мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого статтею 296 КК.

Крім того, сторона обвинувачення, кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 296 КК України, виходила з такої ознаки, як вчинення хуліганства, пов`язаного з опором представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку.

Однак судом встановлено, що така кваліфікуюча ознака як хуліганство, повязане з опором представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, в ході судового розгляду свого підтвердження не знайшла.

Так, з показів потерпілого ОСОБА_5 , наданих в судовому засіданні, слідує, що він хоч і мав на час вчинення відносно нього кримінального правопорушення дійсне посвідчення члена Педосівського громадського формування, однак на стадіоні того вечора членом громадського формування не представлявся.

У ході судового розгляду свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_49 , ОСОБА_4 , ОСОБА_42 також показали, що ОСОБА_5 , коли приїхав на стадіон 21.08.2019, членом громадського формування не представлявся, не надав їм відповідне посвідчення, а також не робив зауваження присутнім про припинення хуліганський дій.

Крім того, під час судового розгляду установлено, що 21.08.2019 розпорядження по Педосівській сільській раді про залучення ОСОБА_5 до охорони громадського порядку на території с. Малинки не виносилось. Члени громадського формування фактично залучались до участі у охороні громадського порядку лише під час виборчого процесу.

Таким чином, прокурором у судовому засіданні не доведено, що дане кримінальне правопорушення пов`язане з опором представникові громадськості, який виконував обов`язки з охорони громадського порядку, як зазначено в обвинувальному акті.

Отже, суд за результатами судового розгляду вважає доведеним те, що ОСОБА_4 21.08.2019, приблизно о 23:10 год., перебуваючи на футбольному полі, розташованому в центрі АДРЕСА_1 , умисно спричинив потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а тому ці дії обвинуваченого, керуючись правилами ч. 3 ст. 337 КПК України, перекваліфіковує з ч. 3 ст.296 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 згідно з ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Стосовно особи ОСОБА_4 , судом встановлено, що він раніше не судимий (т.2 а. с. 87). За місцем проживання характеризується добре (т. 2 а. с. 89). На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (т.2 а. с. 88).

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому відсутні.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченому немає.

Відповідно до висновків Погребищенського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, наданих у досудовій доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення з боку органу пробації та інших суб`єктів соціальної роботи, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (т.1 а. с.24-26).

З врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі. Обрана міра покарання за глибоким переконанням суду відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.

Частина 5 ст. 74 КК України встановлює, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України вчинено обвинуваченим ОСОБА_4 21.08.2019.

Санкція ч. 2 ст. 125 КК України, яке відноситься до кримінального проступку, передбачає найбільш суворе покарання у виді обмеження волі.

Таким чином, строк давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України сплив 21.08.2022, а тому його необхідно звільнити від покарання за вказане кримінальне правопорушення.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Судові витрати відсутні.

Речових доказів немає.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ч.2 ст.125 КК України, ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк один рік, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя