Справа № 522/6731/21
Провадження по справі №1-кп/522/1744/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси №106 обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001025 від 17.09.2020 року, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, яка має вищу освіту, не працюючої, зареєстрованою та фактично проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001025 від 17.09.2020 року стосовно ОСОБА_3 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В підготовчому судовому засіданні підлягають вирішенню ряд питань, передбачених ст. 314-315 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 зазначила, що обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні складено відповідно до вимог КПК України, підстав для затвердження угоди та закриття кримінального провадження не має, обвинувальний акт направлено на розгляд до суду з дотриманням правил територіальної підсудності, у зв`язку з чим прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Захисника та обвинувачена просили не призначати обвинувальний акт до судового розгляду до вирішення поданих ним клопотань про надання тимчасового доступу до речей і документів у даному кримінальному провдаженні.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши подане клопотання, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов висновку про необхідність закінчення підготовчого провадження і можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, виходячи з таких підстав.

Обвинувальний акт підсудний Приморському районному суду м. Одеси.

Підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. 468-475 КПК України, закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України немає.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Клопотань про складання досудової доповіді відносно обвинуваченої в порядку ст. 314-1 КПК України до суду не надходило, судом також не встановлено підстав для її призначення.

За таких обставин суд вважає, що існують достатні підстави для призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Щодо поданого цивільного позову, суд дійшов таких висновків.

До суду надійшов цивільний позов від потерпілої ОСОБА_5 , поданий до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно обвинувального акту потерпілою в даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_5 .

Згідно з частинами 1, 2 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви до органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Враховуючи викладене, суд на даній стадії судового розгляду не може розглядати поданий цивільний позов по суті та задовольняти його повністю або частково чи відмовити в ньому.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Статтею 175 ЦПК України закріплено вимоги щодо форми та змісту цивільного позову.

Статтею 177 ЦПК України встановлено вимоги до документів, що додаються до позовної заяви.

Підстави для залишення цивільного позову без руху, або повернення цивільного позову, який поданий представником в інтересах потерпілої у відповідності до вимог ст. 185 ЦПК України, відсутні.

Судом встановлено, що форма і зміст позовної заяви відповідає вимогам встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства, тому цивільний позов слід прийняти до розгляду в даному кримінальному провадженні.

При цьому суд враховує, що відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих у наслідок вчинення злочину, позивачі звільняються від сплати судового збору.

З урахуванням наведеного, та з огляду на відповідність цивільного позову, поданого потерпілою ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, загальним вимогам щодо форми і змісту позовної заяви, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, суд вважає за можливе прийняти до розгляду у даному кримінальному провадженні цивільний позов, поданий представником в інтересах потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та визнати ОСОБА_5 цивільним позивачем, а ОСОБА_3 цивільними відповідачами у даному кримінальному провадженні.

З прийняттям цивільного позову потерпіла набуває також права і обов`язки цивільного позивача, а обвинувачений права цивільного відповідача.

Роз`яснити цивільному відповідачу, що він має право подати до суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії даної ухвали відзив на позов, всі докази, що підтверджували б заперечення проти позову, у разі їх наявності, чи заперечення на позов, позивачу надіслати їх копії.

Крім того, від захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 надійшли клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0001025 від 17.09.2020 року, стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: документів, які знаходяться у володінні Одеської обласної прокуратури з можливістю вилучення їх копій, а саме до відомостей електронної інформаційної системи ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні по розділі «Рух провадження» шляхом зняття копії інформації, без їх вилучення, а саме з можливістю отримання копій у вигляді роздруківок інформації або скріншотів екрану; та доступ до інформаційної системи «Система електронного документообігу органів прокуратури України» Одеської обласної прокуратури шляхом зняття копії інформації, що містяться в цій електронній системі щодо дат та вихідних номерів, за якими до Одеської обласної прокуратури надійшли постанова слідчого від 18.09.2020 року про закриття вказаного кримінального провадження з можливістю отримання копій у вигляді роздруківок або скріншотів екрану.

В обґрунтування доводів поданих клопотань захисник вказав, що ставить під сумнів дати винесення постанови про закриття кримінального провадження від 18.09.2020 року, постанови про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 20.11.2020 року, постанови про закриття кримінального провадження від 04.01.2021 року та постанови про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 09.02.2021 року та реєстрацію їх у ЄРДР, в реєстрі матеріалів відсутні відомості про призначення групи прокурорів після 17.09.2020 року. Крім того, захисник зазначив, що ним було направлено адвокатський запит на адресу процесуального керівника у вказаному кримінальному провадженні та на адресу Офісу Генерального прокурора щодо надання відомостей з ЄРДР про рух кримінального провадження, в задоволенні якого йому було відмовлено, на підтвердження чого надав суду відповідні документи.

Обвинувачена підтримала зазначені клопотання та просила їх задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вищевказаного клопотання та зазначила, що відомості про рух кримінального провадження містяться в матеріалах кримінального провадження та надання тимчасового доступу до інформації зазначеною стороною захисту не врегульовано діючим законодавством.

Потерпіла підтримала позицію прокурора з приводу заявлених захисником клопотань.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, розглянувши клопотання, суд доходить таких висновків.

Відповідно до п. 4, п. 5 ч. 2 ст. 315 КПК України, з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про витребування певних речей чи документів та вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування регламентовано Главою 15 Розділом ІІ КПК України, якими суд керується під час судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Згідно ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 КПК України якщо сторона кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, клопотання може бути розглянуто слідчим суддею, судом без виклику особи, у володінні якої вони знаходяться.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Обґрунтовуючи подане клопотання, захисник ОСОБА_6 зазначив, встановлення дати реєстрації постанови про закриття кримінального провадження має визначальне значення, оскільки у випадку її відсутності в ЄРДР виникне питання щодо закриття кримінального провадження, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України. Також захисник зазначив, що для мотивування та підтвердження доказами відповідного клопотання про закриття провадження стороні захисту необхідна витребувана інформація, з метою перевірки дотримання порядку скасування постанов про закриття кримінального провадження.

Не погоджуючись з доводами клопотання захисника ОСОБА_6 про надання тимчасового доступу до речей і документів, зокрема до Єдиного реєстру досудових розслідувань по даному кримінальному провадженню, вважаючи їх безпідставними, суд доходить висновку про необхідність відмови в їх задоволенні, оскільки захисником у своєму клопотанні не доведено наявність достатніх підстав вважати, що запитувану інформацію неможливо отримати в інший спосіб та вона має суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відомості, які містяться в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, доступ до яких просить надати захисник, є похідними та вносяться у систему на підставі первинних матеріалів досудового розслідування, що містяться в матеріалах кримінального провадження та відкривалися сторонам, з якими сторони захисту ознайомилися в порядку ст. 290 КПК України.

Крім того, в долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування відображено прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення, в тому числі щодо строків досудового розслідування.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів клопотання захисника ОСОБА_6 про надання тимчасового доступу до речей і документів у даному кримінальному провадженні, а саме до документів, які знаходяться у володінні Одеської обласної прокуратури та до інформаційної системи «Система електронного документообігу органів прокуратури» Одеської обласної прокуратури, та не вбачає підстав, для його задоволення.

Крім того, до суду надійшло клопотання від потерпілої ОСОБА_5 про скасування арешту майна та заборони розпорядження та здійснення реєстраційних дій, яке вона просила задовольнити.

В обґрунтування вказаного клопотання потерпіла зазначила, що відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2018 року та постанови Одеського апеляційного суду від 10.07.2023 року, які набрали законної сили, було визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №40492046 від 04.04.2018 року державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» ОСОБА_7 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Кей-Колект», а також усунені перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження вказаним майном шляхом зобов`язання ТОВ «Кей-Колект» звільнити вказане приміщення. Таким чином, потерпіла зазначила, що в подальшому застосуванні арешту належного їй майна відпала потреба.

Прокурор, захисник та обвинувачена не в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання потерпілої про скасування арешту майна.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, а також подане клопотання, суд доходить таких висновків.

Вимогами статті 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно положень абзацу першого частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час судового провадження розглядається судом.

Абзацом 2 частини 1 статті 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Вирішуючи клопотання потерпілої ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) про скасування арешту майна та заборони розпорядження та здійснення реєстраційних дій, суд зазначає, що відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 07.06.2019 року, арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , було накладено в кримінальному провадженні №0000386 від 05.05.2018 року, у зв`язку із чим, на даний час без дослідження певного обсягу матеріалів кримінального провадження, суд позбавлений можливості вирішити вказане клопотання в межах розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, до клопотання долучено ксерокопії рішень судів та інші документи, на які потерпіла посилається у своєму клопотанні, без належного їх засвідчення відповідно до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні захисник надав суду Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 09.09.2021 року, де зазначено, що власниками квартири, арешт з якої просить скасувати потерпіла, зазначено ТОВ «КЕЙ -КОЛЕКТ».

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_5 про скасування арешту із забороною розпорядження ним та забороною здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цього майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.06.2024 року, у зв`язку з його передчасністю.

Однак, суд зазначає, що потерпіла не позбавлена права повторно звернутись до суду з вказаним клопотанням в порядку ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. 61, 62, 128, 162, 163, 174, 291, 314-316, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001025 від 17.09.2020 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, призначити до судового розгляду на 27.03.2024 року о 16 год. 00 хв., у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси у залі судових засідань № 106, за участю прокурора, потерпілої, представника потерпілої, захисника обвинуваченої, обвинуваченої.

Прийняти до провадження цивільний позов, поданий потерпілою ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Визнати ОСОБА_5 , цивільними позивачем, а ОСОБА_3 цивільним відповідачем у даному кримінальному провадженні.

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0001025 від 17.09.2020 року, стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - залишити без задоволення.

В задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_5 про скасування арешту із забороною розпорядження ним та забороною здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цього майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.06.2024 року - відмовити, з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали.

Судовий розгляд здійснювати одноособово.

Обов`язок щодо забезпечення явки свідків у кримінальному провадженні покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_10