Справа № 727/1122/24
Провадження № 1-кп/727/200/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

захисника в інтересах обвинуваченого, - ОСОБА_7

розглянувши у спеціальному судовому провадженні, закритому судовому засіданні, залі суду м. Чернівці, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000100 від 21.02.2023 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тургенєвка Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим, зареєстрованого за адресою - АДРЕСА_1 , громадянина України. обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.02.2022р. рф здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території. З 2014 року рф здійснює збройну агресію проти України за допомогою збройних формувань, які складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони рф, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам рф, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих рф, а також за допомогою окупаційної адміністрації рф, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні рф самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України. У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України, 24 лютого 2022 року Указом Президента Володимира Зеленського № 64/202,2, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи громадянином України, в умовах воєнного стану вступив у злочинну змову з окупаційними військами рф та умисно, протиправно, добровільно зайняв посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, та здійснював діяльність, обумовлену зайняттям цієї посади.

У період з 24 лютого по березень 2022 року в ході агресивної війни проти України, державою-агресором здійснено окупацію частини території України, в тому числі частини Херсонської області та, зокрема, м. Херсон Херсонської області.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» та Наказу Міністерства реінтеграції тимчасово окупованих територій № 318 від 21.11.2023 «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», територія Херсонської міської територіальної громади в тому числі м. Херсон, знаходилась під окупацією Російської Федерації з 01.03.2022 по 11.11.2022.

Так, після військової окупації м. Херсон Херсонської області представники збройних формувань держави-агресора РФ фактично узурпували всі владні повноваження на тимчасово окупованій території міста шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності території, для розповсюдження свого злочинного впливу та забезпечення окупаційної політики, створили на території м. Херсон Херсонського району Херсонської області окупаційну адміністрацію держави-агресора РФ у вигляді «Військово-цивільної адміністрації херсонської міської територіальної громади Херсонського району Херсонської області» (мовою оригіналу «Военно-гражданская администрация херсонской городской территориальной громады Херсонского района Херсонской области»), що створена та функціонувала в інтересах РФ.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон № 1207-VІІ), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону № 1207-VІІ, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII визначено, що окупаційна адміністрація РФ це сукупність державних органів і структур РФ, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних РФ самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Судом встановлено, що в травні 2022 року, громадянин України ОСОБА_8 , будучи проросійськи налаштованою особою, достовірно усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України та бажаючи їх настання, з метою переслідування своїх особистих інтересів, маючи умисел на зайняття керівної посади в окупаційній владі у даному населеному пункті та реалізуючи його, перебуваючи на території м. Херсон Херсонського району Херсонської області після його окупації представників збройних формувань держави-агресора рф, вступив в злочинну змову з окупаційними військами країни-агресора, та отримавши від них пропозицію на зайняття посади начальника відділу технагляду управління ЖКГ ВЦА м. Херсон, (мовою оригіналу «начальник отдела технадзора управления ЖКХ ВГА г. Херсона») добровільно, погодився на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , не пізніше травня 2022 року, будучи громадянином України, перебуваючи на території м. Херсон Херсонської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора, умисно, добровільно, зайняв посаду начальника відділу технагляду управління ЖКГ ВЦА м. Херсон, (мовою оригіналу «начальник отдела технадзора управления ЖКХ ВГА г. Херсона») у незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органі влади - створеному на тимчасово окупованій території вказаного міста, незаконно отримав владні повноваження у вигляді організаційно-розпорядчих функцій, тобто зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, громадянин України ОСОБА_8 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Херсон Херсонського району Херсонської області, за невстановлених обставин, під час збройної агресії рф, діючи умисно, добровільно вступив у злочинну змову з представниками окупаційної адміністрації держави-агресора рф, зайняв посаду начальника відділу технагляду управління ЖКГ ВЦА м. Херсон, (мовою оригіналу «начальник отдела технадзора управления ЖКХ ВГА г. Херсона»), з метою становлення та зміцнення окупаційної влади РФ на тимчасово окупованій території м. Херсон Херсонського Херсонської області, а також недопущення контролю України над цією окупованою рф територією, надав добровільну згоду на проведення підривної діяльності проти України шляхом вчинення дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України; здійснивши, у такий спосіб, надання іноземній державі рф та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, а саме, обвинувачений ОСОБА_8 почав працювати на посаді начальника відділу технагляду управління ЖКГ ВЦА м. Херсон, (мовою оригіналу «начальник отдела технадзора управления ЖКХ ВГА г. Херсона»), створеному на тимчасово окупованій території вказаного міста та виконувати покладені на нього службові обов`язки начальника відділу технагляду управління ЖКГ ВЦА м. Херсон, (мовою оригіналу «начальник отдела технадзора управления ЖКХ ВГА г. Херсона»). Частиною третьою пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» від 26.04.2002 № 5 передбачено, що організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Вказаними умисними діями ОСОБА_8 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечив становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом безпосередньої участі в утворенні незаконних органів влади, які є частиною окупаційної адміністрації рф на окупованій території України, виконання функцій представника окупаційної влади рф з метою недопущення контролю української влади на території Херсонської області, надавши тим самим допомогу рф в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, недоторканості, державній безпеці України.

Обвинувачений ОСОБА_8 будучи обізнаним, що відносно нього розпочато кримінальне провадження, перебування його в розшуку та винесено повідомлення про підозру, із спрямуванням обвинувального акту до суду, в судові засідання повторно не з`явився. На судові повістки (оголошення в засобах масової інформації), зокрема поданих до газети «Урядовий кур`єр» із викликом в судові засідання, не прибув без поважної причини.

Кримінальне провадження розглядається в порядку спеціального судового провадження, згідно вимог ст. 323 КПК України, тому, відповідно до вимог закону, обвинувачений ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про день і час слухання справи через засоби масової інформації та шляхом направлення повістки, інтереси ОСОБА_8 захищались захисником, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні, що свідчить про те, що права обвинуваченого в ході судового розгляду справи, порушено не було. При цьому, суд вважає, що розглянуте кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані усі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_8 зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Будь яких істотних порушень КПК України, під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду дослідженими письмовими доказами та доводиться показаннями свідків досліджених в порядку вимог ст. 615 КПК України (а.с. 24;37,49,61,68)

Також, вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доводиться безпосередньо дослідженими по кримінальному провадженню письмовими доказами, а саме:

(т.1 а.с. 1-3) Витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000100 від 21.02.2023 року (який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР та здійснення досудового розслідування з відповідними правовими кваліфікаціями кримінальних правопорушень);

(т.1 а.с. 8,9-11) особової картки та копії службової записки ОСОБА_8

(т.1 а.с. 33-36) протоколом пред`явлення особи до впізнання від 24.03.2023 року з додатками за участю свідка ОСОБА_9 , зафіксованого на диску;

(т.1 а.с. 44-48) протоколом пред`явлення особи до впізнання від 20.03.2023 року з додатками за участю свідка ОСОБА_10 зафіксованого на диску;

(т.1 а.с. 57-60) протоколом пред`явлення особи до впізнання від 21.03.2023 року з додатками за участю свідка ОСОБА_11 зафіксованого на диску;

(т.1 а.с. 76-79) протоколом пред`явлення особи до впізнання від 29.03.2023 року з додатками за участю свідка ОСОБА_12 зафіксованого на диску;

(т.1 а.с.81-89) протоколом огляду Інтернет сторінки від 22.03.2023 року з додатками;

(т.1 а.с.90-136) протоколом огляду від 28.03.2023 року з додатками;

(т.1 а.с.155-160) протоколом огляду Інтернет сторінки від 26.12.2023 року

(т.1 а.с.166-173) висновком експерта по проведеній фотопортретній експертизі ОСОБА_8

(т.1 а.с.175-194) протоколом огляду Інтернет сторінки від 10.01.2024 року з додатками;

(т.2 а.с.36) постанова від 18.01.2024 року про оголошення в розшук ОСОБА_8 ;

(т.2 а.с.37-38) доручення слідчого № 75/6/2-192 від 18.01.2024 року;

(т.2 а.с.39) доручення слідчого № 75/6/2-140 від 11.01.2024 року;

(т.2 а.с.50-51) ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.01.2024 року про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

(т.2 а.с.60-61) ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.01.2024 року про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

(т.2 а.с78-81) протокол ом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з ними від 31.01.2024 року.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України вважає їх допустимими.

Крім того, суд дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, колегія суддів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.5 ст.111-1 КК України, поза розумним сумнівом.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено також не було.

Колегія суддів, дії ОСОБА_8 вірно кваліфікує за ч. 5 ст. 111-1 КК України (як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території) та ч. 2 ст. 111 КК України (державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України, шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану).

У відповідності до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, су не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, колегія визнає вчинення злочину із використанням умов воєнного стану. Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_8 перебуває у розшуку.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості про обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, обставину, що його обтяжує.

Призначаючи покарання обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів, виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України, яке віднесено до особливо тяжких злочинів, проти основ національної безпеки України, конкретні обставини та наслідки, особу винної, наявність визнаних судом обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання.

Враховуючи викладене, колегія дійшла висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статей, зокрема, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки виправлення ОСОБА_8 неможливе без ізоляції від суспільства, із призначенням додаткового покарання, визначеного санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України як обов`язкового, у виді позбавлення права обіймати посади в державних органах, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях строком на 15 років та конфіскацією усього майна, яке є його особистою власністю, окрім житла та ч.2 ст. 111 КК України, в межах санкції даної норми закону у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю, окрім житла.

Дійшовши висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 основного покарання у вигляді позбавлення волі, з призначенням додаткових покарань, на думку суду, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає меті покарання.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням характеру і ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 як громадянин України, вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України в період встановленого в Україні воєнного стану, обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для застосування до призначеного покарання положень ст. 69, 75 КК України, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, як вважала сторона захисту, оскільки, на думку суду, таке покарання не буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. За цих же підстав, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 основного покарання у виді позбавлення волі, з призначенням додаткових покарань, зазначених вище.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити до вступу вироку в законну силу застосованим у вигляді тримання під вартою. Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його фактичного затримання

Речові докази в рамках кримінального провадження відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Судові витрати за проведення судової фото портретної експертизи в розмірі 4543.68 грн. підлягають стягненню на користь держави.

Керуючись ст. ст. 100, 129, 323 ч.3, 369, 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів УХВАЛИЛА:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 111 та ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначити йому наступне покарання: - за ч.2 ст.111 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві особистої власності, окрім житла. - за ч.5 ст.111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, державних та комунальних підприємствах, установах, організаціях, строком на 15 років та з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності, окрім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, державних та комунальних підприємствах, установах, організаціях, строком на 15 років та з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності, окрім житла.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити до вступу вироку в законну силу застосованим у вигляді тримання під вартою. Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його фактичного затримання

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальні витрати на користь держави на залучення експерта по проведеній судовій фотопортретній експертизі, в розмірі 4543.68 грн.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити після проголошення стороні обвинувачення і стороні захисту.

Повний текст вироку складено і підписано в нараді кімнаті - 12.03.2024 року.

Головуючий, суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3