Справа № 615/1091/24
Провадження № 1-кп/615/91/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Валки Харківської області клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у кримінальному провадженні № 0000054 від 12.02.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника цивільного

позивача - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2024 року приблизно о 09 год 00 хв, більш точного часу не встановлено, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі «Київ - Харків - Довжанський», у напрямку м. Полтава по правій крайній полосі руху, наближаючись до перехрестя с. Ясеневе Богодухівського району Харківської області, яке знаходиться на 415 км + 500 м даної автомобільної дороги, не вибравши в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням автомобіля, що призвело до заносу автомобіля, втративши контроль над його керуванням, здійснив з?їзд та перекидання автомобіля в правий кювет. Внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/30-Важ/24 від 03.04.2023, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому середньої тритини правої плечевої кістки, які за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я (п.п. 2.2.1. «а», «б», «в», 2.2.2. «Правил судово- медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень » затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6).

Таким чином вище вказаними діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, де вказано:

- 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 2017/2018 від 20.03.2024 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації, технічна можливість уникнути виїзд за межі проїзної частини та перекидання, для водія автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, ОСОБА_3 , визначалась шляхом виконання ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України і знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної події.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, та закриття кримінального провадження, оскільки матеріальну та моральну шкоду потерпілому він відшкодував повністю та із ним примирився.

Потерпілий ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання підтвердив, що завдана йому матеріальна та моральна шкода відшкодована обвинуваченим ОСОБА_3 у повному обсязі, він не заперечує проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Представник цивільного позивача ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого, посилаючись на те, що обвинуваченим цивільному позивачу не відшкодована шкода за цивільним позовом.

Прокурор під час підготовчого судового засідання не заперечувала проти задоволення клопотання, вважала за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Вимогами статті 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до вимог статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до необережного нетяжкого злочину.

Згідно довідки Харківського облого бюро судово-медичної експертизи № 16/2834-Дм/24 від 21 лютого 2024 року, при судово-токсикологічному досліджені крові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , метиловий, етиловий, ізопроміловий, н-проміловий, ізобутилований, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені. Дата та час вилучення біоматеріалу 11 лютого 2024 року о 10 год 10 хв.

Письмовою заявою потерпілого ОСОБА_5 від 06 червня 2024 року підтверджується, що майнова та моральна шкода йому відшкодована повністю, він згоден із закриттям кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням з обвинуваченим ОСОБА_3 .

Довідкою ОСК ГУНП в Харківській області від 04 квітня 2024 підтверджується, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, на підставі вимог ст. 46 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження стосовно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

При вирішенні питання про розподіл процесуальних витрат у кримінальному провадженні, суд враховує такі обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 закривається на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 342/1560/20 та постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2021 у справі № 584/800/20.

Отже, закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_3 на нереабілітуючих підставах і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз.

Таким чином, обов`язок по відшкодуванню понесених процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової автотехнічної експертизи № 2017/2018 у розмірі 9 087,36 грн, судової автотехнічної експертизи № 1248 у розмірі 13 252,40 грн, судової транспортно-товарознавчої експертизи № 1891 у розмірі 13 252,40 грн, що разом становить 35 592,16 грн, виходячи з положень ст. 124 КПК України, суд покладає на обвинуваченого.

Що стосується цивільного позову Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», суд зазначає наступне.

Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», яке не є потерпілим у даному кримінальному провадженні, звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просить стягнути з останнього 649 115,34 грн у якості відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Як вже зазначалось судом, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10.08.2021 у справі № 161/694/20, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Таким чином, у випадках закриття кримінального провадження як на стадії досудового розслідування, так і в суді, цивільний позов розгляду не підлягає, що не перешкоджає пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, цивільний позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» підлягає залишенню без розгляду.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2024 року (справа № 615/198/24, номер провадження 1-кс/615/48/24) накладено арешт шляхом заборони володіння, користування, розпорядження, відчуження будь-яким особам на т/з, тимчасово вилучений 11 лютого 2024 року в ході огляду місця ДТП на а/д Київ-Харків-Довжанський поблизу с. Ясеневе Богодухівського (Валківського) району Харківської області, а саме автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 належить АТ «ПУМБ».

За змістом ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що в подальшому в застосуванні даного заходу відпала потреба, суд приходить до висновку про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2024 року (справа № 615/198/24, номер провадження 1-кс/615/48/24.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 під час досудового розслідування не застосовувався.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 46 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 369 - 372, 376, 392, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України - задовольнити.

На підставі статті 46 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 12.02.2024, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи № 2017/2018 у розмірі 9 087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) грн 36 коп, судової автотехнічної експертизи № 1248 у розмірі 13 252 (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят дві) грн 40 коп, судової транспортно-товарознавчої експертизи № 1891 у розмірі 13 252 (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят дві) грн 40 коп, що разом становить 35 592 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дві) грн 16 коп.

Цивільний позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити Акціонерному товариству «Перший Український міжнародний банк» право пред`явлення цивільного позову в порядку цивільного судочинства.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2024 року (справа № 615/198/24, номер провадження 1-кс/615/48/24) арешт на т/з, тимчасово вилучений 11 лютого 2024 року в ході огляду місця ДТП на а/д Київ-Харків-Довжанський поблизу с. Ясеневе Богодухівського (Валківського) району Харківської області, а саме автомобіль Mercedes-BenzSprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 належить АТ «ПУМБ».

Речові докази у кримінальному провадженні:

-автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання власнику Акціонерному товариству «Перший Український міжнародний банк»- вважати повернутим за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Валківський районний суд Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1