Справа № 344/884/24
Провадження № 1-кп/344/647/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

при секретарі с/з: ОСОБА_4 ,

за участі прокурорів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у н.п. Телехани, Республіки Білорус, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше судимий вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року, за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України до тринадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111 КК України(в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022), ч.7 ст.111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 будучи громадянином України в умовах воєнного стану вчинив державну зраду, зокрема умисно вчинив діяння, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надав іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, а також добровільно взяв участь в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, надав таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Вказані кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, громадянин України ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту (з 24.02.2022 до 23.10.2022) на території Луганської та Харківської областей на підставі наказів військового командування збройних сил російської федерації у межах загального плану захоплення території України, в складі незаконного збройного формування, надаючи іноземній державі допомогу у здійсненні підривної діяльності проти України, перебуваючи на посаді «заступника командира взводу» у складі т. зв. «10-ї окремої артилерійської бригади лнр» (в/ч НОМЕР_1 ), з закріпленою за ним зброєю (АК 74 калібру 5,45 мм) та боєкомплектом у кількості 4 магазинів по 30 патронів, загальна кількість патронів 120 штук, керуючись статутами зс рф та т.зв. «нм лнр», виконував обов`язки «заступника командира взводу» в різних видах бою та формах його забезпечення, а саме брав участь в стрілецьких боях, а також забезпечував безпеку контрольних пропускних пунктів, перевірку документів мешканців населених пунктів, які захоплені зс рф під час повномасштабного вторгнення, на предмет виявлення військовослужбовців Збройних Сил України.

Таким чином, ОСОБА_8 , вчинив злочин, передбачений ч. 7 ст. ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022).

Також громадянин України ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, добровільно взяв участь у незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, перебуваючи на посаді заступника командира взводу НЗФ т.зв. «10-ї окремої артилерійської бригади» т.зв. «лнр» (в/ч НОМЕР_2 ), у період з 23.02.2022 до 23.10.202, надав таким формуванням допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, з метою виконання загального плану захоплення території України, із закріпленою зброю та боєкомплектом, керуючись статутами збройних сил російської федерації та «нм «днр», здійснював підривну діяльність проти України, приймав участь в різних видах бою та формах його забезпечення, а також забезпечував безпеку контрольних пропускних пунктів та перевірку документів мешканців населених пунктів, які захоплені збройними силами російської федерації під час повномасштабного вторгнення, на предмет виявлення військовослужбовців Збройних Сил України та невдоволених владою «лнр» осіб. Таким чином, ОСОБА_8 , вчинив злочин, передбачений ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Злочинну діяльність ОСОБА_8 припинено 23 жовтня 2022 року військовослужбовцями Збройних Сил України в н.п. Новомиколаївка, Харківської області шляхом взяття в полон.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів та надав суду показання, що дійсно за обставин, які зазначені в обвинувальному акті в умовах воєнного стану вчинив державну зраду, а також добровільно взяв участь в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, надав таким формуванням допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а саме з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту (з 24.02.2022 до 23.10.2022) та надав незаконним збройним формуванням допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України з метою виконання загального плану захоплення території України, із закріпленою зброю та боєкомплектом, виконував обов`язки «солдата».

Додатково зазначив, що на даний момент переосмислив своє ставлення до збройної агресії Російської Федерації проти України та вважає її неправомірною.

З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_8 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст.111 КК України(в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022), як державну зраду в умовах воєнного стану, зокрема умисне вчинення громадянином України діяння, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, переході на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України та за ч.7 ст.111-1 КК України, як добровільна участь громадянина України в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, наданні таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.111 КК України (в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022) та кримінальне правопорушення, передбачене ч.7 ст.111-1 КК України відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий та є особою молодого віку.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочинів з використанням умов воєнного стану.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського судуз прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією майна, думку обвинуваченого та його захисника, які просили призначити ОСОБА_8 найбільш мяке з можливих покарань, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст.111 КК України (в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022) та ч.7 ст.111-1 КК України слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій даних статей і призначити зазначені в санкціях вказаних статей додаткові покарання та на підставі ч.1,3 ст.70 КК України слід призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим з приєднанням додаткових покарань.

В той же час судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року, що набрав законної сили, ОСОБА_8 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України до тринадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Як видно з вказаного вироку інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення вчинене ним до ухвалення вироку, а отже остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.111 КК України та ч.7 ст.111-1 КК України і призначити йому покарання:

за ч.2 ст.111 КК України КК України - 15 (п`ятнадцять років) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

за ч.7 ст.111-1 КК України - 12 (дванадцять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.1,3 ст.70 КК України призначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, з врахуванням вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року, а саме з моменту його фактичного затримання до вступу цього вироку в законну силу.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст.394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3