Справа№ 640/6906/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004483 від 20.11.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, має на утриманні сина,2007 р.н., працюючого таксистом, раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 19.11.2017, приблизно о 21.19 годин, перебуваючи навпроти будинку №47 по вулиці Челюскінців в м. Харкові, усвідомлюючи, що в салоні транспортного засобу - автомобілі Chrysler 300 С д. н. з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , знаходиться вогнепальна зброя - пістолет, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді незаконного придбання та подальшого носіння вогнепальної зброї, бажаючи цього, з мотивів явної неповаги до правил громадської безпеки, з метою подальшого використання шляхом погрози застосування насильства до працівників органу Національної поліції, взяв у руку, а таким чином придбав, від невстановленої особи (матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження), малокаліберний самозарядний пістолет моделі «STAR SA.22LR» заводський номер « НОМЕР_2 » калібром 5,6 мм, який у подальшому, усвідомлюючи, що це вогнепальна зброя, тримав, а отже носив, у руці. Злочинна діяльність ОСОБА_4 була припинена співробітниками органу Національної поліції, які 19.11.2017, приблизно о 21.20 годин, виконуючи свої службові обов`язки, вибили з руки ОСОБА_4 малокаліберний самозарядний пістолет моделі «STAR SA.22LR» заводський номер « НОМЕР_2 » калібром 5,6 мм, який згідно з висновком судово-балістичної експертизи №719 від 06.12.2017 року являється нарізною вогнепальною зброєю іноземного промислового виготовлення, та який ОСОБА_4 , діючи без передбаченого законом дозволу, носив, тримаючи у руці, та використав шляхом погрози насильством стосовно працівників правоохоронного органу.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконне придбання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорював, пояснив причини та обставини скоєного. Зазначав, що належні висновки для себе зробив і більше подібного не повториться.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України доведена у повному обсязі.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 в межах пред*явленого обвинувачення, кваліфікувати за ч.1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, єдиний епізод вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані по особі обвинуваченого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, 2007р.н., зареєстрований в м. Харкові, станом на теперішній час проживає в м. Києві, характеризується задовільно, з його слів працює за договором таксистом.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, бажанні виправити наслідки вчиненого.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не заперечував обставин кримінального правопорушення, що сталися з його провини, надав критичну оцінку своїй протиправній поведінці, висловив жаль з приводу скоєного.

Наведене, на думку суду, у повній мірі підтверджує, що обвинувачений дійсно розкаюється у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує всі обставини, встановлені судом, та вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції інкримінованої статті, а саме у вигляді позбавлення волі.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Беручи до уваги наведене, при обранні міри покарання обвинуваченому, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України та враховує те, що ним скоєно тяжкий злочин, всі надані позитивні дані про особу обвинуваченого, наведені вище, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, його відношення до скоєного, обставини, що пом`якшують покарання, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання саме в межах санкції статті, що інкриміновано.

Також, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, враховуючи обставини вчиненого, єдиний епізод вчиненого, відсутність судимостей та притягнення до кримінальної відповідальності, наявність працевлаштування за його слів, наявність на утриманні неповнолітнього сина, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання в умовах воєнного стану в Україні, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 75 КК України та з врахуванням висновків, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2002 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен урахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

А тому, комплексне врахування всіх цих обставин справи та даних вивчення по особі обвинуваченого свідчить про те, що виправлення ОСОБА_4 в даному випадку та в умовах воєнного стану в Україні можливе без реального відбуття ним покарання за кримінальне правопорушення, що є предметом судового розгляду та можливість звільнення його з випробуванням на строк, визначений судом, надавши йому шанс виправитися та повернутися до звичайного життя, можливо в умовах ЗСУ, зважаючи на обставини, встановлені судом.

Тільки таке покарання, з врахуванням особливостей та обставин вчинення обвинуваченим, особи обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого та поведінки обвинуваченого, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та для виконання призначеного судом покарання і попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Клопотання прокурором щодо міри запобіжного заходу заявлено не було, а тому дане питання судом не вирішується.

Згідно ст.ст.124,126 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави понесені судові витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 3880,53 грн.

В порядку вимог ст. 174 КПК України суд скасовує арешт на речові докази, який був накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2017 року та ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07.12.2017 року.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст. 263 КК України - у вигляді 4 років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази (полімерний пакет з порошкоподібною речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину-«PVP» загальною масою 0,3694 грам) - знищити; автомобіль Chrysler 300 д.н.з. НОМЕР_1 - переданий на відповідальне зберігання - залишити у володільця ОСОБА_6 , скасувавши арешт, накладений ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07.12.2017 року, після набрання вироком законної сили.

Речовий доказ (пістолет моделі «STAR SA.22LR» заводський номер « НОМЕР_2 » калібром 5,6 мм.) - знищити, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2017 року, після набрання вироком законної сили.

Стягнути ОСОБА_4 на користь держави понесені судові витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 3880,53 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1