Провадження № 1-кс/932/1550/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0004555 від 23.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0004555 від 23.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, в якому слідчий просить накласти арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) Персональний комп`ютер чорного кольору, без серійного номеру з назвою «Pluner», шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

В обґрунтування клопотання, слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування, під час проведення огляду сайту www.icaccops.com, який являє собою спеціальне програмне забезпечення, яке містить базу порнографічних творів, з описом їх змісту, було виявлено інформацію, про українських користувачів файлообмінних мереж, що фізично розташовані на території м. Дніпро, які отримують доступ до дитячої порнографії.

Під час досудового розслідування було встановлено IP-адресу 109.87.161.207, з якої отримували доступ до файлів, з ознаками дитячої порнографії. (останній доступ 06.04.2024).

Відповідно до відповіді від інтернет провайдеру ТОВ «Контент Делівері Нетворк» - IP-адреса 109.87.161.207, використовується абонентом за фактичною адресою підключення: АДРЕСА_1 .

08.05.2024 слідчий суддя надав дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

30.05.2024 на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

1) Персональний комп`ютер чорного кольору, без серійного номеру з назвою «Pluner .

30.05.2024 року слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про визнання речовим доказом на майно вилучене в ході обшуку.

В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що за допомогою встановленого програмного забезпечення або стандартного програмного забезпечення, на вилученому майні можливо було отримувати доступ до файлів, які містять дитячу порнографію, а також, на вилучених носіях інформації можливе її зберігання.

В ході проведення досудового розслідування є об`єктивна необхідність у проведенні огляду вказаних речей за участю фахівця, проведення судово-комп`ютерних експертиз, з метою встановлення наявності або відсутності файлів, що містять дитячу порнографію, тому на тимчасово вилучене майно необхідно накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, є не тільки допустимим, а і необхідним з огляду на те, що лише завдяки йому буде виконано завдання даного кримінального провадження збереження речових доказів.

У судове засідання слідчий не з`явився. В прохальній частині клопотання слідчий просить розглянути клопотання відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення власників майна, для забезпечення схоронності майна, та запобігання його відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю можливим розглянути клопотання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З матеріалів клопотання вбачається, що Слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області 23.11.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004555 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 301-1 КК України на підставі того, що в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню внесеного до ЄРДР за № 0000955 від 07.04.2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України було виявлено ряд ІР-адрес на території міста Дніпра, які у жовтні - листопаді 2023 року отримують доступ до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. В ході подальшого досудового розслідування виявлено ряд ІР-адрес на території міста Дніпра, які у з початку 2024 року по квітень 2024 року отримують доступ до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем..

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 від 08.05.2024 року надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу обшуку від 30.05.2024, що долучений слідчим до клопотання в якості доказу, вбачається, що 30.05.2024 року слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2024 року було проведено обшук адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі, які постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 30.05.2024 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме:

1) Персональний комп`ютер чорного кольору, без серійного номеру з назвою «Pluner».

В разі не застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони розпорядження майна та його можливе подальше незаконне відчуження або володіння ним, позбавить орган досудового можливості проведення об`єктивного та всебічного розслідування у даному кримінальному провадженні.

З наведених вище підстав, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та без їх арешту та вилучення існує реальна загроза зміни слідової інформації, яка наявна на них на теперішній час, крім того необхідно провести ряд невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, вказане у клопотанні.

Слідчий суддя враховує наявність правових підстав для накладання арешту, можливість використання вказаного речового доказу у кримінальному провадженні. Приймаючи до уваги, що вищевказані речі, можуть бути використані, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тому з метою збереження цього речового доказу та досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання, тому воно підлягає задоволенню.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Оскільки вилучене майно необхідно зберігати в тому вигляді, в якому вони були вилучені, а також для забезпечення дієвості повного та всебічного розслідування злочину та проведення ряду відповідних експертиз, вважаю, що існують підстави для заборони користування, відчуження та розпорядження майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0004555 від 23.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження майном, яке вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) Персональний комп`ютер чорного кольору, без серійного номеру з назвою «Pluner».

Копію ухвали направити прокурору, слідчому, власнику майна та іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7