Справа № 712/6094/24
Провадження № 1-кс/712/2969/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 за участі заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася зі скаргою на бездіяльність щодо внесення відомостей до Єдиного Державного реєстру досудових розслідувань, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 травня 2024 року вона та її адвокат ОСОБА_4 звернулися до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області подали заяву про злочин у порядку ст.214 КПК України про притягнення до кримінальної відповідальності нотаріусів, які на її думку відмовивши заявнику у наданні на її запит матеріалів спадкової справи після смерті її батька, який помер 11.07.2005 року, вчинили злочин передбачений ч.1 ст.365-2 КК України. Вказувала, що після смерті батька вона оформила у власність частину земельної ділянки площею 1000 кв.м., а іншу частину- 682,09 кв.м., яка перебувала у тимчасовому користуванні (безстроковому) її батька їй протиправно не було передано у власність. У повідомленні, зокрема йдеться про наступне: Рішенням Черкаської міської ради від 28.07.2015 за N? 2-1422 заявнику відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації на земельну ділянку площею 683,0 кв.м. по АДРЕСА_1 , оскільки її ніби то включено до переліку земельних ділянок, що пропонуються до продажу на земельних аукціонах (рішення від 20.12.2011 за N? 3-477). Однак, ОСОБА_3 не було повідомлено про дату та час проведення аукціону. Факти оплати земельного податку ОСОБА_5 , за період із 2016 по 2019 роки, підтверджується листом ГУ ДФС у Черкаській області від 22.07.2019. У відповідності до листа ГУ ДПС у Черкаській області від 22.02.2024 встановлено, що у власності ОСОБА_6 перебувають дві земельних ділянки площами 0,1 га та 0.0693 га за адресою: АДРЕСА_1 . Тип земельних ділянок:02.01 - для будівництва і обслуговуванняжитлового будинку,господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Слід додати, що ОСОБА_5 направлено заяву до Першої Черкаської нотаріальної контори, яка зареєстрована 21.02.2024, з метою отримання копій спадкової справи померлого батька, у якій вона являється єдиною спадкоємцем. 26.02.2024 моєю клієнткою отримано протиправну відмову, а тому вважали, що внаслідок незаконних дій нотаріусів ОСОБА_7 , (не передала у спадщину ОСОБА_8 всю земельну ділянку) та нотаріуса ОСОБА_9 (не видала копій документів на заяву ОСОБА_6 ) сталося незаконне переоформлення частини її земельної ділянки площею 682,09 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, 27.04.2024 ОСОБА_10 повторно звернулася із заявою щодо надання копій спадкової справи, до якої долучила копії свідоцтва про народження; свідоцтва про смерть батька та паспорту, однак 25.04.2024 знову отримала відмову, оскільки перше звернення вирішено по суті (однак документів так і не надано). Відповідно до витягу із ДРРП від 19.02.2024, згідно якого земельній ділянці площею 0.0686 га присвоєно кадастровий N? :04:054:0092 та адресу, зазначено власника ОСОБА_11 . Під час аналізу технічної документації земельної ділянки площею 0,0686 га встановлено, що у актах погодження меж земельної ділянки та прийомки-передачі межових знаків, відсутні підписи представника Черкаської міської ради, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 . Також встановлено відсутність подання оголошення до місцевої газети про проведення замірів та встановлення межових знаків. Технічна документації виготовлена на земельну ділянку площею 0,0686 га, а дозвіл ОСОБА_14 видано Черкаською міською радою на 0,0800 га. Крім цього, в межах огляду технічної документації виявле аналогічність підписів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Враховуючи вищевиклалене становлено, що ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 (який фактично користуєть привласненою ділянкою), за попередньою змовою із представниками Черкась міської ради та нотаріусами ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , самовільно захопили та привласнили земельну ділянку ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 (площа 0,0686 га), чим спричинили матеріальної шкоди суму близько 12 000 доларів США. За вказаних обставин у діях нотаріусів вбачається склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст.365-2 КК України.

Заяву про злочин подано 07.05.2024 року (докази подання в оригіналі досліджувались в судовому засіданні), проте всупереч вимогам ст.214 КПК України працівниками Черкаського РУП ГУНП України в Черкаській області відомості про вказані правопорушення протягом 24 годин після отримання повідомлення не внесені до ЄРДР, відповідний витяг з ЄРДР не надано.

Тому просила: зобов`язати Черкаське РУП ГУНП в Черкаській області внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення відповідно до заяви від 07.05.2024 (зареєстрована 07.05.2024).

Заявник в судовому засіданні доводи скарги підтримала, з підстав, вказаних у ній, просили задовольнити.

Прокурор скерувала заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити у задоволенні скарги.

Ч. 3 ст. 306 КПК України передбачено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності слідчого та прокурора.

Дослідивши матеріали скарги та перевірки по зверненню, суд вважає скаргу не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

Судом становлено, що заявник 07 травня 2024 року звернулась із заявою, яка зареєстрована в канцелярії Черкаського РУП ГУНП.

Дослідивши зміст заяви ОСОБА_3 слідчий суддя доходить висновку, що заява не містить повідомлення про вчинення конкретних кримінальних правопорушень, і в заяві висловлені припущення, щодо того, що особи, які вказані у заяві особи незаконно, привласнили земельну ділянку, зокрема внаслідок протиправних дій нотаріусів.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 год. після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як зауважив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ) у Листі від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17) «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», питання правової оцінки заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення, є складним і неоднозначним, і воно характеризує стан судової практики розгляду аналізованої категорії скарг. Так, «у слідчій і в судовій практиці щодо цього питання є щонайменше два підходи. Згідно з першим передбачається так зване автоматичне внесення відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення. Цей підхід не передбачає оцінки відповідної заяви чи повідомлення на предмет того, що викладені відомості дають підстави констатувати певні ознаки складу злочину. У свою чергу, другий підхід не передбачає автоматичного внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях - вносяться лише визначені як такі, що, на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення». ВССУ, наводячи приклад, що в окремих випадках слідчі судді перевіряють не лише факт реагування чи не реагування на заяву про кримінальне правопорушення, а й здійснюють аналіз причин, внаслідок яких належне реагування не було забезпечено, категорично не заперечував можливість такої судової практики.

Перший підхід, по суті є формальним, і полягає у тому, що будь-яка заява (повідомлення), що має назву (якщо це письмовий документ) чи якщо його так називає заявник (в усній формі) «заява (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення» абсолютно незалежно від змісту такого повідомлення, мають спричиняти внесення уповноваженими особами (слідчим чи прокурором) відомостей з такої заяви (повідомлення) до ЄРДР та початок досудового розслідування.

Суд зазначає, що обрання такого формального підходу спричиняє ряд негативних наслідків як для держави та суспільства, так і для окремих людей, і може в окремих випадках зумовлювати внесення до ЄРДР явно недоречних відомостей (наприклад, у разі якщо така заява не містить взагалі жодних даних окрім назви; у разі якщо в ній йдеться про очевидно правомірну поведінку тих чи інших осіб; у разі, якщо в заяві не зазначається яке саме кримінальне правопорушення скоєно (навіть не йдеться про його родову приналежність); у разі, якщо йдеться про події які взагалі відбуваються поза волею людини тощо).

У зв`язку із цим суд дотримується іншого підходу змістовного. Такий підхід базується на нормах чинного законодавства виходячи з наступного.

Кримінальний Кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК). Для здійснення цього завдання Кримінальний Кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (частина 2 статті 1 КК). Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частина 1 статті 11 КК).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК).

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Так, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статті 214 КПК).

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною у згаданому Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Вказана інформація необхідна для (1) визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та (2) можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР. Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_19 від 17.06.2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту». Також і Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених раніше.

Суд звертає увагу, що як вказує заявниця, її протиправно було позбавлено можливості придбати у власність земельну ділянку пл.682,09 кв.м., яка перебувала у тимчасовому користуванні (безстроковому) її батька за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, на думку заявника вказане відбулося внаслідок незаконних дій нотаріусів ОСОБА_7 (не передала у спадщину ОСОБА_8 всю земельну ділянку) та нотаріуса ОСОБА_9 (не видала копій документів на заяву ОСОБА_6 ), тому сталося незаконне переоформлення частини її земельної ділянки площею 682,09 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на іншу особу за участі інших посадових осіб органу місцевого самоврядування.

Проте, зазначені заявницею обставини вказують на наявність спору про право цивільне або на наявність підстав для оскарження рішення суб`єкта владних повноважень чи особи, яка надає публічні послуги (нотаріус, державний реєстратор), які вирішуються в порядку ЦПК України або КАС України.

Таким чином, вищевказані обставини, які склалися між заявницею та іншими особами, які приймали рішення в процесі оформлення (приватизації) земельної ділянки, на яку заявниця, на її думку, має право оформлення її у власність (або у користування), повинні оцінюватись під час розгляду справи у суді відповідної юрисдикції.

За таких обставин слідчий суддя доходить висновку щодо відсутності в заяві достатніх об`єктивних даних, які б свідчили про те, що описані в ній події свідчать, що існує ймовірність вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з чим, відсутні й підстави для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.214, 215, 304-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1