Справа № 298/2363/23
Номер провадження 1-кп/298/164/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

доставленого під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судових засідань, в смт. Великий Березний, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 31.10.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, який фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше судимого вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 25.07.2023 до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком три роки,

-за ч.1 ст.127 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 25.07.2023, за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки, на шлях виправлення не став, а натомість вчинив новий злочин за наступних обставин.

30.10.2023 о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебував на сходовій клітці перед адміністративною будівлею «Shelter», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , разом з громадянином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень та побоїв, залякування та завдання сильного фізичного болю та страждання потерпілому ОСОБА_6 , ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи діяти саме таким чином, маючи на меті помститися потерпілому ОСОБА_6 за те, що той, на його думку, відносно невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я « ОСОБА_7 » негативно висловлювався в АДРЕСА_1 , та залякати за ці дії, піддавши останнього катуванню, виключно шляхом його покарання, та таким чином примушуючи його до виконання своїх вимог, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, а також загальновизнані принципи і норми міжнародного права, а саме: ст. 3 ч.1 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ст. 28 ч.1 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст.ст. 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР), ОСОБА_5 , з метою демонстрації сили та подолання опору і волі потерпілого ОСОБА_6 , користуючись його безпорадним станом, а саме накладеною гіпсовою лонгетою на ліву верхню кінцівку, став наносити останньому чисельні удари обома руками та ногами по голові та тулубу потерпілого, не реагуючи на його прохання припинити наносити удари та відпустити його додому, таким чином піддавши останнього катуванню.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_6 завдано тілесних ушкоджень у вигляді садна на потилиці, синця на лівій орбітальній ділянці. Дані тілесні ушкодження, відповідно до висновку експерта від 24.11.2023 виникли внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, по ударному механізму дії, яким могли бути затиснуті в кулак руки та обуті ноги сторонньої людини. Дані тілесні ушкодження, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, і за цією ознакою згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.127 КК України - тобто в умисному заподіянні сильного фізичного болю та фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі з метою покарання та залякування за дії, скоєні потерпілим.

В ході судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений та прокурор повідомили суд про досягнуту між ними угоду про визнання винуватості від 04 червня 2024 року, яка укладена між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 .

У відповідності до умов вказаної угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 , за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального правопорушення обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.127 КК України.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що ОСОБА_5 , у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений, за участю захисника узгодили вид та розмір покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.127 КК України, у вигляді позбавлення волі, строком на 4 роки, крім того, керуючись ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 25.07.2023, а саме 1 рік, 1 місяць позбавлення волі та остаточно призначити 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20.12.2023 по теперішній час.

Прокурор в судовому засіданні повідомив, що вважає, що при укладенні вказаної угоди про визнання винуватості дотримані всі вимоги та правила КК України та КПК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді вид та розмір покарання. Також просив запобіжний захід у виді тримання під ватрою залишити до вступу вироку в закону силу.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 , повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КК України, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз чи обіцянок. Також, обвинувачений зрозумів роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні також просила затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджені в угоді вид та розмір покарання.

У судовому засіданні прокурор, захисник, та обвинувачений підтвердили, що при укладанні угоди діяли добровільно, тобто угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурором в судовому засіданні надано письмову згоду потерпілого ОСОБА_8 на укладення та затвердження прокурором угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 31.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 .

Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст. 472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що угоду слід затвердити.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обмеження, які виключають можливість укладення угоди про визнання винуватості, відсутні.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Укладення угоди ініційовано одночасно з боку прокурора та обвинуваченого, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч.1 ст.127 КК України.

Перевіривши угоду на відповідність нормам кримінального процесуального та кримінального законодавства, суд дійшов висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода не суперечить вимогам ст.472 КПК України, оскільки містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджується із принципами призначення покарань та не перевищує міри покарання, визначені санкцієюч.1 ст.127 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , є винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КК України, яке згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які б могли обтяжувати покарання ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, відсутні.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження суд вирішує у порядку ст.174 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід у виді тримання під ватрою слід залишити до вступу вироку в закону силу.

Керуючись ст. ст. 100, 314 ч.3 п.1, 469, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 04 червня 2024 року про визнання винуватості яка укладена між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , складеної в присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000111 від 31 жовтня 2023 року, щодо обвинувачення ОСОБА_5 , за ч.1 ст.127 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КК України і призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 25.07.2023, а саме 1 рік та 1 місяць позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одиного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з часу тримання під вартою - 20 грудня 2023 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02 листопада 2023 року, на вилучене в ході огляду місця події від 31 жовтня 2023 року майно, а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «Huawei» моделі «MRD- LX1» іmеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , всередині із сім картою мобільного оператора «Vodafone» НОМЕР_3 , який упаковано у спецпакет НПУ WAR1112020 - скасувати.

Речові докази:

- мобільний телефон чорного кольору марки «Huawei» моделі «MRD- LX1» іmеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , всередині із сім картою мобільного оператора «Vodafone» НОМЕР_3 , який упаковано у спецпакет НПУ WAR1112020 - повернути власнику.

- відеозаписи з назвами: «VlD_20231030_174935», «VID_20231030_175558», «VID_20231030_175840» та «VID_20231030_180715», які вилучено на DVD-R Диск - 7349 432 - RED 05292 та упаковано до паперового конверту - зберігати при матеріалах справи.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного шляхом подачі апеляційної скарги через Великоберезнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1