Житомирський апеляційний суд
Справа №281/246/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.121 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі кримінальне провадження №281/246/23 за апеляційною скаргою прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.11.2023 відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Топільня, Лугинського району, Житомирської області, громадянин України, з неповною вищою освітою, не судимого, не інваліда, непрацюючого, на утриманні маючого малолітню дітину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислено з моменту фактичного затримання, а саме: з 09.02.2023.

Арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.02.2023 року - скасовано.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 , 08.02.2023 близько 20 години 00 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , розпочав словесний конфлікт зі своєю дружиною ОСОБА_10 , під час якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .. З цією метою, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання у потерпілої тілесних ушкоджень, знаходячись біля ліжка на якому лежала потерпіла ОСОБА_10 , умисно завдав численних ударів кулаками рук по голові потерпілої, після чого схопивши голову ОСОБА_10 двома своїми руками, почав бити головою потерпілої об бильце ліжка, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: геморагічного забою головного мозку: крововиливів в м`яких тканинах голови з внутрішньої поверхні в лівій тім`яній, в скронево-тім`яній зліва, в тім`яній по серединній лінії; крововиливів в м`які мозкові оболонки (субарахноїдальні) правої і лівої півкуль мозку, більш виражені в області правої півкулі лобної тім`яної і потиличної ділянок мозку, в ділянці середнього мозку, довгастого мозку, півкуль мозочку. Набряку і набубнявіння речовини головного мозку. Синця на верхній повіці лівого ока; синця по всій поверхні лівої щоки; подібного синця в проекції кута нижньої щелепи зліва; крововиливу на слизові оболонки верхньої і нижньої губ (в межах видимості), які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень які небезпечні для життя в момент заподіяння та такі, що спричинили смерть ОСОБА_10 , яка 09.02.2023 близько 01 години 00 хвилин за вище вказаною адресою від отриманих тілесних ушкоджень померла.

Окрім цього також заподіяв умисні тілесні ушкодження у вигляді: двох синів по передній поверхні грудної клітки зліва, в проекції - ребер по середній ключичній лінії; подібного синця в ділянці живота зліва, в нижній частині; подібного синця у лівій здухвинній ділянці; семи синців по зовнішній і внутрішній поверхням лівого плеча і передпліччя, у всіх третях; подібного синця в проекції правого плечового суглобу; по одному подібному синцю по внутрішній поверхні правого плеча в середній треті і правого передпліччя в верхній треті; подібного синця по передній і зовнішній поверхням верхньої треті правого стегна; подібного синця по зовнішній поверхні правого стегна в верхній треті; двох подібних синців по передній поверхні верхньої і середньої треті лівого стегна; подібного синця в проекції лівого колінного суглобу; подібного синця по передній поверхні середньої треті лівої гомілки; подібного синця по передній поверхні верхньої треті правої гомілки; синця подібного вище описаним в проекції попереку зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та в причинному з в`язку з насатнням смерті не знаходяться.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми що супроводжувалась геморагічним забоєм головного мозку; крововиливами: в м`які тканини голови з внутрішньої поверхні, під твердою мозковою оболонкою, на поверхні правої півкулі мозку в потиличній ділянці на дні задньої черепної ямки справа, в речовині мозку в ділянці середнього рівня покришки Варолієвого моста в стінки і порожнину 4-го шлуночка, в ділянці бульбарного відділу довгастого мозку на рівні нижніх олив і коренів мозочку та в ділянці середнього мозку - сильвієвого водопроводу з вираженим реактивним запаленням; крововиливами в м`які мозкові оболонки правої і лівої півкуль мозку, більш виражені в області правої півкулі лобної, тім`яної і потиличної ділянок мозку, в ділянці середнього мозку, довгастого мозку, півкуль мозочку; набряком і набубнявінням речовини головного мозку; синцями обличчя.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

В своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, як незаконний, та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України 9 років позбавлення волі. Строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання останнього в порядку ст.208 КПК України - з 09.02.2023. Визначити обтяжуючою обставиною відповідно до ст.67 КК України - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Виключити пом`якшуючі обставини відповідно до ст.66 КК України - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, зазначає, що судом виключено обтяжуючу обставину - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, лише на основі показів обвинуваченого, який в судовому засіданні пояснив, що протягом 08.02.2023 до часу вчинення інкримінуємого злочину, спиртних напоїв не вживав, а після нанесення тяжких тілесних ушкоджень, вживав спиртні напої. Наголошує, що суд належним чином не вмотивував своє рішення, чому саме не враховує показів свідків, про те що 08.02.2023 в денний час обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння та вчинив адміністративне правопорушення - домашнє насильство стосовно своєї дружини, а також довідку Коростенської ЦМЛ від 09.02.2023 згідно якої ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння - 1,4 проміле. Крім того, наголошує, що той факт, що засуджений визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого, адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки, разом з цим, в даному випадку визнання вини засудженим було обумовлене наявністю беззаперечних доказів його винуватості. Вважає, що відповідно зазначені обставини судом під час розгляду справи встановлені не були. Наголошує, що суд повною мірою не врахував усіх даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, як особа яка зловживає спиртними напоями, що підтверджується характеристикою з місця проживання, тривалість фізичного насильства зі сторони обвинуваченого по відношенню до загиблої та малолітніх дітей, які дали покази, що ОСОБА_8 періодично, кожні два - три дні заподіював фізичного болю загиблій та дітям. Також, не взято до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_8 , яке відноситься до категорії тяжких, кількість спричинених тілесних ушкоджень. Вважає, що наведені судом першої інстанції дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, які були враховані судом при призначенні ОСОБА_8 покарання, не є переконливими аргументами, які б свідчили про можливість призначення найменшої міри покарання згідно санкції статті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора в підтримку апеляційної скарги, позиції обвинуваченого та його захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.121 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.

У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В свою чергу, санкція ч.2 ст.121 КК України, за якою ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності, передбачає покарання виключно у виді позбавленням волі на строк від 7-и до 10-и років.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вважає апеляційний суд, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, на спеціалізованих обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, на час вчинення злочину офіційно ніде не працював, має малолітню дитину, раніше не судимий, а також бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_8 дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, пом`якшуючі покарання обставини у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, як обставину, що обтяжує покарання, та прийшов до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

З даним висновком місцевого суду суд апеляційної інстанції частково не може погодитись з огляду на те, що при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.121 КК України суд першої інстанції в неповній мірі врахував тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким, фактичні обставини скоєного, зокрема, беззаперечно значну кількість спричинених останнім тілесних ушкоджень потерпілій, як і наслідки (тяжкі смерть потерпілої) скоєного обвинуваченим, конкретні обставини вчинення цього правопорушення, які, на думку суду апеляційної інстанції, носять підвищений суспільно небезпечний характер, особливо з урахуванням вчинення цього правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Апеляційний суд за результатами судового розгляду та апеляційної перевірки провадження також вважає помилковими та належно не підтвердженими висновки суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_8 щирого каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Так, матеріалами провадження не підтверджено дійсного факту щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_8 . Апеляційний суд, не зважаючи на позицію останнього в судах першої та апеляційної інстанцій, не вбачає фактичного розкаяння обвинуваченого у вчиненому та дійсний осуд своєї поведінки. При цьому, слід взяти до уваги позицію останнього під час досудового розслідування (часткове визнання своєї вини) та судового розгляду (часткове визнання, в послідуючому формально повне), тобто його позиція з цих підстав не була незмінною та послідовною. Знову ж так, у відповідності до обвинувального акту, досудовим розслідування також не встановлено такої обставини, пом`якшуючою покарання щире каяття обвинуваченого (т.1 а.п.6) Крім того, в ході апеляційного розгляду не встановлено і того факту, що щире каяття ОСОБА_8 є дійсним, відвертим, підтверджується щирим жалем з приводу наслідків, які настали від його дій, та осудом своєї поведінки, як і дійсним бажанням виправитись.

Згідно ст.66 КК України сприянням розкриттю злочину є добровільні дії, які вчиняються у формі повідомлення правоохоронним органам або суду відповідних фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність. Таке сприяння має бути активним, тобто ініціативним та енергійним. Разом з тим, матеріали кримінального провадження такі дані не містять.

На думку апеляційного суду, формальна участь обвинуваченого в процесуальних діях в ході досудового розслідування, без належних даних в матеріалах кримінального провадження про надання ОСОБА_8 реальної допомоги органам правосуддя в з`ясуванні тих обставин вчинення правопорушень, які мають істотне значення для повного його розкриття, є свідченням відсутності активного сприяння розкриттю злочину, в розумінні обставини, що пом`якшує покарання.

Таким чином, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не підтверджено існування обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , визначені місцевим судом у вироку пом`якшуючі обставини підлягають виключенню.

В свою чергу, згідно вироку, судом першої інстанції обґрунтовано визнано обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно ст.67 КК України, - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Разом з цим, апеляційний суд вважає помилковими висновки суду щодо виключення з обвинувачення ОСОБА_8 обтяжуючої обставини - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Вище зазначений висновок суду є не відповідним фактичним обставинам провадження встановлених судом першої інстанції у вироку (в частині формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним) та спростовується відповідними доказами, апеляційні посилання прокурора є обґрунтованими.

Так, у відповідності до матеріалів провадження, а саме, довідки Коростенської ЦМЛ від 09.02.2023 (т.2 а.п.14), обвинувачений ОСОБА_8 , будучи оглянутий мав відповідні зовнішні ознаки перебування в стані алкогольного сп`яніння, за встановленим результатом чедичного обстеження перебував у стані алкогольного сп`яніння - 1,3% проміле. Перебування обвинуваченого під час вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння підтверджено і показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (працівники поліції), які 08.02.2023 в денний час виїжджали на повідомлення про насильство в сім`ї, а саме зі сторони ОСОБА_13 стосовно ОСОБА_14 , складали адміністративний протокол за насильство в сім`ї відносно ОСОБА_13 (т.1 а.п.209).

За таких обставин, апеляційний суд вважає доведеною обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Одночасно апеляційний суд наголошує, що судом першої інстанції належно не враховано і всіх характеризуючих даних особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, що підтверджується характеристикою з місця проживання.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, приймаючи рішення про призначення обвинуваченому покарання, фактично в мінімальних межах, встановлених санкцією ч.2 ст.121 КК України, пославшись на обставини, які він враховує при призначенні покарання, належним чином не мотивував і не навів переконливих доводів про доцільність призначення саме такого розміру покарання, обмежившись лише формальним посиланням на вищезазначені обставини.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у вигляді 7 років позбавлення волі не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Відповідно до ст.ст.409, 414 КПК України підставами для скасування вироку суду першої інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. В порядку ст.420 КПК України апеляційний суд в частині призначення ОСОБА_8 покарання ухвалює новий вирок.

При цьому, при призначенні ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким, його суспільну небезпечність, фактичні обставини його вчинення, тяжкі незворотні наслідки, особу винного, який раніше не судимий (т.2 а.п.5), має негативні характеристики за місцем проживання (т.2 а.п.9), на спеціалізованих обліках не перебуває (т.2 а.п.11-13), одружений та має на утриманні малолітню дитину, має місце реєстрації та проживання, відсутність обставин, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та вважає правильним призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України, покарання в межах санкції цієї статті, у виді позбавлення волі.

Обґрунтованих підстав для застосування при призначенні покарання обвинуваченому положень ст.ст.69, 75 КК України, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.11.2023 відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Початок строку відбуття призначеного судом покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання - 09.02.2023.

В решті вирок залишити без змін.

На вирок апеляційного суду, який набирає законної сили негайно після його проголошення, учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :