Справа №295/4391/24
УХВАЛА

Іменем України

08.04.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 щодо незаконного затримання та позбавлення свободи ОСОБА_4 , та додані до неї матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з указаною скаргою, у якій просить зобов`язати керівника військової частини "ІНФОРМАЦІЯ_12 (ІНФОРМАЦІЯ_13, в/ч НОМЕР_1 , пп НОМЕР_2 " негайно доставити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до приміщення Богунського районного суду м. Житомира для з`ясування підстав позбавлення свободи; зобов`язати керівника військової частини "ІНФОРМАЦІЯ_12 (ІНФОРМАЦІЯ_13, в/ч НОМЕР_1 , пп НОМЕР_2 " негайно звільнити ОСОБА_4 , допитати в статусі свідків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 .

В обґрунтування вимог скарги вказано, що 21.03.2024 року близько 13:30 год ОСОБА_3 проінформував її чоловік, ОСОБА_4 , що співробітники ВПД №1 (м. Новий Розділ) СРУП ГУНП у Львівській області протиправно зупинили ОСОБА_4 , доставили у відділ поліції, де вказали, що останній оголошений в розшук через неявку по повістці в ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 .

Після затримання ОСОБА_4 працівники поліції на службовому автомобілі, примусово відвезли в ТЦК та АДРЕСА_2 , після чого, взявши за руки, із застосуванням насильства, завели на територію місцевого структурного підрозділу Міністерства Оборони України.

Скаржник зазначила, що її чоловік не отримував будь-яких повісток, не був підозрюваним у жодному кримінальному провадженні, на його прохання поліцейський ОСОБА_7 надав для ознайомлення матеріали, надіслані ВПД №1 (м. Новий Розділ) СРУП ГУНП у Львівській області від ІНФОРМАЦІЯ_4 , у яких містилася повістка про виклик ОСОБА_4 . У такій повістці підпис не відповідає тому, що належить вищевказаному суб`єкту, матеріали не містили постанови про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_4 за порушення правил військового обліку.

З 14:00 год до 21:00 год 21.03.2024 року ОСОБА_4 протиправно знаходився у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_2), де відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за порушення правил військового обліку, вживались заходи тиску щодо проходження військово-лікарської комісії, застосовувались погрози, маніпуляції, обмеження свободи пересування.

При застосуванні протиправних дій з боку поліцейських та ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ОСОБА_4 , останній повідомив поліцію шляхом скерування усного звернення на лінію 102, викликано слідчо-оперативну групу, однак ОСОБА_4 відмовлено у доставці до відділу поліції для написання заяви про незаконні дії щодо нього.

У вечірній час ОСОБА_4 було примусово відправлено ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ) на проходження військової служби в 95-ту окрему десантно-штурмову бригаду м. Житомира.

Ухвалою суду від 25.03.2024 року у справі відкрито провадження.

Поданим 26.03.2024 року клопотанням заявник зазначила, що ОСОБА_4 на даний час перебуває у 199 навчальному центрі м. Житомира, а не в 95-ї окремій десантно-штурмовій Поліській бригаді, як зазначалося раніше.

Ухвалою суду від 28.03.2024 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_6 інформацію про підстави перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у ІНФОРМАЦІЯ_7 та направлення останнього до навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_3 Десантно-штурмових військ Збройних Сил України.

В судове засідання заявник не з`явилася, ОСОБА_4 доставлено також не було.

28.03.2024 року від командира військової частини НОМЕР_3 надійшов лист, в якому повідомив, що згідно наказу командира цієї ж військової частини від 22.03.2024 № 82 ОСОБА_4 є таким, що прибув з ІНФОРМАЦІЯ_8 та призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_3 Десантно-штурмових військ Збройних Сил України. Повістка про виклик до суду вручена останньому під розписку. Відповідно до змісту вимог ст. 14 Розділу 1 Частини І Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого ЗУ №548-ХІV від 24.03.1999 року, визначено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен особисто звертатись до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. А тому, для вибуття на судове засідання військовослужбовець ОСОБА_4 повинен подати відповідний рапорт на розгляд командування військової частини НОМЕР_3 у спосіб та в порядку, передбаченими вимогами чинного законодавства України.

До такого листа долучено копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №82 від 22.03.2024 року, з якого вбачається, що солдат ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 року, поіменного списку військовозобов`язаних від 21.03.2024 року №2149, прибув з ІНФОРМАЦІЯ_8 під час проведення загальної мобілізації, останього призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_3 Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, з 22.03.2024 року, зараховано до списків частини і на всі види забезпечення та на триразове котлове забезпечення на вечерю з 22.03.2024 року, без продовольчого атестату, вступний інструктаж з питань охорони праці пройшов.

Відділ поліцейської діяльності № 1 Стрийського районного управління ГУНПу Львівські області повідомляє, що на виконанні у відділу перебувалоо звернення ІНФОРМАЦІЯ_9 від 27.02.2024 ) щодо доставлення ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання адміністративного протоколу, оскільки останній вчинив адміністративне правопорушення за ст. 210 КУаП. 21.03.2024 ОСОБА_4 було затримано працівниками поліції за вчинення злісної непокори працівникам поліції та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_10 . Після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 було відпущено.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 206 КПК якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Відповідно до ст. 208 КПК України передбачено право затримання уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, у визначених випадках.

Згідно зі статті 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Виходячи із вище зазначених положень законодавства, розгляду в порядку ст. 206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п.п. 1, 17, 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до ст. ст. 64, 65 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують виконання військового обов`язку громадянами України. Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані доставити осіб, які у разі порушення ними законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію до територіального центру комплектування (ст.ст. 259, 262 КУпАП, ч. 3 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Як зазначено в п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_4 або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Як вбачається із змісту скарги, у даному випадку має місце незгода скаржника ОСОБА_3 із діями працівників ВПД №1 (м. Новий Розділ) СРУП ГУНП у Львівській області, ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_2 ), пов`язаними з мобілізаційними заходами, як вона зазначила, щодо її чоловіка ОСОБА_4 . Разом з тим, доказів про те, що ОСОБА_4 є чоловіком заявника, суду не надано.

Надані слідчому судді дані свідчать про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент розгляду скарги не є особою, яка незаконно позбавлена волі чи утримується під вартою, а тому відсутні відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення.

Разом з тим, ОСОБА_4 у встановленому законом порядку призваний на військову службу під час мобілізації, йому присвоєне військове звання і його направлено для проходження військової служби, що підтверджується згадуваним вище наказом командира військової частини НОМЕР_3 №872 від 22.03.2024 року.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайного звільнення з-під варти особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Слідчий суддя констатує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу, є явно надуманим та таким, що перешкоджає здійсненню призову громадян на військову службу під час мобілізації, оскільки призов громадян на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу та особисту недоторканість, гарантоване Конституцією України, а є обов`язком громадянина України на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, передбачений ст. 65 Конституції України.

За наслідками розгляду скарги, факт незаконного позбавлення свободи ОСОБА_4 за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, не знайшов свого підтвердження.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи ІНФОРМАЦІЯ_11 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, ОСОБА_4 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування положень ст. 206 КПК України та задоволення скарги відсутні.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу скаржника на тому, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту ОСОБА_4 вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень - до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 206-213, 309, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 щодо незаконного затримання та позбавлення свободи ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1