Провадження № 1-кс/760/139/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 10 серпня 2023 року у кримінальному провадженні №0002773 від 07.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 звернулися до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просять скасувати повідомлення про підозру від 10 серпня 2023 року у кримінальному провадженні №0002773 від 07.12.2023 року, складене слідчим слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 щодо ОСОБА_4 .

В обґрунтування скарги вказує, що ОСОБА_4 10 серпня 2023 року слідчим слідчого відділу Солом?янського УП ГУНП у м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , було повідомлено про підозру.

Сторона захисту вважає, що зазначене повідомлення про підозру є незаконним та

необґрунтованим, внаслідок чого підлягає негайному скасуванню.

Однією з підстав скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 10.08.2023 року, є неналежний суб?єкт складення та повідомлення про підозру, виходячи з наступного.

З часу відкриття кримінального провадження №90002773 від 07 грудня 2022 року,

ОСОБА_4 був залучений в якості свідка і двічі надав покази слідчому, в тому числі докази повернення грошових коштів заявнику починаючи ще до подачі ним заяви до Солом?янського УП ГУНП в м. Києві, а саме копії платіжних доручень АТ «ОТП БАНК», які як докази, з невідомих причин не зазначені слідчим у повідомленні про підозру від 10 серпня 2023 року.

17 березня 2023 року ОСОБА_4 було призвано за мобілізацією, як військовозобов`язаного, на захист територіальної цілісності України та направлено до військової частини НОМЕР_1 .

20 березня 2023 року згідно наказу начальника окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» державної прикордонної служби України №124-ос, ОСОБА_4 було зараховано до списку особового складу Державної прикордонної служби України МВС на особливий період.

Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 24 березня 2023 року №404-0С,

ОСОБА_4 було направлено для подальшого проходження служби у НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України.

Наказом Начальника 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 28 березня 2023 року №78-ОС ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу.

Наприкінці квітня 2023 року ОСОБА_4 отримав виклик до прокурора

Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , для чергового допиту його в якості свідка на 12 годину 05 травня 2023 року у кримінальному провадженні №0002773 від 07 грудня 2022 року.

28 квітня 2023 року ОСОБА_4 направив заяву на ім?я керівника Солом`янської окружної прокуратури про неможливість явки у зв`язку із проходженням військової служби та про України відмову від подальшої дачі показів, як свідок, посилаючись на ст.63 Конституції України та ст.18 КПК.

Також, у телефонні розмові із захисником ОСОБА_4 . прокурор ОСОБА_3 просила повідомити місце військової служби ОСОБА_4 , на що отримала відмову.

У липні 2023 року на телефон ОСОБА_4 прийшли декілька повідомлень з відділення Укрпошти за місцем його реєстрації, що він має отримати листи з Солом`янського УП ГУНП в м. Києві.

Як стало відомо із розмови захисника зі слідчим слідчого відділу Солом?янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , кримінальне провадження із Солом?янської окружної прокуратури м. Києва було знову повернуто слідчому і вже вона викликає ОСОБА_4 для допиту в якості свідка.

При цьому, захисник повідомив також слідчого, що ОСОБА_4 знаходиться у бойовому розпорядженні і ніяким чином не може покинути свій пост для дачі свідчень у провадженні або повідомити сторонніх осіб про своє місце перебування.

10 серпня 2023 року ОСОБА_4 надіслав чергову заяву на ім?я начальника слідчого відділу Солом?янського УП ГУНП у м. Києві, відповідну заяву, тотожну із заявою на ім?я керівника

Солом?янської окружної прокуратури, де також зазначив про неможливість явки у зв?язку із проходженням військової служби та про відмову від подальшої дачі показів, як свідок, посилаючись на ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України.

Однак, 10 серпня 2023 року, вже було готове повідомлення про підозру та направлено ОСОБА_4 поштою за місцем його реєстрації.

Виходячи із викладеного, очевидним є факт нехтування досудовим слідством своїх обов?язків щодо встановлення фактів, які безперечно вказують існування підстави скасування повідомлення про підозру з причини невідповідності суб?єкту підозри.

Як зазначалось, з 20 березня 2023 року ОСОБА_4 має статус державного службовця - інспектора Державної прикордонної служби України підпорядкованої МВС України, як і Національна поліція України. Дуже дивним здається вручення підозри працівниками МВС один одному, адже чинним законодавством передбачена інша підслідність (п.4 ст.216 КПК України).

Отже, повідомляти про підозру ОСОБА_4 повинні були слідчі Державного бюро розслідувань за погодженням із спеціалізовано прокуратурою, якщо б вони дійшли б тих самих висновків, що і слідчий СВ Солом?янського УП ГНПУ ОСОБА_8 за скаргою приватного

обвинувачення.

Виходячи з цього, є перша законна підстава для скасування повідомлення про підозру, що оскаржується, оскільки є неналежний суб?єкт складення та повідомлення про підозру.

Другою підставою для скасування повідомлення про підозру є порушення процесуального

порядку вручення повідомлення про підозру. Окрім порушення правил підслідності (п.4 ст.216 КПК України), ухилення органів досудового розслідування від виконання своїх посадових обов?язків щодо встановлення усіх обставин справи та осіб причасних до неї, встановлення їх статусу та місцезнаходження, при цьому неодноразово отримуючи від ОСОБА_4 свідчення про те, що він знаходиться на захисті територіальної цілісності України, повідомлення про підозру було направлено ОСОБА_4 поштовим відправленням за місцем його реєстрації, при цьому його ще й було оголошено у розшук, нібито він, виконуючи свій обов?язок по захисту держави у зоні бойових дій, ухиляється від явки до слідчого Солом?янського УП ГУНП в місті Києві.

Коли про розшук через додаток «Дія» дізнався ОСОБА_4 , він вимушений був звернутись до керівництва військової частини та взяти короткочасну відпустку для вирішення питань за кримінальним провадженням, в тому числі пов?язаного із зняттям його з розшуку.

10 жовтня 2023 року ОСОБА_4 разом із захисником адвокатом ОСОБА_5 з?явився до Солом?янського УП ГУНП в м. Києві, де отримав копію повідомлення про підозру від 10 серпня 2023 року і підписав протокол допиту підозрюваного, де послався на ст.63 Конституції України.

Зауваження про те, що проведення слідчих дій відносно працівника ДПСУ МВС є незаконним, працівники Солом?янського УП ГУНП в м. Києві проігнорували і повідомили ОСОБА_4 і його захисника про їх право на оскарження дій слідчого.

Крім цього, сторона захисту не була ознайомлена з матеріалами досудового розслідування.

Отже, є друга підстава для скасування повідомлення про підозру, що оскаржується, а саме порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру.

Третьою підставою для скасування повідомлення про підозру є необґрунтованість підозри. Сторона захисту вважає, що до необґрунтованості підозри в даному випадку можна віднести наступні порушення: неправильна кваліфікація правопорушення, не включення у текст підозри доказів наданих стороною захисту, порушення вимог ст.61 Конституції України тощо.

Отже, є усі можливі передбачені законодавством підстави для скасування повідомлення про підозру.

18 грудня 2023 року до слідчого судді надійшли заперечення прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 на скаргу ОСОБА_4 на повідомлення про підозру, у яких просила відмовити у задоволенні скарги.

В обґрунтування заперечень вказала, що у скарзі захисник посилається на те, що однією із підстав скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 є неналежний суб`єкт, оскільки з 17 березня 2023 року ОСОБА_4 було призвано за мобілізацією, як військовозобов`язаного і тому повідомляти про підозру йому повинні були слідчі ДБР за погодженням із спеціалізованою прокуратурою. Однак, ОСОБА_4 на момент вчинення даного кримінального правопорушення не мав статусу військовослужбовця, відтак повідомлення про підозру останньому вручено слідчим за погодженням з прокурором відповідно до вимог КПК України.

Крім того, відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09 серпня 2023 року №605-ОС солдата ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Що стосується порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 , то доводи захисника є надуманими та безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень що регламентується ст.135 КПК України.

З урахуванням відсутності ОСОБА_4 за місцем проживання повідомлення про підозру було вручено представнику житлово-експлуатаційній організації за місцем його проживання, крім того направлено йому поштою.

Третьою підставою для скасування підозри адвокат вважає необґрунтованість підозри, посилаючись на невірну кваліфікацію правопорушення та не включення в текст підозри доказів наданих стороною захисту.

Вказане твердження сторони захисту не відповідає дійсності і є надуманим виходячи з того, що в повідомленні про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, чітко зазначено зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Таким чином, дослідження та оцінка наданих стороною захисту доказів не входить до повноважень слідчого судді на даній стадії досудового розслідування.

У судове засідання, призначене на 10 квітня 2024 року скаржник та його захисник не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки слідчому судді не повідомили.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги з підстав, викладених у запереченнях на скаргу.

За таких обставин, враховуючи строки розгляду зазначеної категорії справ, визначені статтею 306 КПК України, приймаючи до уваги положення статті 28 Кримінального процесуального кодексу України щодо розумних строків розгляду, а також принцип диспозитивності та змагальності кримінального провадження (статті 22, 26 КПК України), слідчий суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності скаржника та його захисника.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Слідчий суддя, заслухавши заперечення прокурора, врахувавши доводи скаржника, викладені у скарзі, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні Солом`янського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0002773 від 07 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Солом`янської окружної прокуратури м. Києва.

10 серпня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Звернувшись до суду зі скаргою, ОСОБА_4 вважає повідомлення про підозру незаконним та необґрунтованим, оскільки підозра складена та вручена неналежним суб`єктом, було порушено порядок вручення підозри, а сама підозра є необґрунтовано.

Постановою cлідчого Солом`янського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_6 , погодженою прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 від 20 листопада 2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №00002773 від 07 грудня 2022 зупинено у зв`язку з оголошенням підозрюваного в розшук.

Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.

Так, згідно ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Частинами 1, 2 ст.22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Пунктом 16 ч.3 ст.42 КПК України надано право підозрюваному оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п.13 ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.40 КПК України слідчий уповноважений повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру.

Згідно ч.1 ч.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.277 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок здійснення повідомлень у кримінальному провадженні внормований Главою 11 КПК України, за змістом ст.111 КПК.

Зокрема, статтею 135 КПК України встановлено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Щодо твердження адвоката про необґрунтованість підозри, слід зазначити наступне.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п.10 ч.1 ст.303 КПК на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Виходячи зі змісту ст.368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Відповідно, і вимога щодо достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого, прокурора повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи ще неповною, призводить тим не менше до обґрунтованого висновку про причетність особи до інкримінованого їй злочину та виключає протилежний висновок на даний момент розслідування.

Отже, не вдаючись до оцінки доказів з точки зору їх достатності та допустимості, а також доведеності поза розумним сумнівом вини особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду, при вирішенні питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих доказів здійснюється слідчим суддею виключно з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав вважати особу причетною до вчинення кримінального правопорушення, а також стверджувати, що підозра є настільки обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обгрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об ективного. спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обгрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яке йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей протии Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Визначаючи стандарт «достатня підстава», що застосовується при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.01.2022р. зазначила, що … стандарт доказування «достатня підстава» є значно нижчим порівняно з такими стандартами як «поза розумним сумнівом» (що застосовується під час розгляду кримінального провадження по суті), так і «обґрунтована підозра» (за яким доводиться наявність підстав піддавати конкретну особу заходам забезпечення кримінального провадження)(справа №11-132сап21).

Аналогічний підхід має застосовуватися при визначенні «достатності доказів для підозри», що необхідно встановити у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України.

Вищенаведене, а також системний аналіз положень ст.ст.276-278 КПК України вказує на те, що у випадку розгляду скарги на рішення органу досудового розслідування про підозру слідчий суддя має з`ясувати не лише виконання останнім положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та її змісту, але й наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри такої особи.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру. Водночас, докази, на яких ґрунтується підозра, повинні бути отримані органом досудового розслідування в порядку та у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, та містити відомості, які могли б переконати стороннього спостерігача в тому, що ця особа має відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Надання слідчим суддею оцінки достатності доказів для повідомлення особі про підозру можливе лише в межах перевірки у відповідному судовому провадженні.

Таким чином, дослідження та оцінка наданих стороною захисту доказів не входить до повноважень слідчого судді на даній стадії досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя не погоджується із доводами скаржника про неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру, оскільки ОСОБА_4 на момент повідомлення його про підозру не мав статусу військовослужбовця.

Так, наказом Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №605-ОС від 09 серпня 2023 року ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Згідно витягу з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №531-ОС від 11 серпня 2023 року ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу загону.

Даний документ отримано Солом`янським УП ГУНП в м. Києві 31 жовтня 2023 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції за вх. №15647/вс.

Відтак, слідчим суддею встановлено, що на момент повідомлення про підозру ОСОБА_4 не мав статусу військовослужбовця, що підтверджується належними доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, які були досліджені під час розгляду скарги.

Також, слідчий суддя не погоджується із твердженням сторони захисту щодо порушення процесуального порядку повідомлення про підозру, оскільки повідомлення вручено у відповідності до вимог ст.278 КПК України.

З урахування викладеного вище, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволені поданої скарги.

Керуючись ст. 214, 220, 303, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 10 серпня 2023 року у кримінальному провадженні №0002773 від 07.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя Солом`янського

районного суду м. Києва ОСОБА_1