Справа №705/2427/24
1-кп/705/941/24 ВИРОК
24.04.2024 м.Умань
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, який не працює, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимий 23.01.2024 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.01.2024 ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 11.03.2024.
Працівником Уманського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області (далі - відділу пробації) 15.03.2024 ОСОБА_2 поставлено на облік у відділі пробації, ознайомлено під розписку з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, після чого ОСОБА_2 був направлений до місця відбування покарання - Уманського комунального підприємства «Комунальник», що розташоване в м. Умань по вул. В`ячеслава Чорновола, 19 (далі - УКП «Комунальник»), з вимогою приступити до відпрацювання громадських робіт з 22.03.2024.
Відповідно до наказу директора УКП «Комунальник» № 57-к від 20.03.2024 засуджений прийнятий на відбування призначеного вироком суду покарання, ОСОБА_2 розроблено графік виходу на роботу з 22.03.2024 по 29.03.2024, проведено інструктаж з охорони праці.
ОСОБА_2 з 25.03.2024 по 29.03.2024 без поважних причин не з`явився для відпрацювання громадських робіт.
02.04.2024 ОСОБА_2 з`явився до відділу пробації та надав пояснення про те, що відмовляється відпрацьовувати громадські роботи, оскільки запропоновані йому роботи не влаштовують його. Оскільки вказана засудженим причина відмови від відпрацювання громадських робіт не є поважною, ОСОБА_2 винесено попередження про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 389 КК України.
У подальшому ОСОБА_2 розроблено графік виходу на роботу з 01.04.2024 по 30.04.2024, але з 01.04.2024 по 17.04.2024 він без поважних причин не з`явився для відпрацювання громадських робіт, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до ст. 37 КВК України порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті і відпрацювати встановлений строк громадських робіт, у вище вказані періоди ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилявся від покладених на нього обов`язків та не з`являвся на громадські роботи до Уманського комунального підприємства «Комунальник» без поважних причин, на попередження відділу пробації не реагував, тим самим ухилявся від відбування покарання у вигляді 116 годин громадських робіт.
Частиною першою статті 381 КПК України передбачено розгляд судом обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Відповідно до частини другої статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Прокурор Уманської окружної прокуратури ОСОБА_4 на виконання вимог частини першої статті 302 КПК України в обвинувальному акті клопотав про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. ОСОБА_2 у присутності захисника ОСОБА_5 роз`яснено зміст частини другої статті 302 КПК України, що підтверджується його заявою від 19.04.2024; ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у кримінальному проступку, передбаченому ч. 2 ст. 389 КК України, за обставин, установлених під час дізнання й викладених в обвинувальному акті, надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, факт скоєння ОСОБА_2 кримінального проступку підтверджується матеріалами справи, тому засуджує його за ч. ч. 2 ст. 389 КК України.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК Україні особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Так, при обранні ОСОБА_2 виду та міри покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України виходить із загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення; відомості про особу винного, який раніше судимий, не працевлаштований, має місце реєстрації та місце проживання, де характеризується не інформативно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває; обставину, яка пом`якшує покарання, щире каяття у вчиненому проступку, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Також при обранні виду покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, не відбувши покарання за попереднім вироком від 23.01.2024, яке згідно з таким вироком слід відбувати реально.
З урахуванням наведеного суд вважає, що покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.
Відтак, до призначеного судом ОСОБА_2 покарання за даним вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2024 року.
У ході досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2024 року та з урахуванням положень п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно з якими одному дню обмеження волі відповідає вісім годин громадських робіт, призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 10 днів обмеження волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду кримінального провадження апеляційним судом.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорювання встановлених досудовим розслідуванням обставин.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за його ухваленням, надіслати учасникам судового провадження прокурору, обвинуваченому, захиснику.
Суддя ОСОБА_1