Дата документу 17.04.2024
Справа № 334/2712/24
Провадження № 1-кп/334/508/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи стосовно, якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка має середню освіту, незаміжньої, яка не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимої, у кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

31.01.2024 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні магазину «Дари добро», який розташований на цокольному поверсі буд. АДРЕСА_2 та маючи намір на таємне викрадення чужого майна, побачила чорну наплічну сумку в якій знаходився мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi А1» в копусі зеленого кольору, іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 , які на праві власності належать потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надалі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, не усвідомлюючи суспільне-небезпечний характер свого діяння та не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 таємно викрала вказану чорну наплічну сумку, яка не має матеріальної цінності для потерпілої, в якій знаходився мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi А1» в копусі зеленого кольору, іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 , вартістю 3197 гривень 18 копійок.

У подальшому, ОСОБА_4 зникла з місця вчинення суспільно небезпечного діяння з викраденим майном, розпорядившись тим самим на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 3197 гривень 18 копійок

В ході досудового розслідування призначено судово-психіатричну експертизу. Висновком експерта від 04.03.2024 № 86, за результатами судового-психіатричної експертизи, встановлено, що ОСОБА_4 виявляла у момент скоєння інкримінованого їй кримінального правопорушення та виявляє на теперішній час ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, емоційно-вольовий дефект особистості.

Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_4 можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період, що відноситься до інкримінованого їй діяння.

За своїм психічним станом ОСОБА_4 у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними, а також потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила суду, що вона випадково взяла чужу сумочку, вирішивши, що вона безкоштовна і виявила, що вона комусь належить лише вдома. Після цього вона за декілька днів разом із сином розшукала потерпілу та повернула їй сумочку із речами, а гроші, які знайшла в ній витратила на свої потреби.

Захисник адвокат ОСОБА_7 вказав на те, що ОСОБА_4 не проявляє агресії до навколишніх, а саме діяння вчинене через її психічний стан та неусвідомлення наслідків.

Заслухавши в судовому засіданні показання особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її захисника, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, а також оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинила суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Висновком експерта від 04.03.2024 № 86 встановлено, що ОСОБА_4 виявляла у момент скоєння інкримінованого їй кримінального правопорушення та виявляє на теперішній час ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, емоційно-вольовий дефект особистості.

Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_4 можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період, що відноситься до інкримінованого їй діяння.

У відповідності до абзацу 3 пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року суди повинні критично оцінювати зазначені висновки з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й вмотивованості, оскільки ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідних ухвалі, вироку, постанові суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно статті 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

За змістом статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані осудності злочини; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб ( частина 1 статті 94 КК України суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру ( тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

У відповідності до вимог ст. 94 КК України суд враховує при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: 1) характер і тяжкість захворювання; 2) тяжкість вчиненого діяння; 3) ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.

Суд враховує, що особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, виявляла і в теперішній час виявляє хронічний психічний розлад. Таке хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_4 можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільне небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, суд приходить висновку, що відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання про речові докази суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 93, 94 КК України, ч. 2 ст. 292, ст. 369-372, 503 - 513 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у психіатричного закладі: Дніпровська філія "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" Державної установи "Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України" (49006, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 84).

Речові докази: сумочку жіночу, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi A1», в корпусі зеленого кольору, гаманець бежевого кольору, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , банківські картки, які належать потерпілій ОСОБА_6 та передані їй на відповідальне зберігання залишити власнику.

Копію ухвали направити до Дніпровської філії "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" Державної установи "Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України" (49006, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 84) - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня її проголошення.

Резолютивна частина ухвали виготовлена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 17.04.2024 року

Повний текст ухвали складено та підписано 18.04.2024 року.

Суддя ОСОБА_1