Провадження №: 1-кп/336/806/2024
У Х В А Л А

іменем України

26 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у закритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001911 від 10 листопада 2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжі, громадянина України, ученика 8 класу Запорізької гімназії № 55 міста Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, що вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, -

за участі:

прокурора - ОСОБА_4 ,

особи, до якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

представника служби в справах дітей Запорізької міської ради - ОСОБА_7

представника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції - ОСОБА_8

встановив:

12 березня 2024 року прокурор подав до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001911 від 10 листопада 2023 року у відношенні ОСОБА_3 , що вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

09 листопада 2023 року приблизно о 23 годині 31 хвилині, неповнолітній ОСОБА_3 , який не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, знаходячись за адресою свого мешкання, будинок АДРЕСА_2 , через неприязні стосунки з неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою порушення громадської безпеки, достовірно знаючи про неправдивість поширюваної ним інформації щодо замінювання із використанням належного йому мобільного телефону марки UMIDIGI А-13 PRO VI 0 НОМЕР_1 , в корпусі чорного кольору оперативна пам`ять 32 Гб, імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 , через електрону пошту « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де зазначив відправника повідомлення як « ОСОБА_10 », відправив на електроні пошти ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 смс повідомлення про те що, приміщення ІНФОРМАЦІЯ_6 , Запорізької міської ради, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , та приміщення ІНФОРМАЦІЯ_7 , Запорізької міської ради яка розташована за адресою; АДРЕСА_4 , заміновані.

В ході судового розгляду допитано ОСОБА_3 , який не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, в присутності законного представника, захисника, педагога, який пояснив, що дійсно, 09 листопада 2023 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою свого місця мешкання, будинок АДРЕСА_2 , через неприязні стосунки які виникли в той день з неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою помститись останньому, він за допомогою мобільного телефону марки UMIDIGI А-13 PRO НОМЕР_8, в корпусі чорного кольору оперативна пам`ять 32 Гб, імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 , скопіював з мережі інтернет текст з погрозами «ІНФОРМАЦІЯ_17)», який із використанням належного йому мобільного телефону через електрону пошту « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де зазначив відправника повідомлення як « ОСОБА_10 », відправив на електроні пошти ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ІНФОРМАЦІЯ_5 смс повідомлення про те що, приміщення ІНФОРМАЦІЯ_6 , Запорізької міської ради, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , та приміщення ІНФОРМАЦІЯ_7 , Запорізької міської ради яка розташована за адресою; АДРЕСА_4 , заміновані.

Пояснення ОСОБА_3 підтверджуються зібраними у справі письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події за адресою АДРЕСА_4 , за даною адресою розташована Запорізька гімназія № 55 Запорізької міської ради;

- протоколом огляду місця події за адресою АДРЕСА_3 за даною адресою розташована Запорізька гімназія № 64 Запорізької міської ради;

- протоколом огляду місця події за адресою АДРЕСА_5 , приміщення відділу поліції № 3, службовий кабінет НОМЕР_9 в ході якого був вилучений мобільний телефон UMIDIGI А-13 НОМЕР_10, в корпусі чорного кольору, оперативна пам`ять 32 Гб, імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , знаходився у користуванні неповнолітнього ОСОБА_11 ;

- протоколом огляду предмету, а саме; мобільного телефону UMIDIGI А-13 НОМЕР_10, в корпусі чорного кольору, оперативна пам`ять 32 Гб, імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 . Під час огляду предмету виявлено мобільний телефон марки UMIDIGI А-13 НОМЕР_10 в корпусі чорного кольору оперативна пам`ять 32 Гб, імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 . Мобільний телефон розмірами 16х8 см, в нижньої частині телефону мається надпис UMIDIGI сірого кольору. В правій боковій панелі мобільного телефону мається отвір для зарядного пристрою. Задня панель (кришка), яка служить для закриття батареї та сім карток операторів мобільного без пошкоджень. На задній панелі мобільного телефону розташована фото камера, біля якої мається ліхтар. При включені мобільного телефону на екрані показує, що в телефоні знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку ОСОБА_12 з номером НОМЕР_5 , та ОСОБА_13 з номером НОМЕР_6 та картка пам`яті. Телефон знаходиться в гарному стані, без пошкоджень та подряпин. При включені телефону, екран телефону включається, на екрані образу з`являються віконця для налаштування телефону, для входу до Інтернету. При відкритті « Управління аккаунта google , було встановлено, що в ньому знаходиться аккаунт під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », при відкритті даного аккаунту було встановлено, що в ньому мається папка під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_13 », при відкритті даної папки було виявлено, що в неї знаходиться смс-повідомлення, які були видаленні з аккаунта під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Смс-повідомлення були з наступним текстом «ІНФОРМАЦІЯ_18», дане повідомлення було відправлено 09.11.2023 о 23-23 відправлення було здійснено на пошту ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наступне повідомлення було відправлено о 23-30 на пошту ІНФОРМАЦІЯ_5 В ході якого було виявлено повідомлення від « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 09.11.2023 о 23.30 з текстом: «ІНФОРМАЦІЯ_19». Було з`ясовано, що на пошту ІНФОРМАЦІЯ_5 було відправлено три листа з аналогічним текстом, повідомлення було здійснено о 23-30 годин 09.11.2023;

- постановою про визнання речовим доказом мобільного телефону UMIDIGI А-13 НОМЕР_10, в корпусі чорного кольору, оперативна пам`ять 32 Гб, імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 .

Відповідно до характеристики учня 8 класу ОСОБА_3 класний керівник охарактеризував його з позитивної сторони, як скромного, стриманого, ввічливого. Навчається не в повну міру своїх сил. Має середній загальний розвиток. Мати приділяє належну увагу вихованню сина.

Родину ОСОБА_16 охарактеризували з позитивної сторони.

Родина ОСОБА_16 має добрі умови проживання, що підтверджується актом обстеження умов проживання.

Прокурор просив задовольнити клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру.

Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_5 просила задовольнити клопотання прокурора та передати сина під її нагляд.

ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання.

Захисник адвокат ОСОБА_6 підтримав вказане клопотання та просив задовольнити.

Представник служби у справах дітей та представник уповноваженого підрозділу органів Національної поліції не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років. Кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч. 2 ст. 259 КК України настає з шістнадцяти років.

Відповідно до свідоцтва про народження (запис поновлено) ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Отже, неповнолітній ОСОБА_3 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння після досягнення одинадцятирічного віку (повних 14 років), не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 259 КК України (16 років).

Особливості кримінального провадження щодо неповнолітніх визначені Главою 38 КПК «Кримінальне провадження щодо неповнолітніх».

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Статтею 498 КПК України встановлено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. За відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим, дізнавачем або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

За правилами ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що до особи, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, застосовуються примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України.

Частиною другою статті 105 КК України встановлено, що суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 «Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх», суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, вітчимом та братами, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем навчання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягався.

Пояснення ОСОБА_3 та досліджені письмові докази, узгоджуються між собою та підтверджують, що мало місце суспільно-небезпечне діяння.

ОСОБА_3 негативно ставиться до такого вчинку.

Оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що суспільно-небезпечне діяння мало місце, воно вчинене неповнолітнім ОСОБА_3 , який не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, а саме вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, тобто діяння, якщо об`єктами завідомо неправдивого повідомлення стали критично важливі об`єкти інфраструктури або будівлі чи споруди, що забезпечують діяльність органів державної влади, або заклади охорони здоров`я, або заклади освіти.

Відповідно до характеристики учня 8 класу ОСОБА_3 класний керівник охарактеризував його з позитивної сторони, як скромного, стриманого, ввічливого. Навчається не в повну міру своїх сил. Має середній загальний розвиток. Мати приділяє належну увагу вихованню сина.

Родину ОСОБА_16 охарактеризували з позитивної сторони.

Родина ОСОБА_16 має добрі умови проживання, що підтверджується актом обстеження умов проживання.

Мати спроможна здійснювати позитивний виховний вплив на неповнолітнього сина, постійно та належним чином контролювати його поведінку.

Визначаючи, який саме примусовий захід виховного характеру необхідно застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 суд враховує думки прокурора, представника Служби у справах дітей, уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, захисника, законного представника особи, до якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, а також неповнолітнього ОСОБА_3 , здатність матері забезпечити позитивний виховний вплив на неповнолітнього сина та постійний контроль за його поведінкою, і вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_3 може бути застосований примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері - ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 97, 105 КК України, оскільки він не вийшов з-під контролю останньої, навчається, піддається виховному впливу, може виправитися при здійсненні матір`ю контролю за його поведінкою, а мати згодна на застосування щодо сина примусового заходу виховного характеру і передачу їй під нагляд.

Суд ухвалюючи таке судове рішення у даній справі, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», тривалість заходів виховного характеру, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, встановлюється судом, який їх призначає, з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Враховуючи встановлені під час розгляду клопотання обставини справи, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_3 примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 слід застосувати тривалістю в один рік з метою ефективності його наслідків, оскільки він, на переконання суду, є достатнім для виправлення неповнолітнього.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», з метою здійснення контролю за виконанням рішення про застосування примусового заходу виховного характеру слід проінформувати про це рішення уповноважених осіб служби у справах дітей та кримінальної міліції у справах неповнолітніх.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 484, 498-501 КПК України, ч. 2 ст. 97, п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_3 - задовольнити.

Передати неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжі, громадянина України, ученика 8 класу Запорізької гімназії № 55 міста Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, під нагляд матері - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , строком на один рік.

Копію ухвали надіслати Службі в справах дітей Запорізької міської ради та ВП № 3 Запорізького РУП ГУНП у Запорізькій області для здійснення контролю за виконанням ухвали про застосування до ОСОБА_3 примусового заходу виховного характеру.

Речові докази:

- мобільний телефон UMIDIGI А-13 НОМЕР_10, в корпусі чорного кольору, оперативна пам`ять 32 Гб, імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 з сім картами, який переданий до камери схову речових доказів ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - повернути власнику.

- фотознімки, які долучені до матеріалів кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1