Справа № 185/1770/24
Провадження № 1-кп/185/600/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2024 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Челябінськ, рф, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, пенсіонера, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -
Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.
ОСОБА_4 , з 2017 року був поставлений на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний. В період часу з 1986 по 1988 років проходив строкову службу у будівельному батальйоні, під час проходження якої отримав спеціальність - монтажник будівельних робіт та військове звання - рядовий.
24 лютого 2022 року Верховною Радою України було затверджено Указ Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами), згідно якого було оголошено призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України здійснити обсяг, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву
19 грудня 2023 року, військовозобов`язаний прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 для проходження медичного огляду. За результатами проходження військово-лікарняної комісії визнаний придатним до військової служби відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 5771 від 20.12.2023 року.
20 грудня 2023 року гр. ОСОБА_4 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 та СГІ пройшов психологічний тест, за результатами якого, співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 було прийнято рішення про можливість гр. ОСОБА_4 проходити військову службу під час мобілізації в особливий період.
20 грудня 2023 року гр. ОСОБА_4 знаходячись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, будучі повідомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову під час мобілізації в особливий період, отримав повістку на відправку на 21 грудня 2023 року та був повідомлений про прибуття до призивної дільниці за адресою: АДРЕСА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) у зазначений у повістці час. В подальшому ОСОБА_4 засвідчив видану повістку своїм підписом, отримав рекомендації від співробітників ІНФОРМАЦІЯ_4 та зобов`язався прийти у зазначену дату на вищевказану адресу.
21 грудня 2023 року гр. ОСОБА_4 , з метою ухилитися від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, не надавши виправдувальних документів, з власних міркувань до пункту відправлення за адресою: АДРЕСА_2 , не прибув.
Таким чином військовозобов`язаний ОСОБА_4 , всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст.1, 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Наказу Президента України №65/2022 від 24 лютого 2022 року "Про загальну мобілізацію" (зі змінами), з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 21 грудня 2023 року не прибув до пункту відправлення за адресою: АДРЕСА_2 ).
Дії ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
15 лютого 2024 року, під час досудового розслідування, між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності адвоката останнього, була укладена угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 472 КПК України.
Зазначена угода була надана суду з клопотанням про її затвердження.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно та в повному обсязі визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, також сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі три роки, зі звільненням на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбуття призначеного за цим вироком покарання з іспитовим терміном.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно п.2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим…
У відповідності до ст. 469 ч. 4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ст. 336КК України.
При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, в обсязі пред`явлених підозри та обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні мав аналогічну позицію, та клопотав затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки угода повністю відповідає вимогам закону.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, відповідає санкції ст.336 КК України.
Суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, який повністю визнав свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні, суд вважає, що є всі підстави для затвердження даної угоди від 15 лютого 2024 року між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 лютого 2024 року, що була укладена між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , з іншої сторони.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.
ОСОБА_4 призначити узгоджене сторонами покарання за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі строком три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі строком три роки, з іспитовим терміном один рік.
Зобов`язати ОСОБА_4 , у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

СУДДЯ ОСОБА_6 .