Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/597/2024 Справа № 641/1225/24
УХВАЛА
01 березня 2024 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.02.2024 року в період часу з 09-35 год. до 10-20 год. невстановлена особа в період дії воєнного стану, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , таємно викрала грошові кошти з банківської картки НОМЕР_1 , спричинивши ОСОБА_4 матеріальну шкоду.
В ході огляду місця події 22.02.2024 року на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку, що розташований за адресою: м. Харків, пр. Байрона, 131, громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав працівникам поліції 1) пакунок памперсів Active baby 5 у кількості 38 шт., 2) бюстгальтер червоного кольору з біркою, 3) бюстгальтер чорного кольору, 4) павербанк Mag safe Battery Pack 5000 mAh, які було вилучено та поміщено до сейф пакету 0080551. Також ОСОБА_5 видав банківську картку Приватбанку НОМЕР_1 , яку також вилучено та поміщено до сейф пакету PSP 1257709.
Враховуючи те, що тимчасово вилучене майно може зберігати сліди кримінального правопорушення та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, з метою збереження речових доказів.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.
Власниця банківської картки ОСОБА_4 у судове засідання також не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду клопотання, подала до суду заяву відповідно до якої не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила передати їй вказану банківську картку на відповідальне зберігання, просила здійснювати розгляд справи без її участі.
У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно із вимогами ч. 4 ст.107 КПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи, дійшов наступного висновку.
Згідно протоколу огляду місця події 22.02.2024 року, який було проведено на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку, що розташований за адресою: м. Харків, пр. Байрона, 131, громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав працівникам поліції 1) пакунок памперсів Active baby 5 у кількості 38 шт., 2) бюстгальтер червоного кольору з біркою, 3) бюстгальтер чорного кольору, 4) павербанк Mag safe Battery Pack 5000 mAh, які було вилучено та поміщено до сейф пакету 0080551. Також ОСОБА_5 видав банківську картку Приватбанку НОМЕР_1 , яку також вилучено та поміщено до сейф пакету PSP 1257709.
Постановою слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 року вилучені під час огляду місця події предмети визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Прокурором доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме банківську картку Приватбанку НОМЕР_1 шляхом заборони відчуження з передачею майна на зберігання ОСОБА_4 з попередженням останньої про відповідальність за збереження цілісності вказаного майна.
Керуючись ст. 98, 170-173, 309, 372, 395 КПК України,
ПОСТАНОВИВ :
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно: пакунок памперсів Active baby 5 у кількості 38 шт.; бюстгальтер червоного кольору з біркою; бюстгальтер чорного кольору; павербанк Mag safe Battery Pack 5000 mAh.
Місцем зберігання арештованого майна визначити кімнату зберігання речових доказів ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно: банківську картку АТ КБ "Приватбанк" НОМЕР_1 шляхом заборони відчуження.
Передати банківську картку АТ КБ "Приватбанк" НОМЕР_1 на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .
Попередити ОСОБА_6 про відповідальність за збереження цілісності вказаного майна.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покласти на прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1