В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2024 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 23.03.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи без громадянства, уродженця м. Львів Львівської області, із неповною середньою освітою, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента

України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указу Президента України №743/2023 від 06.11.2023 року).

В листопаді 2023 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити, ОСОБА_4 знаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Вийшовши з будинку ОСОБА_5 , у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану.

Скориставшись тим, що у дворі він перебуває один, реалізуючи зазначений умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в зазначений час та у вказаному місці, впевнившись, що його дії є таємними для оточуючих та за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підійшов до приміщення гаражу, ворота якого були замкнені на навісний замок, у зв`язку з чим ОСОБА_4 , прикладаючи силу рукою висмикнув скобу замикаючого пристрою та проник до середини вищевказаного приміщення, де побачив електричний дриль «Intertool DT-0121», вартістю 1147,18 грн. Реалізуючи зазначений умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в зазначений час та у вказаному місці, впевнившись, що його дії є таємними для оточуючих та за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 взяв до своїх рук електричний дриль «Intertool DT-0121», який належить ОСОБА_5 , після чого вийшов з приміщення гаражу.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 направився до приміщення сараю, двері якого не були замкнені. ОСОБА_4 , відкривши двері сараю, побачив велосипед «Салют Форт Україна», вартістю 2066,67 грн. Реалізуючи зазначений умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в зазначений час та у вказаному місці, впевнившись, що його дії є таємними для оточуючих та за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 викотив велосипед із двору на вул. Робоча, та сівши на нього, ОСОБА_4 , разом зелектричним дрилем «Intertool DT-0121», попрямував у напрямку смт. Магдалинівка Новомосковського району. Тим самим, таємно, викрав велосипед і електричний дриль та розпорядився викраденим майном на власний розсуд в корисливих цілях, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 3213 гривень 85 копійок.

Крім того, 14.01.2024 року об 12 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити, ОСОБА_4 знаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де вони у приміщенні житлового будинку розпивали алкогольні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_4 помітив на підвіконнику в кімнаті будинку перукарську машинку «VITEK».

У ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану. Скориставшись тим, що ОСОБА_6 перебуває в стані сильного алкогольного сп`янінням і не контролює наявність речей, які знаходяться в кімнаті, ОСОБА_4 , реалізуючи зазначений умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в зазначений час та у вказаному місці, впевнившись, що його дії є таємними для оточуючих та за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, повторно в умовах воєнного стану, взяв до своєї руки перукарську машинку «VITEK»., яка належить ОСОБА_6 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Тим самим, повторно, таємно, викрав перукарську машинку та розпорядився викраденим майном на власний розсуд в корисливих цілях, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 523 гривень 30 копійок.

Крім того, 20 березня 2024 року, близько 14 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити, ОСОБА_4 знаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де вони у приміщенні житлового будинку розпивали алкогольні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_4 помітив у дворі останнього велосипед «Салют+», в цей час та місці у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, вчиненим повторно, шляхом зловживання довірою, а саме: зазначеним велосипедом.

Реалізуючи свій злочинний вищезазначений умисел, у вказаний час та місці, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, під приводом поїздки до магазину, ОСОБА_4 попрохав у ОСОБА_6 , його велосипед «Салют+», при цьому, не маючи наміру повертати його.

В свою чергу, ОСОБА_6 , повністю довіряючи ОСОБА_4 , не здогадуючись про його злочинний намір, на прохання ОСОБА_4 , добровільно передав останньому вищевказаний велосипед.

Отримавши зазначений велосипед та сівши на нього, ОСОБА_4 , зловживаючи довірою ОСОБА_6 , попрямував у напрямку с. Новопетрівка Новомосковського району, таким чином, з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд в корисливих цілях і тим самим заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на суму 2675 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення за ст. 185 ч. 4, ст. 190 ч. 2 КК України визнав повністю та суду пояснив, що він дійсно в листопаді 2023 року знаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Він підійшов до приміщення гаражу, ворота якого були замкнені на навісний замок, та висмикнув скобу замикаючого пристрою та таким чином проник у середину гаражу, де взяв електричний дриль. Потім з приміщення сараю, двері якого не були замкнені, він викотив велосипед, та сівши на нього, разом зелектричним дрилем попрямував у напрямку смт. Магдалинівка Новомосковського району.

14.01.2024 року о 12 год. 00 хв. він знаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де вони у приміщенні житлового будинку розпивали алкогольні напої. Він помітив на підвіконнику в кімнаті будинку перукарську машинку, яку він взяв, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

20 березня 2024 року, близько 14 години 00 хвилин, вінзнаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де вони у приміщенні житлового будинку розпивали алкогольні напої. Він побачив велосипед «Салют+», який, під приводом поїздки до магазину, попрохав у ОСОБА_6 . Останній дозволив взяти йому велосипед. Потім він сів на велосипед та поїхав. У скоєному розкаюється.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Прокурор та обвинувачений не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілих. Тому, суд, на підставі ст.325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілих з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без потерпілих.

Враховуючи свідчення обвинуваченого ОСОБА_4 , його повне визнання своєї винуватості, а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у його вчинені.

Згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднану з проникненням в інше приміщення, вчинену повторно, в умовах воєнного стану, та у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, і роз`яснив йому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він та прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

До таких фактичних обставин відносяться обставини, щодо дати, часу, місця, способу здійснення кримінального правопорушення, форми вини, заподіяної шкоди.

Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.

На підставі викладеного, суд визнає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно, в умовах воєнного стану, та за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікуються як тяжкий злочин та нетяжкий злочин, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працює, за місцем проживання не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога, з місця проживання характеризується задовільно, сам в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими і інші обставини, які не зазначені в частині першій ст. 66 КК України.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 дав своїм діям належну оцінку і дійсно готовий понести передбачену законом відповідальність, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням ступені тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням вчинення ОСОБА_4 кількох кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо та визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Разом з цим, враховуючи думку прокурора, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та зазначені вище дані про особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєних правопорушень, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд приходе до висновку про те, що виправлення обвинуваченого є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.

Відповідно до ст. 91 ч. 1 п. 3 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування з метою встановлення обставин кримінального правопорушення призначалися та проводилися судово товарознавчі експертизи № 1257 від 01.04.2024 року вартістю 250 гривень та № 1248 від 29.03.2024 року вартістю 250 гривень.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертиз, залученими стороною обвинувачення експертом спеціалізованих державних установ, у розмірі 500 грн. на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Речові докази: велосипед «Салют Форт Україна», електрична дриль «Intertool», які передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 , - вважати повернутими власнику; перукарська машинка «VITEK», велосипед «Салют+», які передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , - вважати повернутими власнику; DVD-R диск, на якому знаходяться відеоматеріали, зафіксовані в ході слідчого експерименту, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 00000076, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України - у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 2 (двох) років він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи № 1257 від 01.04.2024 року у розмірі 250 гривень та судово товарознавчої експертизи № 1248 від 29.03.2024 року у розмірі 250 гривень, а всього 500 (п`ятсот) гривень.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази: велосипед «Салют Форт Україна», електрична дриль «Intertool», які передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 , - вважати повернутими власнику; перукарська машинка «VITEK», велосипед «Салют+», які передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , - вважати повернутими власнику; DVD-R диск, на якому знаходяться відеоматеріали, зафіксовані в ході слідчого експерименту, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 00000076, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

На вирок може бути подана апеляція, з підстав передбачених ст. ст. 394, 395 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівській районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим в той же термін, з дня вручення його копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1