Справа№ 953/4759/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиногореєструдосудовихрозслідувань за№ 0000239 від 02.02.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Харкова, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інваліда ІІІ групи, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.190, ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції КК України до 13 липня 2023 року),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 переслідуючи мотиви незаконного збагачення, за рахунок заволодіння чужим майном маючи єдину мету спрямовану на зайняття злочинною діяльністю корисливого спрямування по заволодінню коштами громадян, з метою ведення незаконної діяльності, під виглядом продажу житлової нерухомості при цьому не маючи у власності вказаної житлової нерухомості почав розміщати оголошення в мережі Інтернет, де за привабливими умовами та за цінами нижче ринкових йшлося про продаж житлових квартир розташованих у м. Харкові.

В подальшому, реалізовуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 діючи на підставі довіреностей від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з питань укладання та підписання від їх імені договорів завдатку, авансу або попередніх договорів щодо продажу житлової нерухомості, без відома ОСОБА_7 , але із відома ОСОБА_8 та за попередньою змовою із ним розпочав пошук клієнтів щодо продажу житлової нерухомості та незаконне заволодіння їх грошовими коштами шляхом обману під приводом продажу житлової нерухомості шляхом підписання договорів завдатку (авансу) або попередніх договорів купівлі продажу нерухомості без подальшого оформлення права власності покупцям житлової нерухомості.

Таким чином, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи у вищевказаний спосіб вчинив такі кримінальні правопорушення:

13.01.2016 між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_7 без фактичного його відома було укладено договори завдатку купівлі продажу житлових квартир АДРЕСА_3 , які на той час перебували у власності ОСОБА_7 .

Відповідно до вказаних договорів завдатку ОСОБА_9 передав ОСОБА_3 завдаток в сумі 4000 доларів США та зобов`язався не пізніше 22.01.2016 та 25.02.2016 відповідно, укласти договори купівлі-продажу житлових квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , які на той час перебували у власності ОСОБА_7 .

Після чого, 14.03.2016 житлова квартира за адресою: АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі продажу від 14.03.2016 була перереєстрована на нового власника ОСОБА_10 , а 16.10.2019 на ОСОБА_11 .

07.04.2016 житлова квартира за адресою: АДРЕСА_7 на підставі договору купівлі продажу від 07.04.2016 була перереєстрована на нового власника ОСОБА_12 , а 10.03.2020 на ОСОБА_13 .

Відповідно, у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення відносно ОСОБА_9 шахрайських дій, які знайшли своє відображення в отриманні від ОСОБА_9 грошових коштів із використанням договору завдатку, у рахунок подальшого укладення договорів купівлі-продажу квартир, проте наміру укладати ці договори ОСОБА_3 не мав ніякого права. Більш того, дані об`єкти нерухомості були відчужені на користь третіх осіб.

Так, укладені між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_7 договори завдатку використовувались як замаскований спосіб введення в оману та отримання грошових коштів. Вказана умова не могла тягнути з ОСОБА_3 , який безпосередньо укладав угоду і отримував грошові кошти, цивільно-правових зобов`язань та відповідальності у зв`язку з відсутністю будь-якого майна у останнього та у зв`язку з тим, що майно, яке було предметом договорів завдатку було відчужене третім особам після укладання вказаних договорів.

В результаті протиправних дій, вчинених ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_9 завдано значної шкоди, а саме: 4000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.01.2016 складало 93 040,00 гривень, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Крім того, 28.07.2016 між ОСОБА_14 та ОСОБА_7 без фактичного його відома від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_3 було укладено попередній договір авансу щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 .

Відповідно до вказаного договору авансу ОСОБА_3 зобов`язався до 15.10.2016 укласти договір купівлі-продажу квартири. Для забезпечення виконання умов договору ОСОБА_14 передала ОСОБА_3 аванс в сумі 1 000 доларів США. В разі невиконання умов договору ОСОБА_3 зобов`язався повернути вказані грошові кошти ОСОБА_14 .

Після чого, 01.04.2017 житлова квартира за адресою: АДРЕСА_9 на підставі договору купівлі продажу від 01.04.2017 була перереєстрована на нового власника ОСОБА_15 , а 13.09.2019 на ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Відповідно, у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення відносно ОСОБА_14 шахрайських дій, які знайшли своє відображення в отриманні від ОСОБА_14 грошових коштів із використанням договору авансу, у рахунок подальшого укладення договорів купівлі-продажу квартир, проте наміру укладати ці договори ОСОБА_3 не мав ніякого права. Більш того, дані об`єкти нерухомості були відчужені на користь третіх осіб.

Так, укладені між ОСОБА_14 та ОСОБА_3 , який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_7 договори завдатку використовувались як замаскований спосіб введення в оману та отримання грошових коштів. Вказана умова не могла тягнути з ОСОБА_3 , який безпосередньо укладав угоду і отримував грошові кошти, цивільно-правових зобов`язань та відповідальності у зв`язку з відсутністю будь-якого майна у останнього та у зв`язку з тим, що майно, яке було предметом договорів завдатку було відчужене третім особам після укладання вказаних договорів.

В результаті протиправних дій, вчинених ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_14 завдано матеріальної шкоди, а саме: 1000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.07.2016 складало 24 081,00 гривень.

Крім того, 22.12.2016 між ОСОБА_18 , який діяв за довіреністю від ОСОБА_19 та ОСОБА_3 , який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_7 без фактичного його відома було укладено договір авансу купівлі продажу житлової квартири АДРЕСА_10 , яка на той час перебували у власності ОСОБА_7 .

Відповідно до вказаного договору авансу ОСОБА_18 передав ОСОБА_3 завдаток в сумі 10200 доларів США та зобов`язався не пізніше 15.04.2017, укласти договір купівлі-продажу житлової квартири АДРЕСА_10 , яка на той час перебувала у власності ОСОБА_7 .

Після чого, 10.03.2020 житлова квартира за адресою: АДРЕСА_11 на підставі договору купівлі продажу від 10.03.2020 була перереєстрована на нового власника ОСОБА_20 .

Відповідно, у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення відносно ОСОБА_19 шахрайських дій, які знайшли своє відображення в отриманні від ОСОБА_18 , який діяв на підставі довіреності від ОСОБА_19 грошових коштів із використанням договору завдатку, у рахунок подальшого укладення договорів купівлі-продажу квартир, проте наміру укладати ці договори ОСОБА_3 не мав ніякого права. Більш того, дані об`єкт нерухомості був відчужений на користь третіх осіб.

Так, укладений між ОСОБА_18 , який діяв за довіреністю від ОСОБА_19 та ОСОБА_3 , який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_7 договір авансу використовувався як замаскований спосіб введення в оману та отримання грошових коштів. Вказана умова не могла тягнути з ОСОБА_3 , який безпосередньо укладав угоду і отримував грошові кошти, цивільно-правових зобов`язань та відповідальності у зв`язку з відсутністю будь-якого майна у останнього та у зв`язку з тим, що майно, яке було предметом договорів завдатку було відчужене третім особам після укладання вказаних договорів.

В результаті протиправних дій, вчинених ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_19 завдано значної шкоди, а саме: 10200 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 22.12.2016 складало 269484,00 гривень, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Крім того, 10.01.2019 у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_12 між ОСОБА_22 та ОСОБА_8 від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_3 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_13 .

Відповідно до вказаного попереднього договору купівлі-продажу ОСОБА_8 та ОСОБА_3 зобов`язався до 31.12.2019 укласти договір купівлі-продажу квартири. Для забезпечення виконання умов договору ОСОБА_22 передав ОСОБА_3 аванс в сумі 294 000 гривень. В разі невиконання умов договору ОСОБА_3 зобов`язався повернути вказані грошові кошти ОСОБА_22 .

Відповідно, у ОСОБА_3 та невстановленої в ході досудового розслідування особи виник умисел на вчинення відносно ОСОБА_22 шахрайських дій, які знайшли своє відображення в отриманні від ОСОБА_22 грошових коштів із використанням попереднього договору купівля-продажу, у рахунок подальшого укладення договору купівлі-продажу квартири, проте наміру укладати ці договори ні ОСОБА_3 ні ОСОБА_8 не мали.

Так, укладений між ОСОБА_22 та ОСОБА_3 попередній договір купівлі-продажу використовувався як замаскований спосіб введення в оману та отримання грошових коштів.

В результаті протиправних дій, вчинених ОСОБА_3 за попередньою змовою із невстановленою в ході досудового розслідування особою, потерпілому ОСОБА_22 завдано матеріальну шкоду у великих розмірах, а саме: 294 000,00 гривень, що в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Крім того, 29.10.2019 у приміщенні приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_12 між ОСОБА_23 та ОСОБА_24 від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_3 було укладено договір передачі авансу для укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_14 , який не був посвідчений приватним нотаріусом.

Відповідно до вказаного договору авансу ОСОБА_3 зобов`язався до 20.02.2020 укласти договір купівлі-продажу квартири. Для забезпечення виконання умов договору ОСОБА_23 передав ОСОБА_3 аванс в сумі 1 000 доларів США. В разі невиконання умов договору ОСОБА_3 зобов`язався повернути вказані грошові кошти ОСОБА_23 .

В подальшому, ОСОБА_3 маючи умисел на заволодіння грошовими коштами в сумі 1000 доларів США належними ОСОБА_23 ухилився від організації укладення договору купівлі-продажу квартири посилаючись на неповну готовність документів для продажу та 23.07.2021 без відома ОСОБА_23 та без повернення йому грошових коштів, квартира за адресою: АДРЕСА_15 на підставі договору купівлі продажу від 23.07.2020 була перереєстрована на нового власника ОСОБА_34.

Відповідно, у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення відносно ОСОБА_23 шахрайських дій, які знайшли своє відображення в отриманні від ОСОБА_23 грошових коштів із використанням договору авансу, у рахунок подальшого укладення договорів купівлі-продажу квартир, проте наміру укладати ці договори ОСОБА_3 не мав ніякого права. Більш того, дані об`єкти нерухомості були відчужені на користь третіх осіб.

Так, укладений між ОСОБА_23 та ОСОБА_3 , який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_24 договір передачі авансу використовувався як замаскований спосіб введення в оману та отримання грошових коштів. Вказана умова не могла тягнути з ОСОБА_3 , який безпосередньо укладав угоду і отримував грошові кошти, цивільно-правових зобов`язань та відповідальності у зв`язку з відсутністю будь-якого майна у останнього та у зв`язку з тим, що майно, яке було предметом договорів завдатку було відчужене третім особам після укладання вказаних договорів.

В результаті протиправних дій, вчинених ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_23 завдано матеріальної шкоди, а саме: 1000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.10.2019 складало 25 067,00 гривень.

Крім того, 25.06.2020 у приміщенні приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_12 між ОСОБА_25 та ОСОБА_3 , який не був власником та не мав довіреності щодо розпорядження майном, було укладено договір про наміри укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_16 , який не був посвідчений приватним нотаріусом.

Відповідно до вказаного договору авансу ОСОБА_3 зобов`язався до 30.06.2020 отримати необхідні повноваження від власника квартири ОСОБА_24 або забезпечити його особисту участь у підписанні договору купівлі-продажу квартири. Для забезпечення виконання умов договору ОСОБА_25 передав ОСОБА_3 аванс в сумі 243 600 гривень та зобов`язався до 30.06.2021 сплатити ще 243 600 гривень. В разі невиконання умов договору ОСОБА_3 зобов`язався повернути вказані грошові кошти ОСОБА_25 .

В подальшому, ОСОБА_25 для забезпечення виконання умов договору передав ОСОБА_3 01.03.2020 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що було еквівалентно 24 561,00 гривень; 27.03.2020 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що було еквівалентно 28 138,00 гривень; 26.05.2020 грошові кошти в сумі 600 доларів США, що було еквівалентно 16 124,00 гривень; 15.06.2020 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що було еквівалентно 26 730,00 гривень; 17.07.2020 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що було еквівалентно 27 273,00 гривень; 06.08.2020 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що було еквівалентно 27 702,00 гривень; 05.09.2020 грошові кошти в сумі 1400 доларів США, що було еквівалентно 38 766,00 гривень; 23.09.2020 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що було еквівалентно 28 205,00 гривень; 11.10.2020 грошові кошти в сумі 530 доларів США, що було еквівалентно 14 989,00 гривень; 12.10.2020 грошові кошти в сумі 500 доларів США, що було еквівалентно 14 104,00 гривень.

Діючи далі, ОСОБА_3 не маючи будь-яких документів на розпорядження квартирою за адресою: АДРЕСА_17 та маючи умисел на заволодіння грошовими коштами належними ОСОБА_25 ухилився від організації укладення договору купівлі-продажу квартири посилаючись на неповну готовність документів для продажу.

Відповідно, у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення відносно ОСОБА_25 шахрайських дій, які знайшли своє відображення в отриманні від ОСОБА_25 грошових коштів із використанням договору про наміри, у рахунок подальшого укладення договорів купівлі-продажу квартир, проте наміру укладати ці договори ОСОБА_3 не мав ніякого права.

Так, укладений між ОСОБА_25 та ОСОБА_3 договір про наміри використовувався як замаскований спосіб введення в оману та отримання грошових коштів. Вказана умова не могла тягнути з ОСОБА_3 , який безпосередньо укладав угоду і отримував грошові кошти, цивільно-правових зобов`язань та відповідальності у зв`язку з відсутністю будь-якого майна у останнього та у зв`язку з тим, що майно, яке було предметом договорів завдатку було відчужене третім особам після укладання вказаних договорів.

В результаті протиправних дій, вчинених ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_25 завдано матеріальну шкоду у великих розмірах, а саме: 490 192,00 гривень, що в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_3 , за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене повторно; за ч. 3 ст.190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу вчинення, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення пояснив, що він займався господарською діяльністю займався продажем нерухомості, брав у потерпілих завдатки (аванс) для укладення попередніх договорів купівлі продажу нерухомості однак у подальшому договори купівлі продажу не укладав, а майно яке було предметом договорів завдатку було відчужене третім особам після укладання вказаних договорів, шкодує про вчинення кримінальних правопорушень, наразі потерпілим відшкодував в повному обсязі спричинені збитки, заявлені цивільні позови визнав в повному обсязі всі епізоди вчинення кримінальних правопорушень підтвердив. Просив вибачення у потерпілих, щиро каявся розуміє, що його дії становили склад кримінального правопорушення, шкодує, що вчасно не повернув грошові кошти, просить врахувати, що вперше притягається до кримінальної відповідальності, в повному обсязі усвідомлює та критично ставиться до власних дій, з метою компенсації за спричинені збитки на потерпілого ОСОБА_25 , ОСОБА_23 переоформив інші квартири, з іншими потерпілими розрахувався повернув кошти, має родину, має на утриманні неповнолітню дитину, просить суворо не карати, не позбавляти волі, надавши можливість у подальшому довести власне виправлення, також просив врахувати, що є інвалідом третьої групи.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, цивільних позовів. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції КК України до 13 липня 2023 року), суд вважає доведеною та підтвердженою сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів, які ніким із учасників судового розгляду не оспорюються і на підставі вимог ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались.

Потерпілі у судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином.

29 травня 2023 року потерпілий ОСОБА_25 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення сум, просив стягнути 219000,00 гривень матеріальної шкоди та 30000000,00 гривень суму моральної шкоди.

16 жовтня 2023 року від представника потерпілого ОСОБА_25 , адвоката ОСОБА_26 до суду надійшла заява про розгляд кримінального провадження у їх відсутність, просила залишити без розгляду заявлений цивільний позов, у зв`язку з відшкодуванням спричиненої шкоди шляхом переоформлення права власності на потерпілого на квартиру АДРЕСА_16 . Претензій морального матеріального характеру до обвинуваченого не має.

12 травня 2023 року потерпіла ОСОБА_14 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення сум, просила стягнути 80400,00 гривень в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

07 лютого 2024 року від потерпілої ОСОБА_14 до суду надійшла заява про розгляд кримінального провадження у її відсутність, просила прийняти відмову від заявленого цивільного позову, у зв`язку з відшкодуванням спричиненої шкоди в повному обсязі. Претензій морального, матеріального характеру до обвинуваченого не має.

21 травня 2020 року потерпілий ОСОБА_9 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_27 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення сум, просив стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 106320,00 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

До обвинувального акту долучено заяву від адвоката ОСОБА_27 який діє в інтересах ОСОБА_9 , за змістом якої, повідомлено про не бажання ознайомлюватись з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, у зв`язку з фізичною не можливістю прибуття, також зазначено, що матеріальна та моральна шкода обвинуваченим ОСОБА_3 відшкодована у повному обсязі, претензій морального, матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Крім того, 19 жовтня 2023 року захисником ОСОБА_6 , до матеріалів кримінального провадження залучено розписку адвоката ОСОБА_27 , від 18.11.2021 року, відповідно до якої в рамках виконавчого провадження № 59398900 від ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_27 отримано грошові кошти в розмірі 100000,00 грн.

На неодноразові виклики потерпілий ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_27 до суду не з`явились, конверти повертались з відміткою, адресат відсутній за вказаною адресою.

15 квітня 2020 року потерпілий ОСОБА_22 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення сум, просив стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 294000,00 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000,00 грн.

21 березня 2024 року від потерпілого ОСОБА_22 до суду надійшли заяви про розгляд кримінального провадження у його відсутність, просив прийняти відмову від заявленого цивільного позову, у зв`язку з відшкодуванням спричиненої шкоди в повному обсязі. Претензій морального, матеріального характеру до обвинуваченого не має.

31 жовтня 2023 року від потерпілого ОСОБА_23 до суду надано заяву про відсутність претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з добровільним відшкодуванням шкоди у повному обсязі, просив проводити розгляд кримінального провадження у його відсутність, покарання призначити на розсуд суду.

31 жовтня 2023 року від потерпілої ОСОБА_19 до суду надано заяву про відсутність претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з добровільним відшкодуванням шкоди у повному обсязі, просила проводити розгляд кримінального провадження у її відсутність, покарання призначити на розсуд суду.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Таким чином, дослідивши зібрані у справі докази в їхній сукупності, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованих злочинів повністю доведена під час судового розгляду та вірно кваліфіковано його дії за ч. 2 ст. 190, ч.3 ст. 190 КК України ( у редакції КК України до 13 липня 2023 року).

При призначенні покарання, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, данні про особу обвинувачених, а також обставини, що пом`якшують покарання.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк, передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Відповідно до ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочини, які відповідно до ч.4,5 ст. 12 КК України, є нетяжкими та тяжкими злочинами, проте він вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи ОСББ «Добряночка», де працював на посаді голови з 28.01.2019 року до 22.02.2023 року, позитивно характеризується за місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є інвалідом війни 3 групи, також долучено відомості про проходження ренгенологічного дослідження з зазначенням даних ОСОБА_3 , щодо стану його здоров`я.

Обставинами, що пом`якшують покарання підсудного, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та сприяння їх розкриттю, надання розгорнутих свідчень стосовно обставин вчинення кримінальних правопорушень, які сприяли встановленню обставин у кримінальному провадженні його правдиві і послідовні покази, які сприяли встановленню істини у кримінальному проваджені, відшкодуванні потерпілим матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі під час досудового розслідування та під час судового розгляду, наявність у ОСОБА_3 3 групи інвалідності, наявність на утриманні малолітньої дитини, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрацію, не перебування на обліках у лікарів нарколога та психіатра.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Захисник ОСОБА_6 , зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягається до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також разом з ним проживає та перебуває на утриманні дитина від першого шлюбу його дружини, ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , він має постійне місце реєстрації та проживання за АДРЕСА_2 , позитивно характеризується за місцем проживання, позитивно характеризується за місцем роботив ОСББ «Добряночка», де працював на посаді голови з 28.01.2019 року до 22.02.2023 року. ОСОБА_3 у повному обсязі відшкодовано спричинену шкоду потерпілим, у зв`язку з чим, ними подано заяви про відмову та залишення позовних вимог без розгляду. Від інших потерпілих, якими не було заявлено цивільних позовів у матеріалах кримінального провадження наявні заяви про відсутність претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого, що свідчить про його щире каяття, не як на формальну вказівку про визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке світчить про належну критичну оцінку своєї протиправної поведінки та вжиття ним заходів для залагодження провини, що має підтвердження конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття обвинуваченого у вчиненні злочинів, знайшов своє відображення у матеріалах кримінального провадження, долучених заявах потерпілих про відсутність претензій матеріального та морального характеру. На підставі зазначеного захисник просить суд призначити покарання яке буде необхідним і достатнім для обвинуваченого, сприятиме його виправленню і запобігатиме вчиненню ним нових злочинів, а саме, покарання в межах санкцій ч. 2, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які є нетяжкими та тяжкими, щире каяття, що ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась та нести кримінальну відповідальність за вчинене, крім того, активно сприяв розкриттю вчиненого ним кримінального правопорушення, надав розгорнуті свідчення стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які сприяли встановленню обставин у кримінальному провадженні та те, що ОСОБА_3 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має статус інваліда третьої групи внаслідок війни з 2022 року, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, вжиття ним заходів для залагодження провини відшкодування потерпілим матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі, про що у матеріалах кримінального провадження наявні відповідні заяви, позитивну поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, виконував процесуальні обов`язки щодо явки до органу досудового розслідування та суду не допускались порушення при застосуванні запобіжного заходу, критичне ставлення до своєї протиправної поведінки.

З урахуванням зазначених вище обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним і достатнім для обвинуваченого ОСОБА_3 покаранням, яке сприятиме його виправленню і запобігатиме вчиненню ним нових злочинів, є покарання у виді позбавлення волі, яке слід обрати в межах санкції ч. 2 ст.190 КК України, ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції станом до 13 липня 2023 року), з остаточним визначенням покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Також з урахуванням конкретних обставин даної справи, даних про особу обвинуваченого, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинуваченого більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог п.5) ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно із ч.3 ст.206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Позовні вимоги ОСОБА_25 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди слід залишити без розгляду та прийняти відмову потерпілої ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_22 від заявлених цивільних позовів про стягнення із ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди та закрити провадження.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід відмовити, оскільки до обвинувального акту долучено заяву від адвоката ОСОБА_27 який діє в інтересах ОСОБА_9 , за змістом якої, зазначено, що матеріальна та моральна шкода обвинуваченим ОСОБА_3 відшкодована у повному обсязі, претензій морального, матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2023 року ОСОБА_3 , було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 161040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) грн., яка внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківський області 24 січня 2023 року, та у зв`язку з чим його звільнено із Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» 24 січня 2023 року.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_3 у виді застави слід залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції КК України до 13 липня 2023 року), та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

Відповідно до вимог ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання ОСОБА_3 виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.1, п.2 ч. 1 ст. 76 КК України в продовж іспитового строку на ОСОБА_3 покласти обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 січня 2023 року по 24 січня 2023 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді застави у розмірі 161040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) грн. - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 161040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) грн., яка внесена 24.01.2023 ОСОБА_29 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, рахунок:UA0006674 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, , отримувач ТУДСА України в Харківській області, призначення платежу: застава згідно КПК по справі № 0000239 від 02.02.2018, ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Київський районний суд м. Харкова), повернути заставодавцю - ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП № НОМЕР_1 , на рахунок: НОМЕР_2 , рахунок отримувача НОМЕР_3 , МФО НОМЕР_4 , ПриватБанк.

Позовну заяву потерпілого ОСОБА_25 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди - залишити без розгляду.

Прийняти відмову потерпілої ОСОБА_14 від заявленого нею цивільного позову про стягнення із ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди.

Закрити провадження у справі в частині заявленного цивільного позову потерпілої ОСОБА_14 про стягнення із ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди.

Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_22 від заявленого ним цивільного позову про стягнення із ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди.

Закрити провадження у справі в частині заявленного цивільного позову потерпілого ОСОБА_22 про стягнення із ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 червня 2020 року на вилучене 29.05.2020 р. за місцем мешкання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , наступне майно: банківські картки альфа банк НОМЕР_10, НОМЕР_5 , глобус банк № НОМЕР_6 , 14 фіскальних чеків; грошовікошти в сумі 550 Євро та 400 доларів США купюрами номіналом: 50 євро 4 шт., 1 купюра номіналом 100 євро, 1 купюра номіналом 200 євро, 5 купюр номіналом 10 доларів, 4 купюри номіналом 100 доларів США; довідка про реєстрацію місця проживання особи - ОСОБА_31 , паспорт ОСОБА_32 , посвідчення водія ОСОБА_33 , картка платника податків ОСОБА_31 , тимчасове посвідчення № НОМЕР_7 ОСОБА_32 , металевий предмет чорного кольору, зовнішньо схожий на пістолет та 9 патронів; файл із чорновими записами, блокнот та зошит із чорновими записами ОСОБА_3 - скасувати.

Речові докази :

банківські картки альфа банку № НОМЕР_8 , приват банку № НОМЕР_9 , глобус банку № НОМЕР_6 , 14 фіскальних чеків; грошовікошти в сумі 550 Євро та 400 доларів США купюрами номіналом: 50 євро 4 шт., 1 купюра номіналом 100 євро, 1 купюра номіналом 200 євро, 5 купюр номіналом 10 доларів, 4 купюри номіналом 100 доларів США; довідка про реєстрацію місця проживання особи - ОСОБА_31 , паспорт ОСОБА_32 , посвідчення водія ОСОБА_33 , картка платника податків ОСОБА_31 , тимчасове посвідчення № НОМЕР_7 ОСОБА_32 , металевий предмет чорного кольору, зовнішньо схожий на пістолет та 9 патронів, файл із чорновими записами, блокнот та зошит із чорновими записами ОСОБА_3 , вилучене в ході обшуку за місцем мешкання та у транспортному засобі ОСОБА_3 , які перебувають в камері схову для речових доказів ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області - повернути ОСОБА_3 ;

розірвані паперові листи з текстом, які упаковані в поліетиленові мішки в кількості 3 шт., вилучені в ході обшуку за місцем мешкання та реєстрації ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_18 , які перебувають в камері схову для речових доказів ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області - повернути ОСОБА_7 ;

вилучене в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 майно за адресою: АДРЕСА_19 , відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 29.05.2020 року, згідно переліку з п. 1 до п. 195, разом з грошовими коштами в сумі 6560 Євро купюрами: 50 Євро - 38 купюр; 100 Євро - 19 купюр; 200 Євро - 3 купюри; 500 Євро - 3 купюри; 20 Євро - 31 купюра; 10 Євро - 3 купюри; 5 Євро - 2 купюри та 1200 доларів США купюрами: 100 доларів США - 12 купюр, які перебувають в камері схову для речових доказів ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області - повернути ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: ОСОБА_1