Справа № 548/1346/23
Провадження №1-кп/548/56/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

28.02.2024 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000118 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 , ч. 4 ст. 185 КК України КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Хорольського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000118 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 , ч. 4 ст. 185 КК України КК України.

Оскільки термін перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 09.03.2024, а розгляд даної кримінальної справи триває, прокурором внесено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 , при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поклалися на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.

Згідно матеріалів кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області 12.04.2023 року обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час терміном на 2 місяці.

Ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області 19.06.2023 року ОСОБА_4 змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час на тримання під вартою строком на 60 днів до 17.08.2023 року.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області 15.08.2023 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 12.10.2023 року.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області 03.10.2023 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 01.12.2023 року.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області 21.11.2023 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19.01.2024 року.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області 10.01.2024 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 09.03.2024 року.

Обираючи вказаний запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме що перебуваючи на волі, він має реальну можливість для уникнення відповідальності, переховуватись від суду, через тяжкість кримінального правопорушення, яке ставиться йому у провину. Також має можливість впливати на свідків та потерпілих, та враховуючи схильність до вчинення порушень , може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, та вважає, що обраний йому запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним для запобігання ризикам встановленим слідчим суддею.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Суд доходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду,оскільки обвинувачений у рамках досудового розслідування даного кримінального провадження був оголошений у розшук, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винним, також має можливість впливати на свідків та потерпілих, та враховуючи схильність до вчинення кримінальних порушень, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Беручи до уваги вищенаведене, сукупність вказаних фактів, суд доходить переконання, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є також істотними та такими, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Оскільки строк дії запобіжного заходу, обраного ОСОБА_4 , спливає 09.03.2024 року і до цього часу судовий розгляд не може бути завершений з огляду на обмежений графік конвоювання осіб, які перебувають під вартою у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, та заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та обсягу доказів, що підлягають дослідженню, суд вважає доцільним продовжити його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування(продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, за винятком випадків, що містяться у ч.4 цієї статті.

При визначенні розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що загрожує обвинуваченому за інкриміновані злочини, характер та обставини його вчинення.

З урахуванням встановлених вище обставин кримінальних правопорушень та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім інкримінованих кримінальних правопорушень, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України, суд дійшов до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання прокурора продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 грн, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження виправдовують таке втручання у права та інтереси обвинуваченого з метою забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 331 КПК України,суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 , ч. 4 ст. 185 КК України КК України, строк тримання під вартою, який не може перевищувати двох місяців, тобто до 27.04.2024 року включно.

Визначити заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок ) гривень, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: одержувач коштів: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26304855 , Банк отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО)820172 , Рахунок отримувача UA0015950 .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк до 27 квітня 2024 року наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з м. Лубни Лубенського району Полтавської області,без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утриматись від спілкування з потерпілими, свідками в даному кримінальному провадженні, та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити обвмнуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження та до ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» для відома та виконання .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий : ОСОБА_1