Житомирський апеляційний суд
Справа №273/678/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Житомирі матеріали судового провадження №273/678/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 05.04.2024,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Сектору поліцейської діяльності №1 Звягельського РУП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявами від 06 березня 2024 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, а провадження повернути до суду першої інстанції для розгляду в іншому складі. Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги описову частину її заяви-скарги, в якій вказано, що ОСОБА_7 у якості скаржника-потерпілої по справах №273/308/24, №273/306/24, АДРЕСА_1 , які проходили у приміщенні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області зіткнулася з випадком невизнання Конституції України як основоположного Закону. Наголошує, що суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду ОСОБА_8 порушував її право оскаржувати неправомірні дії відповідальних осіб Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, в судовому засіданні 04.03.2024 нав`язував їй свою обманну думку. Крім того, не взято до уваги і те, що бездіяльність відповідальних осіб СПД№1 міста Баранівки та Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області призвели до порушення її основоположних прав і свобод таких як право вільно розпоряджатися своєю власністю, право на повагу до честі і гідності людини, тощо. Вважає, що слідчий суддя ОСОБА_1 не уважно вивчив матеріали її заяви та скарги. Зазначає, що ухвала від 05 квітня 2024 року судді ОСОБА_1 оскаржується і з підстав порушення територіальної підсудності.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вважає апеляційний суд, зазначених вимог кримінального процесуального законодавства слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_7 було дотримано.

Так, відповідно до п.18 ч.1 ст.3, ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Приписами ч.2 ст.214 КПК України зазначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно з ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Внесення відомостей до ЄРДР урегульовано «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року №298.

Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

В свою чергу, в межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві (повідомленні) містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як убачається з матеріалів провадження №273/678/24, ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді зі скаргою, у якій просила визнати бездіяльність поліцейського Сектор поліцейської діяльності №1 (м.Баранівка) Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України та зобов`язати уповноважену особу (слідчого) зазначеного підрозділу внести відомості до ЄРДР за її заявою про злочин, яка була подана безпосередньо ОСОБА_9 (а.п.1-2).

Згідно копії заяви від 06 березня 2024 року про вчинення кримінального злочину за ст.ст.109, 111 КК України посадовою особою ОСОБА_10 , ОСОБА_7 вбачає в діях судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_10 склад вказаних правопорушень, оскільки суддя не має повноважень на здійснення правосуддя, а сам суд утворений не у відповідності до вимог Закону (а.п.3-7). Вище зазначена заява отримана органом поліції 06.03.2024 та зареєстрована в ІТС «Інфомаційний портал Національної поліції України» за №3471 (а.п.8).

За результатами судового розгляду цієї заяви, слідчим суддею встановлено, що у вказаній скарзі та доданій до неї заяві відсутні, передбачені ч.5 ст. 214 КПК України відомості та фактичні обставини, які могли б свідчити про вчинення судді ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.109, 111 КК України, а тому відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

При цьому, в ході судового розгляду скарги слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили, що повідомлення заявника ОСОБА_7 від 06.03.2024 про кримінальне правопорушення (зареєстровано в ІТС «Інфомаційний портал Національної поліції України» за №3471) містить передбачені ч.5 ст.214 КПК України відомості та фактичні обставини, які могли б свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених чинним Кримінальним кодексом України.

Дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки, як убачається зі змісту заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення, вона дійсно не містить жодних фактичних даних та обставин, які могли б свідчити про вчинення зазначеною в заяві особою кримінально-караного діяння, як і не містить жодних доказів на підтвердження такого, а тому наведене не може бути підставою для скасування рішення слідчого судді.

Апеляційний суд бере до уваги, що фактично доводи ОСОБА_7 у повідомленні від 06.03.2024 про наявність у діях судді ОСОБА_8 кримінально караної поведінки, ґрунтуються на її суб`єктивній незгоді із процесуальними діями судді.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції бере до уваги і положення статей 126,129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у відповідності до яких - суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом (вказана норма закону визнана конституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року).

При цьому, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права під час здійснення правосуддя не може виключно кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до кримінальної відповідальності. У разі їх наявності, відповідні порушення усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями, зокрема, в апеляційному та касаційному порядку, а також бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Отже, оцінка судових рішень, прийнятих суддею може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю.

При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 від 2008 року до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на зверненні до Європейського суду з прав людини.

У Висновку № 3 від 2002 року згаданої Консультативної ради щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

В даному випадку, саме з метою уникнення протиправного втручання в діяльність суддів, слідчий суддя, належним чином вмотивувавши своє рішення, обґрунтовано відмовив в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб НП щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за повідомлення останньої від 06.03.2024.

На переконання суду апеляційної інстанції, слідчий суддя під час розгляду скарги ОСОБА_7 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства та дійшов правильного висновку про законність невнесення відповідними посадовими особами відомостей до ЄРДР.

В зв`язку з викладеним апеляційний суд вважає необґрунтованим посилання ОСОБА_7 на те, що в заяві нею послідовно зазначені обставини вчинення кримінального правопорушення та наведено докази на підтвердження даного факту.

Крім того, апеляційні посилання скаржника на порушення територіальної підсудності розгляду слідчим суддею Романівського районного суду Житомирської області її скарги на бездіяльність слідчого, є безпідставними, оскільки, питання визначення підсудності судового розгляду скарги ОСОБА_7 саме за Романівським районним судом Житомирської області, на підставі ст.34 КПК України, вирішено ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25.03.2024 (а.п.23).

Таким чином, істотних порушень вимог положень КПК України, які були б безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 05.04.2024, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Сектору поліцейської діяльності №1 Звягельського РУП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявами від 06 березня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :