Справа № 591/9812/23
Провадження № 1-кс/591/1263/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням погодженим прокурором, яке мотивував тим, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000326 за ч. ч. 1, 2 ст. 308 КК України. Досудовим розслідуванням перевіряється факт того, що працівники ТОВ «Міський центр лікування залежності» (код ), зловживаючи своїм службовим становищем, маючи доступ до наркотичного засобу метадон, обіг якого обмежено та інших заборонених в обігу речовин, діючи за попередньою змовою групою осіб, відповідно раніше розробленого плану, умисно, з корисливих мотивів, повторно, в супереч чинного законодавства, що регулює діяльність у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, здійснюють викрадення та привласнення наркотичного засобу метадон та інших заборонених в обігу речовин з метою їх подальшого збуту серед мешканців м. Суми за грошову винагороду. 23.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого вилучено речі і документи. Оскільки вказане майно є речовими доказами, просив накласти на нього арешт з метою збереження.

В судове засідання учасники не з`явились, повідомлені про час і місце розгляду справи. Слідчий надіслав заяву про можливість розгляду клопотання без його участі. Неприбуття прокурора, власників та володільців майна згідно ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з відсутністю учасників процесу, на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Пунктом 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000326, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 308 КК України.

Крім того, додані до клопотання матеріали містять відомості про те, що речі та документи, які було вилучено під час проведення обшукуза місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Тобто, таке майно містить відомості, які мають значення для кримінального провадження, і які можуть бути доказом під час досудового розслідування та судового розгляду, тому з огляду на положення п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, на вказане майно потрібно накласти арешт з метою збереження.

Вважаю, що в даному випадку для потреб досудового розслідування достатнім та співмірним буде накладення арешту на майно шляхом заборони власників та володільців майна у їх праві на розпорядження та користування.

Таким чином, слідчим доведено наявність підстав, передбачених ч.3 ст.132 та п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, тому клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, вважаю, що не підлягають задоволенню клопотання представника власника майна, що надіслані на електронну адресу суду, з огляду на такі обставини.

Щодо клопотання про повернення клопотання слідчого, слід зазначити, що підстави для повернення клопотання слідчого про арешт майна чітко визначені ч.3 ст.172 КПК України і серед таких підстав відсутні ті обставини, про які зазначив представник власника майна. Зокрема, ані вказана норма, ані положення ст.171 КПК України не встановлюють обов`язку слідчого чи прокурора долучати до такого клопотання постанову про призначення групи слідчих або прокурорів у кримінальному провадженні. А, відповідно, відсутність такої постанови серед доданих до клопотання документів не є порушенням вимог ст.171 КПК України. Тому підстав для повернення клопотання у даному випадку немає.

До того ж, слідчим було надано відповідні постанови, згідно яких прокурор, який погодив клопотання, та слідчий, що подав клопотання, - є особами, які уповноважені здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000326.

Крім того, вважаю, що відсутні підстави для задоволення клопотання представника власника майна про відмову у задоволенні клопотання слідчого через пропущення строків розгляду клопотання.

Так, як вбачається з матеріалів, з клопотанням до слідчого судді слідчий звернувся у строки, що визначені ч.5 ст.171 КПК України, а саме: 48-годиний термін після вилучення майна. Зокрема, майно згідно протоколу обшуку було вилучено 23.04.2024, а відповідне клопотання слідчим направлено поштовим зв`язком вже 24.04.2024.

В свою чергу, до суду клопотання надійшло 26.04.2024 та призначено слідчим суддею до розгляду на 29.04.2024 року. Проте, 29.04.2024 року представником власника майна було заявлено про необхідність ознайомлення з матеріалами клопотання, тому з метою дотримання прав власника майна на захист розгляд клопотання слідчого про арешт майна було відкладено на 03.05.2024 року.

03.05.2024 слідчому судді було заявлено відвід, тому в цей день розгляд було відкладено, а після розгляду заяви по відвід справу призначено до розгляду на 09.05.2024.

09.05.2024 року в телефонному режимі представник власника майна зазначив, що йому не було про дату та час розгляду справи, хоча відповідна повістка про виклик була надіслана адвокату на електронну адресу, з якої останній надсилав до суду відповідні клопотання.

Через такі обставини було ще раз відкладено розгляд клопотання слідчого про арешт майна та визначено дату 14.05.2024 року і повідомлено телефоном слідчого та представника власника майна адвоката ОСОБА_5 про дату і час судового розгляду.

Проте, як зазначалось вище, у визначену дату й час учасники не з`явились. Від представника власника майна не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду. Крім того, на відеоконференцзв`язок у призначений для розгляду час він також не вийшов.

Таким чином, розгляд клопотання пізніше двох днів з дня його надходження до суду було в даному випадку викликано об`єктивними причинами.

Крім того, слід зазначити, що у КПК України законодавець не зазначив такої підстави для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна як його розгляд із порушенням визначених КПК України строків.

Натомість, випадки, коли слідчий суддя має відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна визначені в ч. 3 ст. 132 та ч. 1 ст. 173 КПК України, і серед них такої підстави як несвоєчасний розгляд клопотання не наведено.

Тому, сам по собі факт вирішення слідчим суддею клопотання про арешт майна пізніше двох днів з дня його надходження не може бути підставою для відмови в арешті такого майна.

Враховуючи такі обставини, відсутні підстави для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Водночас, як зазначено вище, оскільки в даному випадку слідчим доведено наявність підстав, передбачених ч.3 ст.132 та п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, тому його клопотання про арешт майна слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити, а у задоволенні клопотань представника власника майна щодо повернення клопотання та відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна - відмовити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 23.04.2024 під час проведення обшуку за

місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом обмеження власників та володільців майна у їх праві на розпорядження та користування,а саме на :

-мобільний телефон Мі світлого кольору з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ;

-коробку з під мобільного телефону Redmi 9, на якій зазначено ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 ;

-виписку по картковому рахунку АТ «Ощадбанк» НОМЕР_5 на 2 арк;

-виписку по картковому рахунку АТ «Ощадбанк» НОМЕР_6 на 1 арк;

-блокнот без палітурки з рукописними записами, в тому числі зазначенням електронної адреси та паролю до неї;

-карткотримач без сім-картки мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна», на якому зазначено серійний номер НОМЕР_7 ,

з метою збереження вказаного майна як речових доказів по справі.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1