Справа № 591/4695/24
Провадження № 1-кс/591/1360/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Сумської обласної прокуратури щодо невизнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000186 від 27.09.2023 року,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми надійшла скарга ОСОБА_3 , згідно вимог якої просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000186 від 27.09.2023, провести допит та вчинити інші необхідні процесуальні дії.

Скаргу мотивував тим, що Четвертим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Полтаві (з дислокацією у м. Сумах) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000186 від 27.09.2023 за фактом вчинення працівниками поліції відносно нього кримінального правопорушення. Відомості внесені за його заявою, однак він не ознайомлений з матеріалами справи, йому було відмолено в етапуванні до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» з метою допиту як потерпілого у справі, повідомлено про те, що він не є потерпілим, а є заявником у цьому провадженні.

Скаржник та його захисник у судовому засіданні вимоги скарги підтримали, просили визнати ОСОБА_3 потерпілим.

Представник службової особи, дії якого оскаржуються до суду не прибув, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак неявка в судове засідання належним чином повідомлених учасників не є перешкодою для розгляду скарги відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України.

З аналізу положень ст.ст. 114, 220, 303 КПК України вбачається, що зверненню зі скаргою на рішення/бездіяльність слідчого/прокурора має передувати відповідне клопотання про вчинення певної дії чи прийняття рішення в даному випадку про визнання ОСОБА_3 потерпілим. В той же час, скаржником не доведено звернення з відповідним клопотанням ані до Сумської обласної прокуратури, ані до 4-го СВ ТУ ДБР м.Полтава про визнання його потерпілим.

З відповіді ТУ ДБР м.Полтава вбачається, що ОСОБА_3 не звертався з таким клопотанням. Також встановлено, що ОСОБА_3 звертався до Сумської обласної прокуратури із єдиною заявою від 01.03.2024 (що він підтвердив в судовому засіданні), в якій просив етапувати його до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» для надання показів та доказів, повідомити про хід досудового розслідування та надати можливість ознайомитися з матеріалами справи, на що йому була надана відповідь (а.п. 19-22). Тобто, до Сумської обласної прокуратури із заявам чи клопотаннями про визнання його потерпілим він не звертався.

Таким чином, вважаю, що прокурором у кримінальному провадженні не допущена бездіяльність, про яку йдеться у скарзі.

Етапування ОСОБА_3 , з метою надання показів та доказів у кримінальному провадженні, на даній стадії є передчасним, оскільки суд при розгляді даної скарги не досліджує та не збирає докази, а вирішує скаргу в межах, визначених ст.ст.26, 303 КПК України.

З огляду на вищевикладене, в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 114, 220, 303-307, 309, 310 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1