Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/793/24
Провадження № 1-кп/542/81/24
У Х В А Л А

Іменем України

02 травня 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кобеляки, Полтавська область, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації, який на момент вчинення злочину перебував у військовому званні «солдат», який на час вчинення кримінального правопорушення перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 407 КК України та частиною 4 статті 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2024 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401 від 13 жовтня 2023 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України (справа № 542/793/24, провадження № 1-кп/542/81/24).

30 квітня 2024 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168 від 11 квітня 2024 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України (справа № 542/828/24, провадження № 1-кп/542/83/24).

30 квітня 2024 року суд своєю ухвалою об`єднав провадження № 1-кп/542/83/24 (справа № 542/828/24) за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України, з провадженням № 1-кп/542/81/24 (справа № 542/793/24) за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, кримінальному провадженню присвоєно номер № 1-кп/542/81/24 (справа № 542/793/24).

02 травня 2024 року до суду надійшло клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця-санітара 1 стрілецького відділення третього стрілецького взводу другої роти військової частини НОМЕР_1 , 28 липня 2023 року о 08 год. 00 хв самовільно без поважних причин залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , та понад три доби перебував за межами військової частини у невстановленому слідством місці, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. 04.04.2024 був затриманий працівниками правоохоронного органу в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

У своєму клопотанні прокурор посилався на наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, та на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 4, частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурором зазначено, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням обвинуваченого під вартою, не може запобігти вищевказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання, надав пояснення, аналогічні викладеним у ньому.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували,вказуючи на необгрунтованість обвинувачення, відсутності вагомих доказів у вчиненні ОСОБА_5 зазначених кримінальних правопорушень. Вказали, що ОСОБА_5 не ухилявся від досудового розслідування, добросовісно виконував процесуальні обов`язки, має стійкі соціальні зв`язки. З огляду на це, просили обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 3 статті 176 КПК України встановлено, що суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

За змістом положень пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з обвинувальних актів та реєстрів матеріалів досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини понад три доби, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України та у дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини, з метою ухилитися від військової служби, вчинене військовослужбовцемв умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.04.2024 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком з 04.04.2024 з 14 год 35 хв до 14 год 35 хв 02.06.2024.

Тобто, обґрунтованість підозри у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 5 статті 407 КК України, була предметом перевірки слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави в ухвалі від 05.04.2024.

Досліджуючи підстави застосування запобіжних заходів, передбачені статтею 177 КПК України, суд виходить з наступного.

Наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 через тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень може переховуватись від суду, тобто у разі не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у подальшому він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, так як кримінальне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 407 КК України є тяжким, а кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 408 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення таких злочинів, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Європейськими судом з прав людини у §76 рішення«Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, зазначено, що при оцінці ризику переховуватись від правосуддя може братись до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Крім того, відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду», важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Таким чином, судом встановлена актуальність існування ризику можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду.

Наявність ризику, передбаченого пунктом 4 частини 1 статті 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, а саме: порушення ним вимог статей 65, 68 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статей 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_5 може ухилятись від явок до суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Отже, судом встановлена актуальність існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи існування доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених пунктами 1, 4, частини 1 статті 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, враховуючи особу обвинуваченого - застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим. Суд зауважує, що з вказаних підстав жодний інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не може забезпечити на теперішній час належну процесуальну поведінку обвинуваченого та дієвість кримінального провадження.

Так, особисте зобов`язання не можливо застосувати, у зв`язку з тим, що вказаний запобіжний захід є найменш суворим запобіжним заходом з-поміж інших, передбачених статтею 176 КПК України, та не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

Особиста порука не може бути застосована, оскільки на адресу суду не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5

Заставу неможливо застосувати, оскільки суду не надходили заяви або клопотання від обвинуваченого чи його рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, також вказаний запобіжний захід буде недостатнім.

Домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків, а його перебування на свободі надасть йому усі можливості переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, здійснювати тиск на свідків.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, вік та стан здоров`я, сімейний і майновий стан, те, що матеріали провадження не містять будь-яких відомостей про неможливість утримувати обвинуваченого під вартою за станом здоров`я та учасниками провадження таких доказів не надано.

Крім того, згідно з частиною 8 статті 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку, визначеного частиною 1 статті 197 КПК України, та вважає за необхідне визначити строк дії ухвали суду до 30 червня 2024 року.

Відповідно до частини 4 статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наявність обставин, визначених частиною 4 статті 183 КПК України, встановлені суддею ризики та обставини, що визначені у статтях 177, 178 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 176-178, 181-186, 193-196, 205, 309, 314-316, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 407 КК України та частиною 4 статті 408 КК України,- задовольнити.

Обрати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Встановити строк дії даної ухвали з 02 травня 2024 року по 30 червня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_6