Справа №522/856/21
Провадження №1-кп/522/2072/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №001690 від 20.11.2020 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Туреччини, м. Мардін, громадянина Туреччини, з середньою освітою, одруженого, непрацевлаштованого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2020 р. приблизно о 23 годині 15 хвилин біля ресторану «Арарат», який знаходиться по вулиці Гагаринське плато в місті Одесі працівниками Національної поліції України в ході виконання обов`язків з охорони громадського порядку, виявлено громадянина, який представився, як ОСОБА_3 . На підставі ст. ст. 32, 33, 34 Закону України «Про національну поліцію» проведено перевірку документів особи та опитування ОСОБА_3 , вході якого останній повідомив, що має при собі кастет. Після зазначеного працівниками Національної поліції України визвано слідчо-оперативну групу.

20.11.2020 р. за адресою: АДРЕСА_2 під час проведення особистого обшуку у ОСОБА_3 виявлено та вилучено кастет. Встановлено, що кастет відноситься до категорії контактної не клинкової холодної зброї ударно-дробильної дії.

У зв`язку з викладеними фактичними обставинами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, за кваліфікуючими ознаками носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 Сейфуллах щиро розкаявся та визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та підтвердив обставини кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті. Він підтвердив наявність фактів, викладених в обвинувальному акті, а саме, що дійсно, він носив при собі кастет й в день, коли працівниками поліції у нього його було вилучено. Але він завірив суд, що мав на меті його використання виключно для самооборони в час коли вигулював собаку на вулиці.

Обвинувачений щиро розкаявся, запевнив суд, що більше не вчинятиме злочинів та просив призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд встановив, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 263 КК України, носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Судом в порядку вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, окрім характеризуючих матеріалів, наданих прокурором.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на наданих у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує: щире каяття. ОСОБА_3 пояснив, що його дружиною є українка, вона вагітна. На даний час вони повернулися з Республіки Турції до Республіки України (м.Одеса) до батьків дружини з метою вирішення питання в якій державі буде народжуватися їх спільна дитина. Обвинувачений зазначив, що не дивлячись на воєнний стан в Україні, інтереси й бажання його дружини є для нього найприоритетнішими, тому, не дивлячись на ризик, обстріли й повітряні тривоги, він прийняв рішення повернутися з ОСОБА_6 . Також обвинувачений раніше не судимий.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових правопорушень,суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе за умови призначення покарання у вигляді штрафу. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також надасть підстави для його майбутньої соціальної реабілітації.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Питання про речові докази, процесуальні витрати та цивільних позов, суд вирішує в порядку ст.100, 124, 129 КПК України.

У кримінальному провадженні цивільні позови відсутні.

Судові витрати по кримінальному провадженню складають 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 (вісімдесят) копійок за проведену експертизу зброї за експертною спеціальністю 3.3 «Дослідження холодної зброї».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 129, 349, 368, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячи) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судової експертизи зброї за експертною спеціальністю 3.3 «Дослідження холодної зброї» у сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2020 р. по справі №522/20617/20 провадження 1-кс/522/14960/20 на металевий предмет, ззовні схожий на кастет.

Речові докази по даному кримінальному провадженню - металевий предмет, ззовні схожий на кастет знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1