Справа № 331/5760/23
Провадження № 1-кп/331/272/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2024 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі спеціального судового провадження в залі суду в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001736 від 20.10.2023 р., з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м.Донецька, українця, громадянина України, не працюючого,

який за реєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

- за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченому ст.114-2 ч.3 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно з Конституцією України - Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів Збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки в зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права, президент рф володимир путін, а також інші невстановлені під час досудового розслідування представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п.1,2 Меморандуму про гарантії безпеки в зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 р., принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 р. та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 р. № 36/103, від 16.12.1970 р. № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 р. № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 р. № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували та розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил та інших воєнізованих формувань рф на територію України.

24.02.2022 р. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

15.03.2022 р. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 р. № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 р. строком на 30 діб.

24.02.2022 р. на виконання вищевказаного наказу політичного керівництва рф, військовослужбовці зс та інших воєнізованих формувань рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, інші об`єкти цивільного сектору соціального забезпечення, та здійснили застосування оперативно-тактичних ракет, включаючи застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, по позиціях ЗС України та об`єктах цивільної інфраструктури, що призвело до тяжких наслідків, у тому числі на території Запорізької області.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 р. «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Мелітопольський район у складі 16 територіальних громад, Бердянський район у складі 8 територіальних громад, Василівський район у складі 11 територіальних громад та значна частина Пологівського району внесені до вказаного переліку територіальних громад, які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

У невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 29.03.2022 р., громадянин України ОСОБА_7 , перебуваючи на території окупованого м.Бердянська Запорізької області, діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання негативних наслідків, вирішив поширити інформації про діяльність сил оборони України на території с.Єлизаветівка Мар`їнського району Донецької області.

ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, перебуваючи на території тимчасово окупованого м.Бердянська Запорізької області, добровільно та самостійно, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 14 год. 47 хв. 29.03.2022 р., використовуючи мобільний додаток - месенджер «Telegram» через власний профіль (обліковий запис) « ОСОБА_8 », який зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, поширив, тобто довів до відома хоча б одній особі в будь-який спосіб, зібрану ним інформацію, а саме координати: 47.38246, НОМЕР_2 , користувачу месенджера «Telegram» з обліковим записом «…», який особисто використовував громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про місця дислокації підрозділів ЗС України та місця розміщення їх бойової техніки на території АДРЕСА_2 , задіяних у протидії російській агресії, яка не розміщувалася у відкритому доступі уповноваженими суб`єктами держави України, чим умисно здійснив її поширення.

Таким чином, 29.03.2022 р. громадянин України ОСОБА_7 , перебуваючи на території окупованого м.Бердянська Запорізької області, діючи умисно, добровільно та свідомо, будучи достовірно обізнаним про продовження строку дії воєнного стану на території України, передбачаючи суспільно небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання негативних наслідків, не будучи уповноваженим суб`єктом держави України на поширення інформації про місця розміщення ЗС України та не маючи на це відповідного дозволу органу державної влади України, здійснив поширення інформації громадянину України щодо розташування підрозділів Збройних Сил України в АДРЕСА_2 , яка не розміщувалася у відкритому доступі уповноваженими суб`єктами держави України.

У судовому засіданні допит обвинуваченого ОСОБА_7 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст.323 КПК України, при цьому обвинувачений викликався до суду через засоби масової інформації у передбачений законом спосіб, однак у судове засідання не з`явився.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд, вислухавши думку учасників процесу, ухвалив визнати за доцільне дослідження доказів у повному обсязі.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними доказами.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 р., Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про інформацію», наказу Головнокомандувача Збройних Сил України №73 від 03 березня 2022 р. встановлено заборону розповсюдження інформації, розголошення якої може призвести до обізнаності противника про дії Збройних Сил України, інших складових сил оборони, негативно вплинути на хід виконання завдань за призначенням під час дії правового режиму воєнного стану.

Відповідно до повідомлення щодо виконання доручення, в рамках кримінального провадження № 0000075 від 19.03.2022 р. (т.1 а.с.228-230, 231), отримано дані про те, що громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на території м.Бердянська, використовує номер мобільного телефону НОМЕР_1 , за дорученням ОСОБА_9 здійснює пошук інформації стосовно громадян України, які потрапили в поле зору фсб з метою їх повної ідентифікації та подальшого викрадення з метою схиляння до співпраці з окупаційною владою м.Бердянська, здійснює пошук інформації стосовно колишніх співробітників правоохоронних органів, військовослужбовців, які приймали участь у проведенні АТО/ОССдля подальшої передачу за грошову винагороду зазначених даних представникам фсб, надав ОСОБА_9 інформацію щодо місць дислокації та розміщення позицій сил ЗСУ, яка була передана представникам фсб, ініціативно встановив та підтримує зв`язок зі співробітниками фсб рф «ОСОБА_14» і «ОСОБА_15». ОСОБА_7 використовує номер мобільного телефону НОМЕР_1 з імеіНОМЕР_12, зареєстрований на вказаний номер телефону акант в інтернет месенджері «Telegram» з псевдонімом ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до протоколу за результатами проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 13.06.2022 р. (т.1 а.с.235-254), встановлено

листування в месенджері «Telegram» з номеру телефону НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, який використовує ОСОБА_7 , з особами, які є офіцерами фсб.

Відповідно до протоколу за результатами проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 13.06.2022 р. (т.2 а.с.13-50), встановлено

листування в месенджері «Telegram» між ОСОБА_7 , з номеру телефону НОМЕР_1 « ОСОБА_8 », з абонентом номеру телефону НОМЕР_3 , який використовує ОСОБА_9 :

-29.03.2022 р. ОСОБА_7 переслав ОСОБА_9 повідомлення від ОСОБА_10 , а саме інформацію щодо місць перебування техніки та особового складу ЗСУ, їх кількості в Донецькій області поблизу с.Єлізаветівка Маріїнського району, із зазначенням точних координат: НОМЕР_4 , НОМЕР_2 , з поясненнями до них та додатком у вигляді зображення штабних карт.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.07.2023 р. (т.2 а.с.53-55) свідок ОСОБА_11 в особі, зображеній на фото № 4, впізнав ОСОБА_7 , якого він бачив в м.Бердянську під час знаходження в окупації, та який підтримував контакти з окупантами. Відповідно довідки до протоколу на фото під № 4 зображений ОСОБА_7 .

Відповідно до листа військової частини НОМЕР_5 від 03.02.2023 р. за № 1314/1/32/51 (т.2 а.с.57) починаючи з 26 лютого 2022 р. по середину квітня 2022 р. на території села Єлізаветівка Мар`їнського району Донецької області силами ЗСУ організовано оборону даного населеного пункту із залученням відповідних сил та засобів, підтверджено інформацію про дані щодо розташування сил оборони на території населеного пункту відповідає дійсності та актуальна дійсній бойовій обстановці станом на 29.03.2022 р., в зазначений період часу на території даного населеного пункту та його околицях перебувала відповідна легко броньована військова техніка та особовий склад підрозділів ЗСУ, що були задіяні в обороні позицій та рубежів, крім того, систематично здійснювалась доставка озброєння, боєприпасів та особового складу.

Відповідно до протоколу огляду мережі Інтернет від 21.07.2023 р. (т.2 а.с.58-74) на офіційному сайті Міністерства оборони України за період часу з 01.03.2022 р. по 31.03.2022 р.

відсутні публікації щодо розміщення позицій та рубежів, переміщення особового складу та техніки, підрозділів, які задіяні в обороні України.

Відповідно до протоколу огляду від 19.07.2023 р. (т.2 а.с.152-214) предметом огляду є диск типу DVD-R, на який маркером чорного кольору нанесено пояснювальний напис: «Копія диску тимчасового доступу від 02.08.2022 р. (ПрАТ «ВФ Україна»). Оглянувши зміст інформації, яка міститься у файлі «2-2» встановлено, що в ньому наявна інформація, що стосується вхідних та вихідних з`єднань телефонного номера НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , із зазначенням місця виходу в ефір, дати та часу початку, кінця та тривалості з`єднання, номерів ІМЕІ та номерів телефонів, з якими було здійснено з`єднання, адреси базових станцій в межах здійсненого сеансу зв`язку, за період з 24.02.2022 р. по 14.06.2022 р. При цьому встановлено, що останній перебував у м.Бердянськ Запорізької області.

Згідно з інформацією Управління ДМС України в Запорізькій області (т.2 а.с.224-227) ОСОБА_7 документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий

11.08.2004 р. Куйбишевським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_7 від 04.03.2016 р., орган видачі - 8099, серії НОМЕР_8 від 15.01.2016 р., орган видачі - 8099.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що знайомий з ОСОБА_7 , який після повномасштабного вторгнення повернувся з ДНР до м.Бердянська та почав співпрацювати з окупантами, агітував тих, хто прибув з м.Маріуполя не виїздити з м.Бердянська, розселяв цих осіб по базах відпочинку, наводив та встановлював свої порядки на ринку міста, захоплював підприємства, супермаркет «Сільпо». В кримінальному колі м.Бердянська ОСОБА_7 відомий як « ОСОБА_13 », має призвісько «Лівер».

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав, у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 вважає, що вина ОСОБА_7 наявними та дослідженими доказами не доведена, з`ясувати позицію обвинуваченого, мотиви його дій не виявилось можливим, просив постановити виправдувальний вирок.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд дійшов висновку, що на свідомий і добровільний характер дій обвинуваченого щодо поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України. ОСОБА_7 , маючи достатній рівень освіти, життєвого досвіду, не міг не розуміти незаконності вчинених ним дій, заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території, не вживав, з огляду на що суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд знаходить їх достовірними та допустимими, такими, що узгоджуються між собою, та в повній мірі поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, в тому числі факт поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.114-2 КК України як поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання,: відсутні.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.

Органом досудового розслідування зазначено, що обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Відповідно до ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного.

Так, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, мешкає на тимчасово окупованій території України, також суд приймає до уваги підвищену суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.114-2 КК України, що на думку суду буде відповідати принципам та меті призначення покарання.

Підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання відповідно до вимог ст.ст.75, 76 КК України, або для призначення відповідно до ст.69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.114-2 КК України, суд не знаходить.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 28.08.2023 р. (т.2 а.с.96-99) на майно, яке належить ОСОБА_7 , накладено арешт, а саме на транспортний засіб: «MITSUBISH PAJERO WAGON 3200», 208 року, чорний, д.н.з. НОМЕР_9 , № двигуна НОМЕР_10 , № кузову НОМЕР_11 .

Враховуючи, що санкцією ч.2 ст.114-2 КК України конфіскація майна не передбачена, цивільний позов не заявлений, суд вважає можливим скасувати арешт на майно.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22.08.2023 р.

відносно ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який до набрання вироком законної сили суд вважає за доцільне залишити без змін.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, та призначити йому покарання у

вигляді 7 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Скасувати арешт на майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме на транспортний засіб: «MITSUBISH PAJERO WAGON 3200», 208 року, чорний, д.н.з. НОМЕР_9 , № двигуна НОМЕР_10 , № кузову НОМЕР_11 , накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 28.08.2023 р.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити захиснику в порядку абз.6 ч.3 ст.323 КПК України та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1