Справа № 638/4207/24
Провадження № 1-кс/638/1040/24
УХВАЛА

Іменем України

07 березня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 від 03.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,

встановив:

Прокурор Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із клопотанням, у якому простить накласти арешт на вилучене в ході проведення огляду місця події 03.03.2024 майно, а саме:

-2 корпуси ручної гранати «Ф-1» з однаковим маркуванням на денці у вигляді «386/252-83/Т», які поміщено до прозорого полімерного сейф-пакету № AB1011005;

-2 підривачі типу «УЗРГМ» з різними маркуваннями на денці у вигляді «190-75 УЗРГМ 583», «52-67 УЗРГМ 583», які поміщено до прозорого полімерного сейф-пакету № AB1011001;

-1 ручну гранату типу «M67» у збірці з підривачем типу «М213», яку поміщено до прозорого полімерного сейф-пакету № AB1011004.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000300 від 03.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 02.03.2024 о 21:56 до ч/ч Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби "102" про те, що 02.03.2024 о 21:56 на блокпосту "Кам`янка", що розташований на автошляху "Київ-Харків-Довжанський" поблизу м. Ізюм Харківської області під час перевірки транспортного засобу "Nissan Navaro" д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився військовослужбовець ЗСУ в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено 3 гранати, які останній незаконно перевозив.

В період часу з 00 год. 19 хв. по 00 год. 34 хв. 03.03.2024 слідчим СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 на відкритій ділянці місцевості, а саме на блокпосту "Кам?янка", що розташований на 630 км автошляху «Київ-Харків-Довжанський» поблизу м. Ізюм Харківської області за участю спеціалістів вибухотехніків проведено огляд місця події (за правилами обшуку) під час якого в транспортному засобі "Nissan Navaro", д.н.з. НОМЕР_3 , за кермом якого знаходився військовослужбовець ЗСУ в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено до Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області:

-2 корпуси ручної гранати «Ф-1» з однаковим маркуванням на денці у вигляді «386/252-83/Т», які поміщено до прозорого полімерного сейф-пакету № AB1011005;

-2 підривачі типу «УЗРГМ» з різними маркуваннями на денці у вигляді «190-75 УЗРГМ 583», «52-67 УЗРГМ 583», які поміщено до прозорого полімерного сейф-пакету № AB1011001;

-1 ручну гранату типу «M67» у збірці з підривачем типу «М213», яку поміщено до прозорого полімерного сейф-пакету № AB1011004, які останній незаконно перевозив;

Вказані предмети визнані речовими доказами про що 03.03.2024 слідчим СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області винесено відповідну постанову.

В ході досудового розслідування було опитано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що на даний час він проходить службу в лавах ЗСУ, а саме у військовій частині НОМЕР_2 , та що у нього у власності перебуває автомобіль "Nissan Navaro", д.н.з. НОМЕР_3 . Також останній пояснив, що 02.03.2024 він на власному транспортному засобі (вказаний вище) прямував у відпустку з місця тимчасової дислокації частини до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та коли ОСОБА_4 проїжджав на блокпосту "Кам?янка", що розташований на 630 км автошляху «Київ-Харків-Довжанський» поблизу м. Ізюм Харківської області, то його було зупинено працівниками ВСП з метою перевірки транспортного засобу на наявність заборонених предметів. Під час перевірки транспортного засобу "Nissan Navaro", д.н.з. НОМЕР_3 , працівниками ВСП було виявлено 3 гранати, які ОСОБА_4 незаконно перевозив. Після чого працівниками ВСП було викликано працівників поліції. Як пояснив ОСОБА_4 , вказані гранати дійсно належать йому, але про те, що вони лежали в транспортному засобі він не знав, оскільки думав, що виклав їх з транспортного засобу, ще до того як почав на ньому рух.

Прокурор зазначила, що вказані речі(предмети) мають доказове значення за даним кримінальним провадження, визнані речовими доказами та зможуть сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а також мають значення для встановлення істини під час досудового розслідування. У зв`язку з чим просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явилася, надала клопотання, де просила розглянути справу без її участі. Клопотання підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

У зв`язку з неявкою учасників справи відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вважає доводи переконливими, а клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вивченням матеріалів клопотання встановлено, що слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000300 від 03.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Доводи прокурора підтверджуються матеріалами справи, а саме: витягом з ЄРДР від 03.03.2024, поясненнями ОСОБА_4 , протоколом огляду місця події, рапортом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів, довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів, постановою про визнання речовим доказом.

Згідно з ч.1,2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якого накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі Бакланов проти Російської Федерації , Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі Фрізен проти Російської Федерації , Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A № 98).

Таким чином, правомірність втручання держави в право на мирне володіння майном у кримінальному провадженні під час застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, повинна бути доведена в суді першої інстанції, а спів розмірність наслідків обмеження права власності бути завданням кримінального провадження, а також можливості застосування найменш обтяжливий спосіб арешту.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Тобто, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна.

Враховуючи вищевикладене, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно, завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173 КПК України, суддя,-

постановив:

Клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 від 03.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене, в ході проведення огляду місця події 03.03.2024 майно, а саме:

-2 корпуси ручної гранати «Ф-1» з однаковим маркуванням на денці у вигляді «386/252-83/Т», які поміщено до прозорого полімерного сейф-пакету № AB1011005;

-2 підривачі типу «УЗРГМ» з різними маркуваннями на денці у вигляді «190-75 УЗРГМ 583», «52-67 УЗРГМ 583», які поміщено до прозорого полімерного сейф-пакету № AB1011001;

-1 ручну гранату типу «M67» у збірці з підривачем типу «М213», яку поміщено до прозорого полімерного сейф-пакету № AB1011004.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про арешт майна не зупиняє її виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1