Провадження № 11-кп/824/2161/2024 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2023 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000611 від 12.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, повернуто прокурору,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2023 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000611 від 12.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України - повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

При цьому, в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення не вказано яку саме посаду обвинувачена ОСОБА_8 обіймала у незаконному правоохоронному органі.

Вказаний недолік при викладі фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, є невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, та не дає суду підстав призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2023 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та на підставі ст.ст. 409, 412 КПК України підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції, з призначенням нового розгляду судом першої інстанції.

Так, прокурор акцентує увагу суду на тому, що вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт та вимог, що ставляться до такого процесуального документа, і які є обов`язковими для виконання слідчим і прокурором, законодавцем наведено у ст. 291 КПК України.

Тому, мотивуючи прийняте рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, визначених главою 27 КПК України, вдавшись до оцінки доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, з огляду на вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відображаються лише фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а тому необхідність, відображення у обвинувальному акті конкретних обставини, не відповідають вимогам чинного КПК України. Під час підготовчого судового засідання, де не допускається будь яка перевірка доказів у кримінальному провадженні, суд був не вправі оцінювати наведений вище спосіб викладу фактичних обставин слідчого та прокурора і на цій підставі робити висновок про неконкретнісгь обвинувачення та ненаповнення його конкретним змістом.

Так, поряд з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурором вважаються встановленими, в обвинувальному акті міститься конкретне формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_8 із зазначенням конкретної частини статті КК України.

Судом при постановленні оскаржуваної ухвали не взято до уваги вимоги ч. 6 ст. 22 КПК України, яка наголошує на тому, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З аналізу зазначених положень КПК України слідує, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали вийшов за межі наданих повноважень у підготовчому судовому засіданні.

Посилання суду на те, що у викладені фактичних обставин не вказано яку саме посаду обвинувачена ОСОБА_8 обіймала у незаконному правоохоронному органі, є невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України та не дає суду підстав для повернення обвинувального акту.

За таких обставин суд першої інстанції вдався до дослідження та оцінки фактичних обставин кримінального провадження, що є неможливим на стадії підготовчого судового засідання.

До того ж, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладаються в обвинувальному акті в такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин. Не підлягають розгляду в підготовчому судовому засіданні й питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення. На цій стадії суд лише встановлює відповідність процесуальної форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи суть обвинувачення, а тому не вправі пропонувати прокурору зазначати в обвинувальному акті інші обставини чи події або викладати їх в інший спосіб.

Відтак, на думку прокурора, ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 18.08.2023 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, підлягає скасуванню, як постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Обвинувачена ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлялась шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Київського апеляційного суду, а тому, враховуючи присутність в судовому засіданні її захисника - адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу прокурора без участі обвинуваченої, оскільки її неявка не перешкоджає проведенню розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача,

пояснення прокурор ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення захисника ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже, обвинувальний акт може бути повернутий прокурору лише у разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Приймаючи рішення про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000611 від 12.09.2022, суд зазначив, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення не вказано яку саме посаду обвинувачена ОСОБА_8 обіймала у незаконному правоохоронному органі.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, оскільки виходячи із завдань підготовчого судового засідання, на даній стадії встановлюється лише відповідність форми та змісту обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, а оцінка викладених в обвинувальному акті обставин відноситься до стадії судового розгляду кримінального провадження по суті.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта стосовно ОСОБА_8 , у ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться у ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, в якому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення з описом конкретних дій обвинувачених, які прокурор вважав встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а тому посилання суду на відсутність у викладі фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення посади, яку обіймала ОСОБА_8 у незаконному правоохоронному орагані, є безпідставними та такими, що порушують, передбачений статтею 26 КПК України, принцип диспозитивності, згідно якого суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, а тому колегія суддів вважає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищезазначених підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, оскільки відповідно до положень ст. 314 КПК України, суд не вправі давати оцінку деталізації викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення та здійснювати їх аналіз у підготовчому судовому засіданні, оскільки ці обставини підлягають перевірці на стадії судового розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного повернення судом першої інстанції обвинувального акта стосовно ОСОБА_8 прокурору, а тому ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 18.08.2023 підлягає скасуванню, як така, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000611 від 12.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, поверненню в суд першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 316-317 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2023 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000611 від 12.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, повернуто прокурору - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 316-317 КПК України.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4