ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1205/24 Справа № 198/45/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження №0000053 від 15.04.2022 щодо ОСОБА_8 , за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_9 , поданою на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Городище Біловодського району Луганської області, яка має громадянство України, раніше не була засудженою, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, та ч. 5 ст. 1111 КК України, із призначенням їй покарання:

- за ч. 2 ст. 110 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 10 (десять) місяців з конфіскацією усього належного їй на праві приватної власності майна;

- за ч. 5 ст. 1111 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 11 (одинадцять) місяців з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією усього належного їй на праві приватної власності майна;

- за ч. 5 ст. 1111 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією усього належного їй на праві приватної власності майна;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з позбавленням права обіймати посади або займатися певною діяльністю на строк на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією усього належного їй на праві приватної власності майна.

Початок строку відбуття основного покарання ОСОБА_8 визначено з моменту її затримання на виконання вироку.

Строк додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій в органах державної влади і місцевого самоврядування, визначено рахувати з моменту відбуття основного покарання.

встановила:

Вироком суду першої інстанції встановлено, що у березні 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади окупаційної влади в смт Станиця Луганська Луганської області, та реалізуючи його, вступила в злочинну змову з окупаційними військами Російської Федерації та представниками так званої «ЛНР» окупаційної адміністрації Російської Федерації, та отримавши від них пропозицію на зайняття посади в адміністративному органі окупаційної влади в смт Станиця Луганська Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно погодилась на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 у березні 2022 року, більш точний час та дату встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянкою України, перебуваючи на території смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР» окупаційної адміністрації Російської Федерації, остання умисно, добровільно зайняла посаду «начальника відділу освіти адміністрації Станично-Луганського району ЛНР» (мовою оригіналу «начальника отдела образования ІНФОРМАЦІЯ_2 »), пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора «адміністрації Станично-Луганського району ЛНР», що діє у Щастинському районі Луганської області.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, за ч. 5 ст. 1111 КК України.

20 вересня 2022 року, так званою «народною радою ЛНР» прийнято «Закон о референдумі Луганської Народної Республіки з питання входження у склад Російської Федерації на правах суб`єкта Російської Федерації» (мовою оригіналу «Закон о референдуме Луганской Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации»).

З метою організації незаконного референдуму, утворено територіальну виборчу комісію смт Станиця Луганська.

Громадянка України ОСОБА_8 усвідомлюючи вищенаведені обставини, діючи умисно, протиправно, переслідуючи мету змінити межі території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, приблизно в середині вересня 2022 року погодилась очолити і взяти участь в організації та проведенні незаконного референдуму в «територіальній виборчій комісії смт Станиця Луганська», яка діяла у складі окупаційної адміністрації Російської Федерації на тимчасово окупованій території в смт Станиця Луганська Луганської області.

Так, приблизно у середині вересня 2022 року, більш точний час з об`єктивних причин встановити не виявилось можливим, ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, а також негативні наслідки, що можуть настати внаслідок їх реалізації, маючи умисел на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України шляхом взяття участі в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, а саме в смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області, зі своїх особистих мотивів погодилась на призначення її на посаду голови «територіальної виборчої комісії смт Станиця Луганська» для проведення так званого «референдуму луганської народної республіки з питання входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта Російської Федерації» (далі за текстом «незаконний референдум»), та зайняла вказану посаду знаходячись на тимчасово окупованій території Україні, в Луганської області, вступивши таким чином у злочинну змову з іншими невстановленими особами для вчинення спільних протиправних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України шляхом організації та проведення в період з 23 по 27 вересня 2022 року на території Станично-Луганського територіального медичного об`єднання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , незаконного референдуму з питання «входження луганської народної республіки до складу Російської Федерації на правах суб`єкта Російської Федерації».

У період часу з 23 по 27 вересня 2022 року ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи на території виборчої дільниці № 2901 Станично-Луганського територіального медичного об`єднання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виконуючи відведену їй роль голови «територіальної виборчої комісії смт Станиця Луганська», спільно з іншими невстановленими особами, шляхом складання списків виборців, ідентифікації осіб, що прийшли на виборчу дільницю, надання вказівок з організаційних питань іншим членам комісії, видачі бюлетенів для голосування в яких було запитання російською мовою: «Вы за вхождение Луганской Народной Республики в состав Российской Федерации?», підрахунку бюлетенів, складання протоколу голосування тощо, прийняла учать, організувала та забезпечила проведення незаконного референдуму, тобто вказаними діями ОСОБА_8 посягла на територіальну цілісність і недоторканність України, оскільки її дії спрямовані на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Дії ОСОБА_8 за цим епізодом кваліфіковані як умисні, вчинені з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинені за попередньою змовою групою осіб - ч. 2 ст. 110 КК України.

Відповідно до ухвали судді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2023 року, здійснено спеціальне судове провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 .

У поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить про скасування вироку суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, прокурор звертає увагу про неповноту викладення у вироку суду фабули пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення (лише два епізоди із трьох інкримінованих) одночасно із твердженням про доведеність провини ОСОБА_8 по повному обсягу інкримінованих їй злочинних дій.

Крім того, усупереч приписам ст.32 КК України, суд двічі призначив покарання за кожним епізодом за ч.5 ст.1111 КК України, які утворюють у даному випадку повторність і відповідають одному і тому ж складу кримінального правопорушення.

При призначенні додаткового покарання ОСОБА_8 у вигляді позбавлення права займати певні посади суд першої інстанції не конкретизував такого виду правової заборони і точно не зазначив у вироку характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатись якою він позбавляє засудженого.

Зазначені вище обставини прокурор вважає такими, що свідчать про допущені судом істотні порушення вимог діючого КПК України, які завадили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Під час апеляційного перегляду:

- прокурор відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 підтримала у повному обсязі апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 за наведеними доводами;

- захисник ОСОБА_7 зазначив про можливість вирішення зазначених у апеляційній скарзі прокурора доводів на розсуд колегії суддів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши доводи апеляційної скарги представника державного обвинувачення, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно із положеннями ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Положеннями ч.1 ст.91 КК визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченій. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як свідчить зміст оскаржуваного вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_8 суд зазначених вимог закону не дотримався.

Так, відповідно до обсягу скерованого прокурором до суду обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що вона з березня 2022 року як громадянка України умисно і добровільно обіймала посаду "начальника відділу освіти адміністрації Станично-Луганського району ЛНР", яка пов`язана із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у органі влади, створеному державою-агресором на тимчасово окупованій території. За цим епізодом органи досудового розслідування кваліфікували дії ОСОБА_8 за ч.5 ст.1111 КК України.

Крім того, у період з середини вересня 2022 року до 27 вересня 2022 року ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді "голови територіальної виборчої комісії смт.Станиця Луганська" , разом із іншими особами вчинила умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Дії ОСОБА_8 за цим епізодом кваліфіковані за ч.2 ст.110 КК України).

За третім епізодом (участь ОСОБА_8 у організації та проведенні 23-27 вересня 2022 року незаконного референдуму на тимчасово окупованій території) її дії кваліфіковані за ч.5 ст.1111 КК України.

У мотивувальній частині вироку суд визнав ОСОБА_8 винною у вчиненні тільки частини обвинувачення (1 і 2 епізодів), не зазначивши у якості встановлених дії обвинуваченої по організації та проведення референдуму ( 3 епізод за ч.5 ст.1111 КК України), але, у підсумку визнав, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй злочинів повністю доведена і її умисні дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.110, ч.5 ст.1111 КК України за кваліфікуючими ознаками: колабораційна діяльність участь громадянина України у організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території та умисні дії, вчинені із метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Прокурор слушно зауважує у поданій апеляційній скарзі на ці допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів погоджується і з іншими, наведеними у апеляційній скарзі представника державного обвинувачення, доводами щодо допущених судом порушень вимог закону і під час призначення покарання.

Зокрема, суд порушив приписи ч.1 ст.32 КК України щодо відсутності підстав призначати покарання за кожне з кримінальних правопорушень, які утворюють повторність та відповідають одному і тому ж складу і призначив двічі покарання за кожним епізодом злочинної діяльності ОСОБА_8 за ч.5 ст.1111 КК України.

Судом першої інстанції також неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та не зазначено чітке формулювання додаткового покарання (позбавлення права займати певні посади або займатись певною діяльністю). У даному випадку суд повинен був конкретизувати правову заборону і точно зазначити у вироку характер та коло тих посад та такий рід діяльності, права обіймати які чи займатися якою він позбавляє засуджену.

Крім того, покарання має бути сформульованим таким чином, щоб засуджена особа не мала права обіймати зазначені у вироку посади або займатися забороненою діяльністю, які за змістом, характером і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення. (Постанова ВС від 02.02.2022 року №344/16025/18).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне, діючи на підставі ч.1 ст.412 КПК України, скасувати вирок суду першої інстанції із призначенням нового судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405,407,409, 412,418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.110, ч.5 ст.1111 України - скасувати, із призначенням нового судового розгляду.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4