БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/831/24
Провадження № 1-кп/730/64/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2024 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000059 від 23.03.2024р. по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки м. Харків, зареєстрованої й проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта середня спеціальна, розлученої, перебуває в цивільному шлюбі, непрацюючої, не судимої, -

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 23 березня 2024 року близько 14-00 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де вона співмешкає однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із ОСОБА_5 , під час конфлікту, що трапився між ними на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно нанесла останньому один удар кухонним ножем в область правої сторони грудної клітки, чим спричинила тілесне ушкодження у вигляді відкритої проникаючої колото-різаної рани передньої стінки грудної клітки справа, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_4 у судовому засіданні винною себе в пред`явленому обвинуваченні визнала повністю й пояснила, що 23 березня 2024 року близько 14-00 год вона з роботи повернулась додому, де в неї раптово на побутовому грунті сталася сварка зі співмешканцем ОСОБА_5 , з яким проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу близько п`яти років. Під час цієї обопільної сварки вони були в нетверезому стані й під дією алкоголю вона один раз ударила ОСОБА_5 у праву частину грудей кухонним ножом, який лежав поряд на столі. Після цього конфлікт припинився, а вона викликала поліцію та швидку медичну допомогу, яка забрала співмешканця до лікарні. Раніше у них також виникали скандали, але без застосування фізичного насильства. На даний час вона зі співмешканцем помирились, вони продовжують жити разом, розкаюється в скоєному й просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що вранці 23 березня 2024 року він зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , з якою проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу близько п`яти років, випили спиртного та пішли до односельців на заробітки. Він повернувся додому раніше й ліг спати, а коли прийшла ОСОБА_4 , то між ними із-за алкоголю на побутовому грунті стався обопільний скандал. Під час даної сварки ОСОБА_4 один раз ударила його в праву частину грудей кухонним ножом, який лежав поряд на столі. Після цього конфлікт між ними припинився, співмешканка викликала поліцію та швидку медичну допомогу, яка забрала його до лікарні. Раніше між ними також виникали сварки, але без застосування фізичного насильства. За вказані дії він обвинувачену вибачив, ніяких претензій до неї не має, вони продовжують спільно проживати й просить не позбавляти її волі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнала свою вину в інкримінованому їй діянні, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченої, потерпілого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої, стосуються процесуальних витрат, речових доказів і заходів забезпечення кримінального провадження.

Заслухавши обвинувачену, допитавши потерпілого, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд находить, що винуватість ОСОБА_4 у пред`явленому їй обвинуваченні, крім власного визнання нею своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, тобто умисних тяжких тілесних ушкоджень, скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, і її дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченій, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного нею кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винної, позицію потерпілого, матеріали досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно, розлучена, перебуває з потерпілим у цивільному шлюбі, мешкає у власному будинку, є особою працездатного віку, але офіційно не працює, отримуючи доход від періодичних заробітків по найму, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не судима в силу ст.89 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Потерпілий у судовому засіданні повідомив про відсутність жодних претензій до обвинуваченої в зв`язку з прощенням її протиправних дій.

Згідно досудової доповіді Ніжинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській областіризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб, оцінюється як середній, в зв`язку з чим виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства з покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, відповідно до якої якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьої статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Таким чином, виходячи з тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, наявності декількох пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, особи винної та її ставлення до вчиненого нею діяння, позиції потерпілого, висновку уповноваженого органу з питань пробації, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України, звільнивши її від відбування покарання призначеного вироком суду з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на неї обов`язки.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, дасть можливість перевиховатись без ізоляції від оточуючих, в умовах запровадженого в державі воєнного стану бути потрібним шляхом залучення до виконання суспільно корисних робіт, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Крім того, згідно фабули обвинувачення, сформульованої прокурором в обвинувальному акті та підтвердженої в судовому засіданні, ОСОБА_4 завдала тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , з яким спільно проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Також, згідно з п.5 ч.2 ст.3 вказаного Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Відтак, оскільки інкриміновані ОСОБА_4 протиправні дії були спрямовані стосовно постраждалої особи, яка є її співмешканцем, то в силу положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дане кримінальне провадження є щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Натомість, приписами ч.1 ст.91-1 КК України встановлено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені відповідні обов`язки, зокрема направлення для проходження програми для кривдників.

У відповідності до ст.28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування, які організовують та забезпечують проходження кривдниками таких програм. Кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року.

Тому, в інтересах потерпілого та з метою профілактики й недопущення повторного вчинення обвинуваченою проявів домашнього насильства, одночасно зі звільненням ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, беручи до уваги тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, її особу, висновок уповноваженого органу з питань пробації, суд у відповідності до ч.2 ст.76, п.5 ч.1 ст.91-1 КК України вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи у виді направлення її для проходження програми для кривдників строком на 6 місяців.

Згідно зі ст.122, 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути 6089,60 грн у рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи.

Цивільний позов не заявлявся, долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, а щодо заходу забезпечення кримінального провадженні у виді арешту майна - згідно з ч.4 ст.174 КПК України.

Зважаючи на особу обвинуваченої, її репутацію, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, попередню процесуальну поведінку, засудження до умовного покарання, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 раніше обраний їй запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням передбачених ч.5 ст.194 КПК України обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком суду, з випробуванням з іспитовим строком у 2 (два) роки, поклавши на неї відповідно до ст.76 КК України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційними програмами «Попередження вживання психоактивних речовин», «Подолання домашнього насильства».

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, та направити її до Борзнянської міської ради Ніжинського району Чернігівської області строком на 6 (шість) місяців для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Роз`яснити, що у разі неявки ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників або ухилення від проходження програми без поважних причин суб`єкти, відповідальні за виконання програм для кривдників, надають протягом трьох робочих днів письмове повідомлення про це уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України для вжиття заходів. Притягнення кривдника до відповідальності за не проходження програми для кривдників не звільняє його від обов`язку пройти таку програму.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що за умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, передбачена кримінальна відповідальність згідно ст.390-1 КК України.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній домашній арешт, поклавши на неї відповідно до ч.5 ст.194 КПК України наступні додаткові обов`язки:

- не залишати місце свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , у період часу з 22-00 год до 06-00 год без дозволу прокурора чи суду;

- прибувати за першою вимогою на визначений час до прокурора чи суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 6089,60 грн у рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Накладений за ухвалою слідчого судді Борзнянського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2024 року арешт на кухонний ніж з білою рукояткою зі слідами речовиною бурого кольору, кофту коричневого кольору з написом «АСС» та зі слідами речовини бурого кольору, футболку бежевого кольору з написом «Darkhorse» з прорізаним отвором на правому боці та зі слідами речовини бурого кольору, скасувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі, які знаходяться в ГУНП в Чернігівській області: кухонний ніж з білою рукояткою зі слідами речовиною бурого кольору, футболку бежевого кольору з написом «Darkhorse» з прорізаним отвором на правому боці та зі слідами речовини бурого кольору, знищити; кофту коричневого кольору з написом «АСС» та зі слідами речовини бурого кольору повернути власнику ОСОБА_4 ; компакт-диск DVD-R «Verbatium» 4,7 Gb, 16х, 120min із аудіозаписом телефонної розмови між оператором відділу служби 102 ГУНП в Чернігівській області та заявником, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити зберігати в справі.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1