Справа № 711/1790/24
Номер провадження 1-кп/711/321/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002064 від 16.12.2023, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Франківка, Чорнобаївського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, не є особою з інвалідністю, військовослужбовцем, учасником АТО, учасником бойових дій, депутатом не являється, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.02.2005 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

- 10.03.2006 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 6 років, звільненого 08.10.2021 у зв`язку з відбуттям покарання;

- 28.08.2012 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- 20.03.2019 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ст. 395, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільненого 19.06.2019 у зв`язку з відбуттям покарання;

- 13.10.2020 Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185 України до арешту на строк 5 місяців, звільненого 12.02.2021 у зв`язку з відбуттям покарання;

- 24.11.2022 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 249 КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29 лютого 2024 року до Придніпровського районного суду м.Черкаси в порядку, передбаченому статтями 291, 293 та 302 КПК України, надійшов складений прокурором обвинувальний акт із доданими до нього документами разом із клопотаннями про його розгляд в порядку спрощеного провадження та матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2023 за №0002064, щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною 1 статті 389 КК України, за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

ОСОБА_3 , вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 24.11.2022 справа №707/2296/22 засуджений за ч. 1 ст. 249 КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручено засудженому ОСОБА_3 та роз`яснено про необхідність сплати штрафу в місячний термін після набрання вироком законної сили. Вирок набрав законної сили 27.12.2022.

На підставі розпорядження Черкаського районного суду Черкаської області про виконання судового рішення, що набрало законної сили від 27.12.2022 ОСОБА_3 04.01.2023 поставлено на облік Придніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Черкаської області, як засудженого до покарання у вигляді штрафу. Цього ж дня, засудженому ОСОБА_3 письмово повідомлено про необхідність сплати штрафу у місячний строк після набрання вироком законної сили та попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді штрафу. Однак, ОСОБА_3 , маючи реальну можливість сплатити штраф, керуючись умислом на ухилення від його сплати, у місячний термін після набрання вироком законної сили штраф не сплатив, чим ухилився від покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

За поданням Придніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Черкаської області ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 06.03.2023 засудженому ОСОБА_3 виплату штрафу розстрочено строком на десять місяців із щомісячним платежем у розмірі 1700 гривень 00 копійок.

Так, 23.03.2023 засуджений з`явився до уповноваженого органу з питань пробації, надав письмове пояснення та зобов`язався сплатити штраф у відповідності до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 06.03.2023. Під час надання пояснень, останньому роз`яснено порядок сплати розстроченої суми штрафу та попереджено про відповідальність за ухилення від сплати штрафу.

Так, під час перебування з 04.01.2023 на обліку Придніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Черкаської області ОСОБА_3 надав до органу пробації 5 квитанцій про сплату частини штрафу: 18.04.2023 у сумі 500,00 гривень, 17.05.2023 у сумі 500,00 гривень, 24.08.2023 у сумі 120,00 гривень, 04.09.2023 у сумі 400,00 гривень та 10.10.2023 у сумі 460,00 гривень, загальною сумою 1980,00 гривень.

Проте, упродовж визначеного судом строку після 10.10.2023 ОСОБА_3 , продовжуючи перебувати на обліку Придніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Черкаської області умисно штраф не сплатив, мотивуючи небажанням відбувати покарання у виді штрафу.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.389 КК України ухилення засудженого від сплати штрафу.

При вирішенні питання щодо здійснення судового провадження у суді першої інстанції суд приймає до уваги, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні дійшов до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно приписів ч. 2 ст. 12 КК України, інкриміноване ОСОБА_3 діяння є кримінальним проступком.

Встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. До обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані, зокрема: письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні; …щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (ст. 302 КПК України).

Так, в обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України, просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту також долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , складену 28 лютого 2024 року в присутності захисника ОСОБА_5 , який діє за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої, відповідно до положень КПК України, захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 28 лютого 2024 року № 004-230000538, виданим Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області, в якій ОСОБА_3 зазначає про беззаперечне визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 389 КК України та згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження. Просив розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні.

Крім того, у цій заяві захисником ОСОБА_5 , підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється (ч. 4 ст. 107 КПК України).

Вивчивши зміст обвинувального акту із доданими до нього документами, перевіривши матеріали досудового розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні, внесеному 16.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002064, проаналізувавши у сукупності надані прокурором докази, які узгоджуються між собою, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд керуючись законом, дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованому йому кримінального проступку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають складу кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 389 Кримінального Кодексу України, і правильно кваліфіковані як ухилення засудженого від сплати штрафу.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України, стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, на підставі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу винного, який раніше судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м.Черкаси не одержує, особою, що досягла пенсійного віку не являється, не є особою з інвалідністю, військовослужбовцем, учасником бойових дій, депутатом не являється, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням вимог ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, та наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, виходячи з особливостей кримінального правопорушення та обставин його вчинення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією відповідної статті Особливої частини КК України.

Покарання у виді обмеження волі, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми, як уже було зазначено, є імперативними, тобто обов`язковими для застосування.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За правилами ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

При цьому, положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень ст. ст. 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Вказане узгоджується з правовою позицією Веховного Суду, викладеною у постанові від 17 серпня 2021 року (провадження № 51-2582км21)

Так, з матеріалів провадження видно, що ОСОБА_3 раніше судимий за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 24.11.2022 за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

В межах кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, яке він вчинив у період відбуття основного покарання за попереднім вироком.

ОСОБА_3 на даний час штраф за вищезазначеним вироком суду сплатив частково в сумі 1980,00 гривень, до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, а тому до нього необхідно застосувати положення ст. 71 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків.

На підставі ч. 1, 4 ст. 71 КК України, до призначеного покарання за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 24.11.2022 у виді штрафу в дохід держави в розмірі 884 (вісімсот вісімдесят чотири) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 15028 (п`ятнадцять тисяч двадцять вісім) гривень та призначити ОСОБА_3 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та штрафу в розмірі 884 (вісімсот вісімдесят чотири) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 15028 (п`ятнадцять тисяч двадцять вісім) гривень, які з урахуванням до ч. 3 ст. 72 КК України, слід виконувати самостійно.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та являлись передумовою для застосування вимог ст. 69 КК України судом не встановлено.

Суд також не вбачає підстав для застосування приписів, передбачених ст. 69-1 КК України, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

В рамках даного кримінального провадження стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався. Враховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили, а тому підстав відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід обчислювати з дня набуття вироком законної сили, оскільки згідно до ч. 1 ст. 17 КПК України особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком.

Цивільний позов у встановленому законом порядку не пред`явлений. Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 61, 65-67 КК України, ст. ст. 31, 122, ч. 1 ст. 126, 291, 293, 302, 349, 368-370, 373, 374, 382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеженням волі строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, 4 ст. 71 КК України, до призначеного покарання за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 24.11.2022 у виді штрафу в дохід держави в розмірі вісімсот вісімдесят чотири неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 15028 (п`ятнадцять тисяч двадцять вісім) гривень та призначити ОСОБА_3 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та штрафу в розмірі вісімсот вісімдесят чотири неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 15028 (п`ятнадцять тисяч двадцять вісім) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі вісімсот вісімдесят чотири неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 15028 (п`ятнадцять тисяч двадцять вісім) гривень виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати. Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з набуття вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1