Справа № 522/8930/23
Провадження №1-кп/522/1141/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024 Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

під час судового розгляду у кримінальному провадженні №0000272 від 13.12.2022, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Велетенське, Білозерського району, Херсонської обл., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6

захисник - ОСОБА_7

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу раніше, продовжують існувати. Зокрема, існують наступні обґрунтовані ризики:

- у ОСОБА_5 , враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність постійного заробітку, місця роботи наявні можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду на території Херсонської області за місцем своєї реєстрації, в тому числі, враховуючи свої зв`язки з представниками російських окупаційних військ, на тимчасово окупованій частині Херсонської області (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- обвинувачений може знищити, сховати або спотворити речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які являються жителями с. Правдине Білозерського району Херсонської області, де підозрюваний здійснював свою протиправну діяльність, з якими він особисто знайомий та які відносяться до незахищених верств населення (п. З ч. 1 ст. 177 КПК України);

- наявні можливості у продовженні аналогічної протиправної діяльності на тимчасово окупованій території Херсонської області (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив відкласти розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою до виконання ухвали суду від 11.12.2023 року, а саме проведення фахівцями ДУ «Центр охорони здоров`я» державної кримінальної служби України в Одеській області обстеження ОСОБА_5 та з`ясування можливості лікування обвинуваченого в умовах ДУ « Одеський слідчий ізолятор», де він наразі утримується.

Обвинувачений підтримав думку прокурора .

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника про відкладення судового розгляду, враховуючи, що ухвала суду від 11.12.2023 року виконана.

Судом встановлено відсутність підстав для відкладення судового засідання, оскільки, на виконання ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 11.12.2023 року , якою зобов`язано уповноважених осіб Міністерства юстиції України філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України в Одеській області», яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Розумовська, 37, надати медичну допомогу обвинуваченому, філією ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України в Одеській області» було направлено 12.02.2024 року на адресу суду відповідну довідку щодо стану здоров`я обвинуваченого. Із вказаної довідки вбачається що ОСОБА_5 , попри наявні хронічні захворювання, загалом має задовільний стан здоров`я.

Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, приходить до висновку, що строк тримання обвинуваченого під вартою необхідно продовжити, виходячи з наступного.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні під час окупації частини Херсонської області особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки і оборони, який карається лише позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Обвинувачений має середню освіту, є інвалідом ІІІ групи, одружений, має чотирьох неповнолітніх дітей.

Зазначені обставини щодо особи обвинуваченого, характер інкримінованого злочину та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, поведінка під час інкримінованого злочину, дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду чи впливати на свідків, які ще судом не допитані.

Ризики, які біли враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів неможливе, зважаючи на вказані ризики, особу обвинуваченого та характер злочину, у якому він обвинувачується. На думку суду, більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Крім того, згідно із приписами ч.6 ст. 176 КПКУ під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Вказанні положення КПКУ фактично позбавили суд дискреційних повноважень визначати вид запобіжного заходу у справах про злочини, в якому обвинувачується ОСОБА_5 .

З цих же підстав суд не визначає розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

За таких обставин строк тримання під вартою обвинуваченого необхідно продовжити.

Доводи сторони захисту щодо неможливості утримання ОСОБА_5 в слідчому ізоляторі за станом здоров`я суд оцінює критично, оскільки вони у повному обсязі спростовані наданою філією ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України в Одеській області» довідкою від 12.02.2024 року №64/ОММЧ-21-24 вн, із якої вбачається, що ОСОБА_5 , попри наявні хронічні захворювання, загалом має задовільний стан здоров`я.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст.ст.1-376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 28.05.2024 включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу закінчується 28.05.2024

Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду.

Головуючий:

Суддя:

Суддя:

28.03.2024