Справа № 456/3230/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/626/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відео конференції апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000027 від 01.02.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.1 ст. 366 КК України. В обґрунтування клопотання покликається на те, що слідчим відділенням Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000027 від 01.02.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України за фактом заволодіння бюджетними коштами шляхом обману (шахрайство), вчиненому організованою групою в особливо великих розмірах, та внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей в складі організованої групи, при виконанні робіт на об`єкті "Капітальний ремонт стадіону "Сокіл".

Ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2024 року дане клопотання задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру житлового комплексу з офісними приміщеннями загальною площею 97, 8 м. кв., житловою площею 51,7 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру загальною площею 90,0 м.кв., житловою площею 61,2 м.кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належать на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 .

Не погоджуючись з рішенням суду, представник власника майна адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2024 року, оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що розгляд відповідного клопотання здійснювався судом без виклику осіб, а зі змістом оскаржуваної ухвали адвокат ОСОБА_7 ознайомився виключно 29.04.2024 під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що висновок слідчого судді про те, що санкція ч.4 ст. 190 КК України дає достатні підстави вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна є хибним та зробленим судом із неправильним застосуванням положень процесуального та матеріального права, оскільки додаткове покарання як конфіскація майна може бути призначене судом виключно у випадках, що прямо передбачені Особливою частиною КК України, аналізуючи санкції ч. 4 ст. 190 та ч. 1 ст. 366 КК України, заявник переконаний, що за вчинення жодного з кримінальних правопорушень у вчинені яких підозрюється ОСОБА_9 не може бути призначене покарання у виді конфіскації майна.

Звертає увагу, що з 11.08.2023 санкція ч.4 ст. 190 КК України не передбачає можливості застосування судом додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Захисник вважає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовували втручання у права та інтереси власника майна, оскільки не було доведено необхідність застосування такого забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, зважаючи на відсутність підстав вважати, що відносно заявника може бути застосовано конфіскацію майна.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що вказане у клопотанні майно може підлягати конфіскації, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018), санкція якої дає достатні підстави вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, та визначив, що клопотання про накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_9 є підставним та підлягає до задоволення.

Проте, апеляційний суд звертає увагу, що редакція ч.4 ст. 190 КК України зі змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018 була змінена згідно із Законом № 3342-IX від 23.08.2023 і на даний час санкція ч.4 ст. 190 КК України не передбачає покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. В даному випадку, закон, який набрав чинності після вчинення описаних в клопотанні слідчого діянь, пом`якшує відповідальність особи, тому саме його слід застосовувати.

З огляду на це, суд не мав жодних підстав вважати, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, санкція якої дає достатні підстави вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, оскільки санкція ч.4 ст. 190 КК України не передбачає покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 4 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладені обставини, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого щодо арешту майна, як такого, що внесено з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 404. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

поновити представнику власника майна ОСОБА_9 адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2024 року щодо арешту майна, яке належить ОСОБА_9 .

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 задоволити.

Ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2024 року щодо арешту майна, яке належить ОСОБА_9 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000027 від 01.02.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.1 ст. 366 КК України, - відмовити за безпідставністю.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4