Провадження №: 1-кп/752/1142/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2024 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0002168, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , українця, громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у станиці Привальна Каневського району Краснодарського краю російської федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як внутрішньо-переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , освіта загальна середня, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 23.07.2023 орієнтовно о 22:16 ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, прибув до приміщення торгового залу магазину № 399/1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фора", що розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану з корисливих мотивів, відкрито викрав з приміщення торгового залу цього продовольчого магазину товари, а саме: банани, вагою 1.35 кг, вартістю 48 грн 20 коп., одну упаковку морського коктейлю "Norven", вагою 300 г, вартістю 111 грн 20 коп., дві пляшки вина "Casaletto Rosso", об`ємом по 0.75 л кожна, вартістю 135 грн 20 коп. за одну пляшку на суму 270 грн 40 коп.; дві палки ковбаси "Ранчо сушена з філе" вагою по 340 г кожна, вартістю 159 грн 20 коп. за одницю на суму 318 грн 40 коп.; дві упаковки сиру "Молочна гільдія Mazdamer" вагою по 150 г кожна, вартістю 71 грн 60 коп. на суму 143 грн 20 коп., та одну упаковку охолодженого стейку форелі вагою 0.524 кг, вартістю 221 грн 76 коп. (вартість товарів без ПДВ).

Після цього ОСОБА_6 зник з місця скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Обставиною, яка не потребує доказуванню у цьому кримінальному провадженні є те, що з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64-2022 з подальшим продовження його строку в установленому законодавством порядку і станом на час вчинення злочину воєнний стан діяв.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 завдав матеріальну шкоду Товариству з обмеженою відповідальністю "Фора" на загальну суму 1 184 грн 76 коп. (без ПДВ) та вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Вказаних висновків суд дійшов також і з огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та повністю визнав свою вину, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього діяння, так як він повністю погоджується з встановленими органом досудового розслідування обставинами, що викладені у обвинувальному акті.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством доказів, що стосуються проведення певних процесуальних дій, які характеризують особу обвинуваченого, а також інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ході допиту ОСОБА_6 свою вину у вчиненні відкритого заволодіння чужим майном, скоєному під час воєнного стану, визнав повністю, надав покази у яких підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені у установчій частині вироку, зокрема у частині способу, дати, часу і місця вчинення злочину, переліку майна потерпілого, яким він заволодів незаконно. Зокрема обвинувачений повідомив, що 23.07.2023 пішов до магазину "Фора", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , обрав необхідний товар, який складав до корзини, згодом вийшов з приміщення магазину, не розрахувавшись. Повідомив, що охоронець магазину бачив його, вийшов за ним та намагався зупинити, але він не слухався. Грошей на оплату продуктів на той час не було. Через 3 дні його затримали працівники поліції, але у СІЗО не перебував. Після того поїхав до магазину "Фора" та сплатив гроші за викрадений товар, оскільки усвідомив негативність свого вчинку, стидався вчиненого, хотів вибачитися і відшкодувати втрати магазину.

Про свій вчинок шкодує, засуджує сласну поведінку, розкаюється у вчиненому.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні та логічні, а тому не викликають сумніву суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Під час розгляду справи та в ході допиту обвинувачений свідомо і добровільно підтвердив, що всі обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності.

Отже, керуючись внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України за вище встановлених обставин.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки у ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Під час судових дебатів сторони оголосили свої міркування щодо міри необхідного покарання, зокрема, прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, проте, зауважив про наявність кількох пом`якшуючих кримінальну відповідальність обставин, а саме: щирого каяття, добровільного відшкодування шкоди, зауважив, що ОСОБА_6 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, вказав, що обтяжуючих кримінальну відповідальність обставин не має та, у зв`язку, з цим вважав за доцільне застосувати приписи ст. 69 КК України, призначити покарання менше меншої межі у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням приписів ст. 75 КК України та покладенням на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Захисник погодилася з думкою прокурора, просила суд врахувати визнання обвинуваченим провини, надання правдивих свідчень, активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення, зважити на те, що він є вимушеним переселенцем та внутрішньо переміщеною особою, має жінку, з якої сумісно проживає, має підробітки, влаштувався працювати у м. Києві на автостанції після переселення з регіону, де відбуваються активні воєнні дії. Крім того, захисниця зауважила, що викрадав її підзахисний продукти харчування, що не свідчить про його велику загрозу для суспільства.

Обвинувачений у ході судових дебатів і останнього слова зазначив, що провину у скоєному визнає у повному обсязі та щиро кається, шкодує про вчинене, вперше оступився в рамках кримінального закону, обіцяє виправитися і не повторювати подібних діянь у майбутньому .

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує кваліфікацію кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином у силу кваліфікуючої ознаки - в умовах воєнного стану. Щодо тяжкості злочину за цією кваліфікуючого ознакою слід зазначити, що 07.03.2022 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство", відповідно до якого, серед іншого, ч. 4 ст. 186 КК України після слів "у великих розмірах" доповнено словами "чи в умовах воєнного або надзвичайного стану".

Як слідує з пояснювальної записки до цього Закону його метою є посилення кримінальної відповідальності за мародерство, що обумовлено значним суспільним запитом на ситуацію довкола вчинення злочинів проти власності у місцях вогневого ураження, у місцевості, яку полишили мешканці та підприємців, рятуючись від небезпек, зумовлених повномасштабним вторгненням на територію України ворожих військ та елементів, а також випадками самосуду над правопорушниками.

Обґрунтовуючи необхідність прийняття законопроекту законодавець посилався на Женевську конвенцію про захист цивільного населення під час війни 1949 року, яка містить положення, спільні для територій сторін конфлікту та для окупованих територій, одним із яких визначено, що пограбування забороняються (ст. 33). Додатковим протоколом до неї від 08.06.1977 забороняється пограбування загиблих, а також їх праху та могил (ст. 34 Протоколу І).

Злочинне діяння обвинуваченим ОСОБА_6 було вчинено у липні 2023 року у місті Києві, де не велися бойові дії за участі спеціальної техніки, військових і правоохоронців, не мало місце масове вогневе ураження, не мала місце тимчасова окупація чи прохід військ, не велися вуличні бої, не проводилися спеціальні зачистки на вулицях, кварталах тощо, не відбувалася оголошена владою евакуація місцевих мешканців та цивільних, де громадяни вільно пересувалися містом з урахуванням вимог комендантської години, а саме: у закладі торгівлі, який працював у нормальному режимі з охороною, відеоспостереженням, касирами, системою контролю і заходами безпеки, з широким асортиментом товару, де адміністрація торгівельної точки не була вимушена тимчасово залишити товари без контролю за їх збереженням, рятуючись від неминучих загроз.

Продуктові товари, окрім алкогольних виробів, що їх відкрито викрав обвинувачений, не становили собою категорію товару, на який існує надмірний попит, або ж який є дефіцитним, або ж який є особливо значущим для життєзабезпечення.

Описані фактори суд оцінює як такі, що не свідчать про високу небезпеку вчинено ОСОБА_6 діяння саме в умовах воєнного стану.

Оцінюючи особу винного, слід зважити на те, що обвинувачений є внутрішньо перемішеною особою, який вимушений був змінити місце свого мешкання та облаштувавшись у Київській області, зміг знайти підробітки у м. Києві - виконував роботи по найму для Товариства з обмеженою відповідальністю "БМВ", де отримав позитивну характеристику. При цьому обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має соціальні зв`язки - проживає однією сімє`ю з жінкою без реєстрації шлюбу, за місцем мешкання, куди перебрався через воєнні загрози, характеризується задовільно, не притягався до кримінальної відповідальності, не перебував у статусі підозрюваного, крім як у цьому кримінальному провадженні.

До обставин, які пом`якшують покарання за п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України суд відносить щире каяття ОСОБА_6 , яке полягає у відвертому особистому осуді своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, визнанні обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення, у тому числі, їх часу, місця; за п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України - добровільне відшкодування заподіяного збитку, за ч. 2 ст. 66 України - описані вище фактори щодо кваліфікуючої ознаки діяння "в умовах воєнного стану" з огляду на задовільну безпекову ситуацію у м. Києві на момент вчинення злочину, що з урахуванням предметів злочинного посягання і місця вчинення злочину, а також відсутності даних про стрес і негативних психо-емоційний вплив вчинку ОСОБА_6 для охоронців і касирів магазину, покупців, перехожих тощо, репутаційних ризиків для мережі магазинів "Фора" у своїй сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання за ст. 67 КК України в обвинувальному акті не вказано, судом не встановлено.

У ст. 69 КК України закріплено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. На цих підставах суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

На переконання суду викладене вище обґрунтовано доводить наявність вагомих і достатніх підстав для застосування у цьому кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_6 приписів ст. 69 КК України.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України із застосування норм ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. При цьому суд знаходить можливість звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням у порядку ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків за п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. На думку суду виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства з огляду на наявність у нього особистих стимулів до соціально-позитивного способу життя та описаних вище даних про його особу.

Розгляд кримінального провадження проведено за відсутності представника потерпілої особи ОСОБА_8 , який звернувся до суду із заявою, відповідно до якої просив розглядати кримінальне провадження за його відсутності, повідомив, що цивільний позов до обвинуваченого не заявлятиме, претензій Товариство з обмеженою відповідальністю "Фора" до ОСОБА_6 не має, адже матеріальна шкода ним відшкодована.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід після надходження обвинувального акта до суду не обирався і підстав для його застосування суд не вбачає.

Речовий доказ (диск з відеозаписами з магазину "Фора") залишити на зберігання у місці їх знаходження.

Процесуальні витрати для здійснення їх розподілу судом у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням приписів ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, тривалістю 3 (три) роки.

Згідно з приписами ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи (у разі офіційного працевлаштування).

Речові докази, а саме: оптичний диск DVD+R, що містить 4 відео-файли, залишити у матеріалах кримінального провадження, які зберігаються у прокурора.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1