Провадження № 1-кс/947/6774/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000338 від 12.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, в провадженні СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000338 від 12.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням в рамках вказаного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне збагачення, діючи таємно, з метою здійснення протиправної діяльності, вирішила збувати особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, на території м. Одеси.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, продовжуючи реалізацію злочинного умислу ОСОБА_4 умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яка містилась у 1 згортку та який почала незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Надалі 18.04.2024 року близько 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_1 , умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, здійснила збут оперативному закупному ОСОБА_5 особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, кількісним вмістом 0,233 г., що містився у 1 згортку, за що отримала грошову винагороду у розмірі 700 гривень.

Крім того, 14.05.2024 року ОСОБА_4 , діючи повторно та з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, який містився у 2 згортках, та почала незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Надалі, 14.05.2024 року приблизно о 14 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, повторно здійснила збут оперативному закупному ОСОБА_5 особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (про що свідчить застосований експрес-тест IDT 9000 з наявним номером: НОМЕР_1 АТ), що містився у 2 згортках, за що отримала грошову винагороду у розмірі 700 гривень.

14.05.2024 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та під час особистого обшуку ОСОБА_4 у неї було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «XIAOMI» в корпусі чорного кольору (екран з корпусом білого кольору) з паролем розблокування у «1908», який вилучено до сейф-пакету НПУ PSP1257192.

Прокурор у клопотанні зазначає про те, що вилучений мобільний телефон може зберігати інформацію, яка органом досудового розслідування у подальшому буде використана, як доказ, зокрема він є носієм сім-карти номеру мобільного телефону за допомогою якого могли відбуватись телефонні з`єднання ОСОБА_4 /або листування з приводу збуту наркотичних засобів.

За таких обставин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Приймаючи до уваги заяву прокурора, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000338 від 12.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 14.05.2024 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та під час особистого обшуку ОСОБА_4 у неї було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «XIAOMI» в корпусі чорного кольору (екран з корпусом білого кольору) з паролем розблокування у «1908», який вилучено до сейф-пакету НПУ PSP1257192.

Оскільки вказаний мобільний телефон може містити у собі інформацію, що має ключове значення для доказування в рамках зазначеного кримінального провадження та у зв`язку з тим, що належним чином здійснити його повний огляд та дослідити під час проведення обшуку не надалось можливим, слідчим було прийнято рішення щодо його вилучення з метою подальшого детального огляду.

Слідчий суддя на підставі долучених до клопотання матеріалів прийшов до висновку, що вилучений мобільний телефон дійсно може містити у собі інформацію, яка може мати значення для досудового розслідування, зокрема, як зазначає у клопотанні слідчий, у вилученому мобільному телефоні може міститися інформація щодо вчинення злочину, листування затриманої особи з приводу вчинення злочину, тощо, що має значення для доказування в рамках кримінального провадження.

За вказаних обставин, вилучений мобільний телефон необхідний органу досудового розслідування для проведення його детального огляду із залученням спеціаліста.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучений під час обшуку мобільний телефон було визнано слідчим речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до постанови від 15.05.2024 року.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучений мобільний телефон відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості, що мають значення для досудового розслідування та можуть бути використані в якості доказів в рамках кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовим доказом в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик знищення наявної у ньому інформації, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, власниця майна в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власниці майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000338 від 12.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно яке було виявлено та вилучено під час затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України, а саме на: мобільний телефон марки «XIAOMI» в корпусі чорного кольору (екран з корпусом білого кольору) з паролем розблокування у «1908».

Виконання ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1