Справа № 627/264/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2024с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000131 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка Балаклійського району Харківської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

04.03.2024 близько 18:00 години, ОСОБА_4 перебуваючи в центрі с-ща Краснокутськ Богодухівського району Харківської області попрохав малознайомого ОСОБА_6 довести його в с.Основинці Богодухівського району Харківської області, на автомобілі ВАЗ 21063 днз. НОМЕР_1 , яким користується останній, на що ОСОБА_6 погодився.

ОСОБА_4 сів на переднє пасажирське сидіння та вони рушили на вказаному автомобілі в бік с.Основинці Богодухівського району Харківської області.

Під час руху ОСОБА_4 звернув увагу, що біля куліси перемикання передач знаходиться банківська карта АТ «Райффазен Банк», і в цей час у останнього раптово виник злочинний умисл, направлений на таємне викрадення вказаної банківської картки, з корисливих мотивів, а саме з метою зняття з нею грошових коштів.

Реалізуючи вищевказаний прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаною банківською карткою ОСОБА_4 , скористався зручними обсавинами , а саме тим, що ОСОБА_6 керує автомобілем та за його діями не спостерігає, діючи умисно, 04.03.2024 близько 18:05 знаходячись у салоні вищевказаного автомобіля викрав банківську карту АТ «Райффазен Банк» № НОМЕР_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , з метою подальшого користування.

Крім того встановлено, що 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на тереторії України введено воєнний стан, затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому не одноразово продовжувався, останнього разу 06.02.2024 відповідно до Указу Президента України №49/2024 від 05.02.2024.

Так, 05.03.2024 близько 6:30 години Крячко перебував вдома за адресою: АДРЕСА_2 , де в той час у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів , які зберігаються на банківській картці АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_3 , яку останній 04.03.2024 близько 18:05 години викрав з салону автомобіля «ВАЗ 21063» днз НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 попрямував до магазину «Універсам», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . 05.03.2024 0 07:30 годині ОСОБА_4 зайшов до приміщення вищевказаного магазину та 05.03.2024 о 07:35 годині придбав алкогольні напої на загальну суму 390 гривень та розрахувався вищевказаною викраденою ним карткою АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_2 , завдавши своїми діями ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на суму 390 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, але мається від нього заява про розгляд кримінального провадження за його відсутності. Також прохав судоворо не карати обинуваченого ОСОБА_4 .

Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілого.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, а саме:

- таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану;

- викрадення офіційних документів з корисливих мотивів.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину та особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря - нарколога КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» не перебуває, однак перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Краснокутської ЦРЛ на консультативному обліку з діагнозом легка розумова відсталість, однак згідно висновку судово психіатричної експертизи №201 від 19.03.2024 вбачається, що ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Окрім цього, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.

Також відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не судимий, враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, який свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та щиро каявся, позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого немає, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

По справі цивільний позов не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 , ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання за цим законом:

- за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.357 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном 3 (три) роки.

На підставі статті 76 КК України ОСОБА_4 встановити наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 міру запобіжного заходу не обирати.

Речові докази по справі, а саме:

- виписку про рух коштів по рахунку ОСОБА_6 на 1 аркуші, скрін шот зняття грошових коштів на 1 арк., чек з магазину №207120, ДВД диск, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження №0000131 після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження;

- банківську картку № НОМЕР_2 , яка згідно зберігальної розписки перебуває на зберіганні у ОСОБА_6 - після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_6 ;

- дві пляшки горілки «Хортиця» об`ємом кожна 1 літр, які згідно зберігальної розписки перебувають на зберіганні у ОСОБА_6 - після набрання вироком законної сили конфіскувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1