Провадження 11-кп/824/3160/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 29 лютого 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 29 лютого 2024 року ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 28.04.2024.

Дане рішення мотивовано об`єктивним існуванням ризику переховування обвинуваченого від суду, що обумовлено терміном ув`язнення останнього у разі доведення його вини у пред`явленому обвинуваченні. Крім цього, суд визнав доведеним і ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. Судом враховано також і сутність пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні особливого тяжкого злочину, який є насильницьким та має підвищений ступінь суспільної небезпеки. Крім цього, у ході вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу суд врахував дані про особу обвинуваченого, якийє інвалідом армії, пенсіонером по інвалідності 2-ої групи, неодружений, має на утриманні батьків похилого віку, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , який відповідає перебігу наявних захворювань. Водночас, на переконання судді місцевого суду, на даний час вказані обставини навіть у своїй сукупності не є переконливими та достатніми для незастосування щодо ОСОБА_6 такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Не погодившись із постановленою ухвалою, захисник ОСОБА_7 подала на неї апеляційну скаргу, у якій вказала на її незаконність та необґрунтованість. Звернула увагу на те, що заявлені прокурором ризики, які були визнані судом доведеними, у порушення вимог ст.184 КПК України, не були доведені конкретними доказами, тобто формально були голослівними. Із посиланням на релевантну практику Європейського суду з прав людини захисник стверджувала про те, що самого лише обвинувачення у вчиненні злочину недостатньо для утримання особи під вартою. Застосований підхід судді місцевого суду, на переконання захисника свідчить про її упередженість. Крім цього, на думку захисника суд не дослідив із належною повнотою дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, є особою з інвалідністю 2-ї групи. Наведене, на переконання захисника нівелює заявлені прокурором ризики. Просила ухвалу судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Оскільки апелянтом не порушувалось питання про розгляд апеляційної скарги із участю сторін, колегія суддів вважала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги відповідно до положень ч.4 ст.4221 КПК України без участі сторін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Колегія суддів зважає на те, що питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 було вирішене на стадії судового провадження. Тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судовими інстанціями на стадії досудового розслідування неодноразово визнавалась обґрунтованість підозри, що давало підстави для ухвалення як рішення про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час продовження строку тримання під вартою. Відповідні ухвали слідчих суддів не були змінені чи скасовані. Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні зазначеного вище питання були враховані тяжкість вчиненого злочину, суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованого злочину та дані про особу обвинуваченого. Ці обставини привели суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про наявність ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду. У зв`язку із цим, суд першої інстанції із підстав, передбачених законом ухвалив рішення про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, належним чином його мотивувавши. Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає засадам законності, обґрунтованості та вмотивованості, із цим рішенням колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які би указували на незаконність та не обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду ґрунтується на сутності пред`явленого йому обвинувачення та терміном ув`язнення, яке йому загрожує у разі доведення його вини у цьому обвинуваченні. Матеріали кримінального провадження не містять даних про наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків такої міцності, які можуть запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду.

Із урахуванням тяжкості вчиненого злочину та обставин його вчинення, кількості процесуальних дій, необхідних для проведення розслідування та судового розгляду сумарний строк протягом якого обвинувачений тримається під вартою не можливо визнати таким, який відповідає критерію надмірності. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що є доведеним існування ризику ухилення обвинуваченого від суду. В умовах суспільно-політичної обстановки у державі, введення воєнного стану та існування непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинуваченого від суду є надзвичайно високим, а існування цього ризику достатнім для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала Києво - Святошинського районного суду Київської області від 29 лютого 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам закону, підстав для її скасування чи зміни колегія суддів не знаходить, у зв`язку із чим залишає ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422? КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 29 лютого 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 28 квітня 2024року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4