печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Печерського районного суду м. Києва на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор оголосив письмове клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, яке долучається до матеріалів справи.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на те, що наявність ризиків не доведені, вони сплинули, оскільки потерпілий допитаний. Просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту за місцем реєстрації, або визначити суму застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.

Суд, заслухавши клопотання прокурора та захисника, думку обвинуваченого та його захисника, вважає, що підстави для збереження відповідного запобіжного заходу у вигляді взяття (тримання під вартою) відносно обвинуваченого у провадженні не відпали.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; дані про особу підозрюваного; розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа; ризики продовження чи повторення протиправної поведінки.

Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту, щодо відсутності ризиків, оскільки їх наявність та обґрунтованість перевірялась під час обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з конфіскацією майна.

Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_5 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість застосування, щодо обвинуваченого, більш м`якого запобіжного заходу.

Суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, однак не вважає наведені стороною захисту обставини беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Стороною захисту не доведено, що ризики на даний час суттєво зменшились, що обумовлює можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, або відпали, крім цього всі свідки в даному кримінальному провадженні не допитані, а тому суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - взяття під варту (тримання під вартою), на даний час, не відпали, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави, оскільки злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_5 вчинений з застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст.331 КПК України,

УХВАЛИВ:

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін - у вигляді взяття під варту (тримання під вартою), продовживши строк запобіжного заходу на два місяці, тобто до 02.06.2024 (включно).

Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена обвинуваченим та його захисником до Київського апеляційного суду у встановленому законом порядку.

Суддя ОСОБА_1