ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/355/24 Справа № 202/1120/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ( приймає участь в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000641 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та необґрунтовану, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 5 ст. 194 КПК України.

Захисник посилається на те, що стороною обвинувачення не надано вмотивованих доказів , які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за ч. 4 ст. 189 КК України та ризиків, передбачених п. 1,3,5, ч. 1 ст. 177 КПК України, та про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Зазначає, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, на утриманні двох малолітніх дітей, постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Також захисник вказує, що слідчий суддя необґрунтовано не визначив щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 березня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував особу підозрюваного, який раніше не судимий, відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання та офіційне місце працевлаштування.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника , перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Відповідно до наданих матеріалів, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, або таке , що готується від 04 грудня 2023 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 04 грудня 2023 року, який зазначив обставини кримінального правопорушення, а саме щодо неодноразових висунутих йому незаконних вимог, що полягали у передачі грошових коштів, які супроводжувалось погрозами застосування насильства ;

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_10 від 05 грудня 2023 року, який впізнав чоловіка під №2, який 10.05.2023 року разом з іншими чоловіками вимагали в нього грошові кошти в розмірі 25 тисяч доларів США, та отримали від нього 200 000 тисяч гривень. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення для впізнання чоловік під №2 є ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 14 січня 2024 року;

- протоколом огляду портативного стереодиктофону марки HS, при відтворенні якого був виявлений аудіофайл, на якому містились відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме розмови , зміст якої викладено у стенограмі;

- стенограма до протоколу огляду;

- протоколом огляду особи та вручення грошових коштів;

- протоколом огляду від 14 січня 2024 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 добровільно надав на огляд мобільний телефон марки Samsung S10, на якому міститься листування з особами, які вимагали грошові кошти а також квитанції переказу грошових коштів;

- фототаблиці до протоколу огляду від 14 січня 2024 року за участю потерпілого ОСОБА_10 ;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої дії -аудіо, - відеоконтролю особи від 16 січня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_11 вів розмови з ОСОБА_10 щодо наявних у нього грошових коштів, перевіряв банківські картки, а також погрожував застосуванням фізичного насильства.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять наявність обґрунтованої підозри, колегією суддів не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення ОСОБА_8 є доведеною.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, також враховуючи те, що ОСОБА_8 не має жодних перешкод покинути територію Дніпропетровської області ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України має місце.

Також підозрюваний може впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, який є знайомим ОСОБА_8 , оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. До клопотання долучені покази потерпілого та протокол пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_10 , а тому зазначене підтверджує наявність ризику за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик , передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину протягом тривалого часу за попередньою змовою групою осіб, офіційно не працевлаштований.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на тяжкість кримінального правопорушення за частиною 4 статті 189 КК України, у вчиненні якого підозрюється особа, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки підозрюваного не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміноване кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 не є дійовим запобіжним заходом щодо підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, тобто відсутнє джерело доходу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Тому слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із погрозою застосування насильства.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4