ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/818/286/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

-захисника ОСОБА_6 ,

-підозрюваного ОСОБА_7 ,

-прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшої слідчої відділу СУ ГУНП в Харківської області про застосування до ОСОБА_7 , 1974 року народження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор послалася на те, що ризик переховування підтверджується тим, що підозрюваний є раніше судимим та підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. На думку прокурора ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення, оскільки засоби зв`язку фігурантів кримінального провадження, які ще не вилучені органами досудового розслідування та грошові кошти та цінності, які здобуті злочинним шляхом. Наголосила, о ОСОБА_7 може впливати на свідків, потерпілого та експертів, оскільки йому відомі їх анкетні дані та підозрюється у вчиненні злочину з погрозою застосування насильства, а також стороною обвинувачення надані матеріали, які свідчать про здійснення таких протиправних дій в інтересах ОСОБА_7 .. Указала, що ризик вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що він діяв у складі організованої групи, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції про неможливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є обґрунтованими.

За приписами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення

За вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як слідує із письмового повідомлення про підозру від 06.02.2024 року ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Обґрунтованість пред`явленої підозри підтверджується: показаннями потерпілого ОСОБА_9 , які містяться у протоколі допиту від 07.04.2023; показаннями потерпілого ОСОБА_9 , які містяться у протоколі додаткового допиту від 02.05.2023; показаннями потерпілого ОСОБА_9 , які містяться у протоколі додаткового допиту від 09.10.2023; показаннями потерпілого ОСОБА_9 , які містяться у протоколі додаткового допиту від 03.01.2024; даними, які містяться у протоколі про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 15.06.2023; даними, які містяться у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, аудіо, -відеоконтроль особи від 15.06.2023; даними, які містяться у протоколі тимчасового доступу до речей і доументів від 01.12.2023; даними, які містяться в протоколі огляду від 25.01.2024; даними, які містяться у протоколі огляду від 13.10.2023; даними, які містяться у протоколі за результатами проведення НС (Р) Д контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 29.08.2023; даними, які містяться у протоколі за результатами проведення НС (Р) Д контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 01.09.2023; даними, які містяться у протоколі про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 28.08.2022.

Відповідно до матеріалів провадження підозрюваний, перебуваючи під вартою по кримінальному провадженню № 0001659 від 27.12.2017 за обвинуваченням: ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, п.12 ч.2 ст.115 КК України, згідно пред`явленої підозри по цьому кримінальному провадженню, вчиняв дії направлені на вимагання, яке завдало майнової шкоди потерпілому у великих розмірах, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні підтверджується тим, що підозрюваному достовірно відомо місце перебування потерпілого та свідків, їх контактні номери та адреси проживання, а враховуючи матеріали провадження щодо характеру вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме погроз з його боку потерпілому щодо застосування до нього фізичного примусу для досягнення об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також тим, що на даний час ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, п.12 ч.2 ст.115 КК України в рамках кримінального провадження № 0001659 від 27.12.2017.

До того ж, ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а є таким, який зберігається протягом усього кримінального провадження до моменту безпосереднього дослідження доказів (допиту потерпілого та свідків) судом під час судового розгляду, з огляду на необхідність додержання принципу безпосередності дослідження доказів судом.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, достовірно підтверджується даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж стосовно ОСОБА_10 відповідно до яких є підстави вважати, що ОСОБА_7 , шляхом залучення ОСОБА_10 вчиняє дії щодо впливу на висновки судових експертів, у тому числі по цьому кримінальному провадженню, а в разі його звільнення буде мати можливість вчиняти такі дії самостійно.

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, чи суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у кримінальному провадженні №0000376 від 07 квітня 2023 року у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що вказане кримінальне правопорушення відповідно до пред`явленої підозри вчинено під час перебування під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», суму завданої матеріально шкоди потерпілому, на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів не тільки суспільства, а й потерпілого.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування та судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, колегія суддів вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Висновки слідчого судді про те, що утримання ОСОБА_7 в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» по іншому кримінальному провадженню, тобто його примусова ізоляція від суспільства із підпорядкуванням вимогам режиму установи під вартою, позбавляє можливості останнього вчинити дії, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, є безпідставними.

Зазначені висновки спростовуються матеріалами провадження, які свідчать про продовження ОСОБА_7 своєї протиправної поведінки навіть в умовах тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001659 від 27.12.2017 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, п.12 ч.2 ст.115 КК України.

До того ж, запобіжний захід обраний по іншому кримінальному провадженню не може бути достатнім чинником унеможливлення ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки в разі звільнення його з під варти в межах іншого кримінального провадження, ці ризики посиляться, а їх наслідки можуть мати невідворотній характер для цього кримінального провадження.

Таким чином, з урахування вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_7 інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, ніж застава не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

На підставі викладеного, колегія судді вважає наявними підстави для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали відповідно до ч.3 ст.407 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2024 рокущодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшої слідчої відділу СУ ГУНП в Харківської області про застосування до ОСОБА_7 , 1974 року народження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави, у кримінальному провадженні №0000376 від 07 квітня 2023 року, в межах строку досудового розслідування, але не довше ніж до 06 квітня 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: