Справа № 369/4792/24
Провадження № 1-кп/369/1634/24
В И Р О К

іменем України

08.04.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000041 від 07 січня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Кама Тернейського району Приморського краю, українця, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, одружений, працює не офіційно різноробочим, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України визнається таким, що судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

06 січня 2024 року близько 16 години 50 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відбувся конфлікт із ОСОБА_5 , під час якого у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_5 умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Відразу після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись мотивом, що ґрунтувався на раптово виниклих особистих неприязних стосунках із ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що нанесення удару ножом у черевну порожнину є життєво-небезпечним для життя людини, оскільки там сконцентровані життєво-важливі органи життєзабезпечення, з метою заподіяння умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, бажаючи настання невідворотного наслідку у вигляді нанесення тяжких тілесних ушкоджень, ножам, який мав при собі, посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя та здоров`я людини, наніс ОСОБА_5 один удар у передню ліву ділянку черевної порожнини в результаті чого ОСОБА_5 відповідно до висновку судово- медичної експертизи від 26.02.2024 № 48/Д отримав наступні тілесні ушкодження, а саме: проникаюче колото-різане поранення грудини та живота з ушкодженням шлунку та діафрагми, 500 мл крові в черевній порожнині, різані рани кистей, забійна рвана рана голови.

Вказаними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та пояснив, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив це кримінальне правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах та під час проголошення останнього слова щиро розкаявся, просив суд суворо не карати та запевнював, що в подальшому подібного не вчинятиме, висновки для себе зробив.

Прокурор в судових дебатах просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вказав, що на скільки йому відомо обвинувачений надавав потерпілому допомогу у лікуванні. Вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 не з`явився в судове засідання, про дату, місце та час його проведення повідомлений в установленому законом порядку. При цьому, прокурором було надано заяву від останнього про проведення судового розгляду за його відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, враховуючи заяву потерпілого про розгляд справи за його відсутності, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 121 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, в силу ст. 89 КК України визнається таким, що судимості не має, працює не офіційно різноробочим, одружений, має повну загальну середню освіту.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченого своєї протиправної поведінки та вчинення кримінального правопорушення вперше, з огляду на положення ст. 89 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, що дорівнює її мінімальному розміру.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини справи, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим застосовує положення ст. 75 КК України та звільняє останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком і покладає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вказаний вид і розмір покарання та звільняючи обвинуваченого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання з іспитовим строком, суд виходить насамперед з того, що позбавлення чи обмеження прав і свобод обвинуваченого, у формі фізичної ізоляції від суспільства не є необхідним у цій конкретній справі для захисту суспільства та задоволення почуття обурення й справедливості потерпілого, і суспільства в цілому, виходячи зі ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 , його характеру та обставин вчинення.

Звідси, виходячи, з пануючої нині ієрархії загальнолюдських цінностей цілком виправданим є застосування до покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 , положень ст. 75 КК України, що повною мірою узгоджується з соціально-відновлювальною та запобіжною функціями покарання, які спрямовані на відновлення особистості з правослухняною поведінкою та запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженою, так і іншими особами.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком є необхідним й достатнім для його виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, який обрано відповідно до ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 січня 2024 року, та який продовжений ухвалою від 05 березня 2024 року щодо ОСОБА_4 строком до 06 квітня 2024 року (включно), скасувати.

Арешт накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2024 року на 2 частини футболки чорного кольору, які було поміщено до паперового спец. пакету, предмет виготовлений з пластику, розмірами близько 12х2,5 см, темного кольору, що має нерівну поверхню, який поміщено до паперового спец. конверту та металевий предмет, ймовірно лезо, довжиною близько 16,5 см та шириною від 2 до 0,5 см, який поміщено до паперового спец. конверту, (ймовірно являється предметом вчинення злочину), виявлені та вилучені у період часу з 18 год. 00 хв. по 19 год. 10 хв. 06.01.2024 за місцем вчинення злочину, скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, який обрано відповідно до ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 січня 2024 року, та який продовжений ухвалою від 05 березня 2024 року щодо ОСОБА_4 строком до 06 квітня 2024 року (включно), скасувати.

Арешт накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2024 року на 2 частини футболки чорного кольору, які було поміщено до паперового спец. пакету, предмет виготовлений з пластику, розмірами близько 12х2,5 см, темного кольору, що має нерівну поверхню, який поміщено до паперового спец. конверту та металевий предмет, ймовірно лезо, довжиною близько 16,5 см та шириною від 2 до 0,5 см, який поміщено до паперового спец. конверту, (ймовірно являється предметом вчинення злочину), виявлені та вилучені у період часу з 18 год. 00 хв. по 19 год. 10 хв. 06.01.2024 за місцем вчинення злочину, скасувати.

Речові докази:

- дві частини футболки чорного кольору; пластиковий предмет зовні схожий на рукоятку ножа зі слідами РБК; металевий предмет зовні схожий на лезо ножа зі слідами РБК; кросівки чорного кольору фірми «Adidas», зі слідами РБК; штани чорного кольору зі слідами РБК; дублянка чорного кольору зі слідами РБК; светр чорно-біло-сірого кольору, які передано до кімнати зберігання речових доказів Фастівського РУП ГУНП в Київській області, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1