ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1130/24 Справа № 210/2310/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2024 року про задоволення клопотання слідчого про арешт майна у кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000429, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2024 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000429.

Накладено арешт на майно (шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування), вилучене в ході обшуку, в приміщенні магазину магазину «Bull Dog», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

Електронні цигарки «ELFBAR» - в кількості 110 шт.;

Електронні цигарки «ELFBAR» - в кількості 42 шт.;

Електронні цигарки «Vozol» 10000 - в кількості 10 шт.;

Електронні цигарки «VAAL» 1500 - у кількості 8 шт.;

Електронні цигарки «SAB» - в кількості 12 шт.;

Електронні цигарки «Lost Mary» - в кількості 30 шт.;

Табак для кальяну «WhiteSmok» - в кількості 27 шт.;

Табак для кальяну «DAIM» - в кількості 5 шт.;

Табак для кальяну «Вита» - в кількості 2 шт.;

Рідина для куріння «Troublmaker» - в кількості 13 шт.;

Рідина для куріння «Black Tag» - в кількості 12 шт.;

Рідина для куріння «Hard Core» - в кількості 10 шт.;

Рідина для куріння «Hype» - в кількості 15 шт.;

Рідина для куріння «My Pods» - в кількості 3 шт.;

Рідина для куріння «Lucky» - в кількості 3 шт.;

Рідина для куріння «Elflio» - в кількості 29 шт.;

Рідина для куріння «Twisted» - в кількості 9 шт.;

Рідина для куріння «Flip» - в кількості 48 шт.;

Табак для кальяну «Cult» - в кількості 15 шт.;

Табак для кальяну «Fusiom» - в кількості 14 шт.;

Табак для кальяну «Crupy» - в кількості 13 шт.;

Катриджи для куріння «ELFBAR» р1 - в кількості 10 шт.;

Електронні цигарки «JOYFUL» - в кількості 2 шт.;

Пластикові банки з табаком для кальяну 260 гр. білого кольору в кількості 14 шт.;

Пластикові банки з табаком 260гр., чорного кольору в кількості 12 шт.;

Табак для кальяну «DAIM» - в кількості 1 шт.;

Табак для кальяну «DEAD HORSE» - в кількості 13 шт.;

Табак для кальяну «420» - в кількості 17 шт.;

Копія ліцензії з додатками на 2 арк.;

Виписка з ЄДР на 1 арк.;

5 зошитів та блокнотів з чорновими записами;

10 аркушів з чорновими записами та аркуші з даними платних карток;

Грошові кошти у сумі 9847 грн.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на речі, які були виявлено 20.03.2024 під час обшуку місця події та вилучено в якості речового доказу, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вилученим майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту на речі, вказані в клопотанні. Зазначено майно зберігає на собі сліди та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, що встановлюється в ході досудового розслідування, що безумовно відповідає критеріям у ст. 98 КПК України, тому являється речовим доказом та мають доказову базу по кримінальному провадженні № 0000429 від 18.11.2022 р.

Зазначає, що відповідно до ст. 168 ч. 1 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим.

Вказує, що з метою попередження можливості зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може негативно вплинути на кримінальне провадження та перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Вимоги апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що оскаржувана ухвала винесена за відсутності власника майна або його представника. Лише 17.05.2024 року ухвала слідчого судді надійшла на адресу адвоката.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що досудове розслідування проводилось за фактом того, що на території м. Кривий Ріг, починаючи з вересня 2022 року дотепер, діє група осіб, яка вчиняє злочин повязаний з незаконним придбанням з мтеою збуту, зберігання з цією метою, а також збутом незаконно виготовлених підакцизних товарів. ОСОБА_8 був зареєстрований як ФОП лише 07.11.2023 року.

Зазначає, що на момент проведення обшуків та накладення арешту на майно, органу досудового розслідування було достеменно відомо, що ОСОБА_8 не має жодного відношення до кримінального провадження, бо винні особи вже були відомі та докази їх причетності до кримінального провадженні зібрані для відправки до суду.

Вказує, що досудовим розслідування не було встановлено причетність законного власника майна до вчинення кримінального правопорушення, він не має статусу підозрюваного чи обвинуваченого.

Також вказує, що накладення арешту на майно унеможливлює та перешкоджає здійсненню законній господарській діяльності власнику такого майна ФОП ОСОБА_8 .

Посилається на те, що незаконне визнання майна речовим доказом та подальше накладення арешту суперечать принципам правомірності та обґрунтованості. Будь-яких доказів того, що вилучене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення чи містить на собі сліди вчинення злочину матеріали справи не містять. Крім того, відсутні докази того, що вилучене та арештоване майно було набуте протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначає, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 172 КПК України власник майна не був сповіщений про розгляд клопотання про арешт майна

Позиції учасників судового провадження.

Адвокат ОСОБА_7 надала до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак остання на зв`язок не вийшла.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена за відсутності власника майна або його представника, копію ухвали отримано лише 17.05.2024 року, апеляційний суд вважає строк на апеляційне оскарження не пропущеним.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, а відповідно ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч. 2 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Частиною третьою ст. 170 КПК регламентовано, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно до п. 1-2, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Розглянувши клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов цілком обґрунтованого висновку, що арешт повинен бути накладений на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, що в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, вимогам кримінального процесуального закону та належним чином вмотивовано, оскільки при вирішенні зазначеного вище питання дотримані вимоги ст. 170-173 КПК, з`ясовані і досліджені всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме наявність правової підстави для арешту цього майна, можливість використання арештованого майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000429 від 18.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України.

Постановою старшого слідчого відділу РОВС та ЗК ОГ і ЗА СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 20.03.2024 року вказане в клопотанні майно визнано речовим доказом.

Колегія суддів вважає правильними висновки слідчого судді про наявність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, оскільки на момент розгляду клопотання існувала реальна необхідність в забезпеченні збереження цього майна як речового доказу у вказаному вище кримінальному провадженні № 0000429.

Також колегія суддів, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, неможливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного в ухвалі майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представником власника майна не надано та колегією суддів не встановлено.

У сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на зазначене у клопотанні сторони обвинувачення майно, діяв у спосіб та в межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Що стосується доводів апеляційної скарги про невідповідність арештованого майна критеріям, викладеним у ст. 98 КПК України, то вони є недоведеними та спростовуються викладеними вище обставинами, зазначене майно в повній мірі відповідає ознакам та визнане у встановленому законом порядку речовим доказом.

Доводи апелянта про те, що досудовим розслідування не було встановлено причетність законного власника майна до вчинення кримінального правопорушення, він не має статусу підозрюваного чи обвинуваченого не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Інші доводи, на які посилаються в апеляційній скарзі представник власника майна також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, тобто без врахування об`єктивних відомостей.

Таким чином, арешт на майно у даному кримінальному провадженні накладений за наявності для цього правових підстав та відповідає вимогам КПК, а матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим, пропорційним та необхідним, внаслідок чого рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2024 року про задоволення клопотання слідчого про арешт майна у кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000429 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4