ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №521/10584/22 щодо

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Богичені Котовського району Республіки Молдова, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з висунутим обвинуваченням, 24.12.2021, в невстановленому місці та часі, ОСОБА_10 , знаходячись разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (далі по тексту Особа 1) та разом з особою, провадження відносно якої зупинено у зв`язку із мобілізацією (далі по тексту Особа 2), знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , побачили ОСОБА_11 , який в цей час проходив біля вказаного будинку. Після чого, ОСОБА_10 вступив в попередню змову з Особою 1 та Особою 2, направлену на вчинення відкритого викрадення чужого майна, з метою збагачення, визначивши об`єктом свого злочинного посягання, майно належне ОСОБА_11 , а саме рюкзаку та інших цінностей, що в ньому знаходились, та належали останньому.

Реалізуючи спільний злочинний намір, у цей же день, 24.12.2021 року, приблизно о 20 годині, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 разом із Особою 1 та Особою 2, дотримуючись раніше оговореної змови на відкрите викрадення майна, належного ОСОБА_11 , підійшли до останнього, та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, Особа 1 та Особа 2, завдали ОСОБА_11 декілька ударів руками по голові та обличчю, чим позбавили його можливості чинити їм опір.

Після чого, Особа 1, користуючись беззахисним та безпорадним станом потерпілого ОСОБА_11 , який не в змозі був чинити опір йому, Особі 2 та ОСОБА_10 , підійшов до ОСОБА_11 та вирвав у останнього належний йому рюкзак чорно-синього кольору моделі «Оnepolar», вартістю 800 гривень, в середині якого знаходилося наступне майно:

- грошові кошти у сумі 10 000 гривень;

- червона папка, яка не становить для потерпілого матеріальної цінності, в якій знаходився паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 та військовий квиток серії НОМЕР_2 , видані на ім`я ОСОБА_11 , які для потерпілого матеріальної цінності не представляють, грошові кошти у сумі 150 доларів США, що згідно курсу гривні НБУ по відношенню до долара на момент викрадення становить 4054 гривні 50 копійок та грошові кошти у сумі 1450 гривень;

- шкіряний гаманець коричневого кольору, вартістю 500 гривень, у якому знаходилися грошові кошти у сумі 500 гривень та кредитна картка банку «А- Банк», № НОМЕР_3 з кредитними лімітом на суму 30 000 гривень;

- мобільний телефон «Samsung Galaxy S8+», серійні номери: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , sn/: НОМЕР_6 , вартістю 5500 гривень, у якому знаходилась картка мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_7 , вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходилися кошти в сумі 200 гривень.

Безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_10 разом з Особою1 та Особою 2 з місця вчинення злочину втекли, з використанням кредитної картки «A-Банку» № НОМЕР_3 , розрахувались у торгівельних мережах м. Одеси на суму 3928 гривень 85 копійок, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинили потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 26 958 гривень 35 копійок.

Таким чином, ОСОБА_10 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезбечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 заявив про визнання своєї вини, разом із тим надав в суді показання, які спростовують висунуте йому обвинувачення. Так, ОСОБА_10 пояснив, що після роботи він чекав своїх знайомих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на зупинці громадського транспорту, тому що в той день вони працювали на різних об`єктах і вони умовились зустрітися. Коли вони підь`їхали, ОСОБА_13 пішов до туалету. Там він зустрів раніше не відомого їм чоловіка, з яким у нього розпочався конфлікт, а потім почалась бійка. До бійки залучився ОСОБА_12 . Після цього він та ОСОБА_12 хотіли розборонити ОСОБА_13 з потерпілим, але ОСОБА_13 сів на потерпілого і продовжив його бити. Під час бійки він пішов до магазину, купив пиво. Коли під`їхав тролейбус, він та ОСОБА_12 сіли в нього і коли тролейбус вже почав рухатися, у цей час, до тролейбусу через задні двері забіжав ОСОБА_13 . В руках він тримав рюкзак потерпілого. Коли в його присутності розкрили цей рюкзак, він побачив, що в ньому знаходяться документи, конверти, мобільний телефон, грошові кошти та банківські картки. Грошові кошти вони розділили між собою в рівних частинах. ОСОБА_13 забрав собі мобільний телефон та рюкзак. Все інше вони викинули біля Малиновського суду м. Одеси. Свою частину викрадених грошей він витратив. Заздалегідь змови на заволодіння майном між ними не було. ОСОБА_14 почалась через те, що у ОСОБА_13 з потерпілим почався конфлікт і метою бійки не було заволодіння майном потерпілого. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не зверталися до нього з пропозицією прийняти участь у заволодінні майном потерпілого, він ніяких протиправних дій відносно потерпілого не вчиняв. Разом із цим він розумів, що грошові кошти, які були передані йому ОСОБА_13 належать потерпілому і отримані внаслідок незаконного заволодіння, визнав себе винним в тому, що їх витратив.

На підтвердження обставин вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, прокурором було запропоновано допитати потерпілого, свідків сторони обвинувачення.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 показав, що 24.12.2021 року він йшов додому. На перехресті вулиць М`ясоїдівській та ОСОБА_15 у нього стався конфлікт з раніше йому незнайомою людиною. Його окликнули, коли він розмовляв по мобільному телефону. Він та чоловік, що його окликнув подивилися один на одного, цей чоловік йому щось сказав, він йому відповів. Потім він отримав удар по голові, потім іще декілька ударів, від чого він втратив свідомість. В нього викрали рюкзак, грошові кошти, банківські картки, мобільний телефон. Потім він опинився у лікарні. Після цього він звернувся до поліції з проханням надати йому допомогу. Зі слів працівників поліції йому відомо, що нападники викинули його паспорт та військовий квіток. Всіх грошей йому не повернули. Одного нападника він гарно бачив, але інших нападників він не розгледів. Він точно бачив одного нападника, та дві тіні. Двох осіб він не запам`ятав. Обвинуваченого, який заходиться в залі судового засідання він не пам`ятає. Подія сталася перед новорічними святами, в зв`язку із чим він вжив спиртні напої. Матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_16 він не має.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що 2021 році, точної дати він не пам`ятає, він познайомився із ОСОБА_13 . Після знайомства, точну дату він не пам`ятає, ОСОБА_13 подзвонив йому і вони домовились з ним зустрітися з приводу придбання в нього мобільного телефону. Десь через 15 хвилин вони зустрілись на вулиці. ОСОБА_13 підійшов з хлопцем, якого він не пам`ятає, та запропонував йому придбати мобільний телефон за 1500 гривень, на що він погодився. Проте він сказав, що телефон йому треба перевірити на предмет його техничного стану. ОСОБА_18 запроронував передати йому 1000 гривень, а решту віддати після перевірки телефону, на що він погодився. Він віддав ОСОБА_13 кошти і вони розішлись. Наступного дня чи через день він віддав ОСОБА_13 решту грошей, після ццього вони не бачились. В подальшому, придбаний у ОСОБА_13 мобільний телефон був вилучений внього працівниками поліції. З обвинуваченим ОСОБА_16 він не знайомий.

Допитаний свідок ОСОБА_19 пояснив, що він був залучений працівниками поліції як понятий при проведенні слідчого експерименту. Перед початком слідчої дії йому та іншому понятому були роз`яснені їх права та обов`язки. Обвинувачений добровільно брав участь у проведенні слідчого експерименту, тиску на нього не здійснювалось. Обвинувачений розповідав, що подія відбулася по вул. М`ясоїдівській. Він розповідав як побили чоловіка, забрали в нього рюкзак, матеріальні цінності, як викинули у парку його речі. Він не пам`ятає, чи були у підозрюваного зауваження під час слідчого експерименту.

Крім того, в обґрунтування висунутого ОСОБА_10 обвинувачення стороною обвинувачення для дослідження у суді були надані наступні докази:

- заява ОСОБА_11 про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення від 06.01.2022;

- заява ОСОБА_17 від 06.01.2022 про добровільну видачу мобільного телефону марки «Samsung Galaxy S8+» - мобільного телефону марки «Samsung Galaxy S8+»;

- протокол огляду предмета - мобільного телефону марки «Samsung Galaxy S8+» від 06.01.2021;

- постанова від 06.01.2022 про визнання мобільного телефону «Samsung Galaxy S8+», серійні номери: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , sn/: НОМЕР_6 речовим доказом;

- копії квітанцій АТ «А-БАНК» про проведення банківських операцій № 8, НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 ;

- протокол огляду предмета: паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_11 та військового квітка, виданого на ім`я ОСОБА_11 , від 10.01.2022;

- постанова від 10.01.2022 про визнання паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_11 та військового квітка, виданого на ім`я ОСОБА_11 речовими доказами;

- фотокопія довідки КНП «Одеськьа міська лікарні №1» про звернення ОСОБА_11 до лікувального закладу 25.12.2021;

- висновок судово-медичного експерта №33 від 25.01.2022, відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: забій м`яких тканин обличчя, садна в ділянці колінних суглобів.

Дані ушкодження утворилися від дії тупих, твердих предметів, індивідуа-

льні особливості яких в ушкодженнях не відобразились. Забій м`яких тканин обличчя міг бути спричинений в результаті нанесення удару кистю руки, стиснутої в кулак; садна в ділянці колінних суглобів могли бути спричинені в результаті удару о тупий предмет (дорожнє покриття) при падінні на площину з висоти власного зросту.

Враховуючи дані медичної довідки МКЛ № 1, а також морфологічні властивості ушкоджень (садна у вигляді неправильно-овальних рожевих ділянок - 2x0,8 см, 3,5x1 см, покритих частково в центрі відпадаючими світло-зеленувато-коричневими кірками), вказують на те, що наявні ушкодження могли бути заподіяні 24.12.2021 р.

Зазначені ушкодження не були небезпечними для життя, як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.5 і 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

За кількістю наявних ушкоджень можна судити, що кількість травматичних впливів на тіло ОСОБА_11 було не менш 2-3 разів.

- протокол огдяду предмету, яким є DVD-R диск з відеозаписом камер внутрішнього спостереження магазину «Українські напої» від 14.01.2022;

- постанова від 14.01.2022 про визнання DVD-R диск з відеозаписом камер внутрішнього спостереження магазину «Українські напої»;

- протокол огдяду предмету, яким є DVD-R диск з відеозаписом камер внутрішнього спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 17.01.2022;

- постанова від 17.01.2022 про визнання DVD-R диск з відеозаписом камер внутрішнього спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- протокол огдяду предмету, яким є DVD-R диск з відеозаписом камер внутрішнього спостереження магазину «Обжора» від 19.01.2022;

- постанова від 19.01.2022 про визнання DVD-R диск з відеозаписом камер внутрішнього спостереження магазину «Обжора»;

- протокол проведення слідчого експерименту від 21.01.2021 за участю ОСОБА_10 ;

Суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючи законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Розуміння питання про межі доказування і достатність обсягу доказів не має законодавчого визначення цього поняття в силу його оцінного характеру, тому суд, задля об`єктивності оцінки доказів, надав аналіз цим доказам як окремо так і в їх сукупності.

Так, оцінючи окремо на предмет допустимості доказу досліджений під час судового розгляду протокол проведення слідчого експерименту від 21.01.2021 за участю підорюваного ОСОБА_10 , суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 240 КК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Як убачається зі змісту протоколу слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_10 був проведений саме з метою перевірки його показів.

На глибоке переконання суду, єдиним джерелом походження цього доказу є показання підозрюваного, які він надав слідчому з метою уточнення і перевірки рініше даних ним показань.

Як випливає зі змісту ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним... щодо відомих йому обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Згідно частини 4 цієї статті, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Допитаний під час розгляду кримінального провадження у суді обвинувачений ОСОБА_10 не підтвердив надані ним на стадії досудового розслідування показання і пояснив, що на слідчому експерименті він лише показав місце де він з іншими особами позбавились рюкзака і тримав манекен, який йому сказали тримати. Про те, що він приймав участь у побитті потерпілого і про заволодіння його майном він ничого не говорив.

Таким чином, з огляду на вищезаначену норму закона, можливість застосування якої суд розглядає у сукупністю із показами обвинуваченого наданими ним при судовому розгляді, суд приходить до висновку про відсутність закониих підстав для обгрунтування вироку показаннями ОСОБА_10 в ході слідчого експерименту.

Крім того, проводячи аналіз цього доказу, суд враховує, що слідчий експеримент був проведений без залучення захисника, при відсутності письмової заяви підозрюваного про відмову від надання йому професійної правничої допомоги, враховує, що хід цієї слідчої дії без будь-якої мотивації не здійснювався за допомогою відеофіксації, що в совю чергу позбавило суд оцінити поведінку підозрюваного під час слідчої дії, тобто спостерігати наявність чи відсутність ознак несамостійного викладення ним обставин відносно яких проводилась ця слідча дії, зіясувати ознаки психічного впливу на нього з боку третіх осіб, переконатися у вільності та щирості надання показань, подробиць обставин, розгорнутості та детальності відповідей, з`ясувати вільність його орієнтації на місці події, спосіб заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому іншими учасниками подій, тощо.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_19 , суд не знаходить в показах цього свідка будь-якої доказової сили, оскільки вони по факту є вираженням його суб`єктивного сприйняття проведеної за його участю слідчої дій, а він сам не був очевидчем обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Надаючи оцінку іншим, переличеним у цьому вироку доказам, наданим до суду стороною обвинувачення, суд вважає, що ці докази у їх сукупності, беззаперечно доводять факт вчинення відносно ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, проте ці докази не доводять того, що мала місце змова ОСОБА_10 з іншими особами, спрямована на викрадення чужого майна (грабіж) та не доводять того, що ОСОБА_10 вчинив конкретні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном.

Суд вважає, що сам по собі факт отримання ОСОБА_10 від інших осіб майна, про злочинне походження якого йому було достеменно відомо, не доводить складу інкримінуємого йому злочину, а формально створює склад іншого кримінального правопорушення, обвинувачення у вчиненні якого у рамках цього кримінального провадження ОСОБА_10 не було висунуто.

Відповідно до положень ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Оскільки, крім необхідності зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_10 , суд вбачає необхідність викладення інших обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, які суттево відрізняється від обставин, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що надані прокурором докази вочевидь не доводили існування обставин кримінального правопорушення і прокурор не скористався своїм правом на зміну обвинувачення у суді відповідно до вимог ст. 338 КПК України, суд вважає неможливим реалізувати своє право на ухвалення вироку поза межами висунутого обвинувачення.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

За таких обставин, суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, робить висновок, що за результатами даного судового розгляду вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України не доведена.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України та приймаючи до уваги, що кримінальне провадження у відношенні іншої особи, яка обвинувачується у вчиненні цього ж злочину зупинено, суд вважає за необхідне продовжити зберігання речових доказів до ухвалення судового рішення відносно цієї особи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та виправдати його на підставі п.2 ч. 1 ст. 373 КПК України - у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 12.01.2022 року на речовий доказ: мобільний телефон «Samsung Galaxy S8+», серійні номери: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , sn/: НОМЕР_6 скасуванню не підлягає;

Речові докази, якими є:

- мобільний телефон «Samsung Galaxy S8+», серійні номери: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , sn/: НОМЕР_6 ;

- паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_11 та військовий квіток, виданий на ім`я ОСОБА_11 ;

- DVD-R диск з відеозаписом камер внутрішнього спостереження магазину «Українські напої»;

- DVD-R диск з відеозаписом камер внутрішнього спостереження магазину «АТБ»;

- DVD-R диск з відеозаписом камер внутрішнього спостереження магазину «Обжора» - зберігати до ухвалення судового рішення відносно іншої обвинуваченої особи, провадження відносно якої зупинено на час мобілізації до Збройних Сил України.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_20