Справа № 216/2624/24
Провадження № 1-кс/216/1436/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

27 червня 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 клопотання старшої слідчої СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, який має професійно-технічну освіту, є військовослужбовцем - водієм 2 кулеметного відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 (413-й стрілецький батальйон), одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000267 від 02.04.2024 року,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2024 року до суду надійшло вказане клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивоване таким.

Слідчим відділом Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000267 від 02 квітня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених чч. 4, 5 ст. 190 КК України.

25 червня 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених чч. 4, 5 ст. 190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану з використанням електронно-обчислювальної техніки; заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

Встановлені під час досудового розслідуванняі обставини, які підтверджуються доданими до цього клопотання матеріалами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаних кримінальних правопорушень та існування ризиків, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та побоюючись суворого покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилаючись на викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і запобігання існуючим ризикам, слідча просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 клопотання підтримав та просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_5 та йогно захисник ОСОБА_9 проти задоволення вказаного клопотання заперечували та просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на відсутність в підозрюваного намірів переховуватися від сдіства та пливати на потерпілу, оскільки він повністю визнає свою вину, щиро кається та планує відшкодовувати потерпілій завдану шкоду, а також закінчити лікування в реабілітаційному центрі.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя враховує таке.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. Не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу. При цьому метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яка повинна підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання.

25 червня 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених чч. 4, 5 ст. 190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану з використанням електронно-обчислювальної техніки; заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю.

Крім того, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаних злочинів на цій стадії кримінального провадження підтверджується доданими до клопотання матеріалами, зокрема:

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду від 04.04.2024 мобільного телефону потерпілої ОСОБА_10 , в ході якого виявлено її листування в інтернет-месенджерах з ОСОБА_5 ,

- протоколами тимчасових доступів до речей та документів, а саме: до інформації, якою володіють АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «Сенс Банк», АБ «УКРГАЗБАНК», відповідно до якої підтверджено здійснення у період часу з 12.10.2023 по 19.03.2024 транзакцій ОСОБА_10 з банківської карти № НОМЕР_2 на банківські карти №№ НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 , оформленими на ім?я ОСОБА_5 , та на банківську карту № НОМЕР_8 , оформлену на ім?я знайомого ОСОБА_5 військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_11 , факт причетності якого до вчинення кримінальних правопорушень не підтверджено;

- протоколом обшуку від 25.06.2024 за місцем перебування ОСОБА_5 (у зв?язку з наркоманією, лудоманією) приміщення Благодійної організації «ЦЕНТР ВИХІД Є!», розташованої за адресою: АДРЕСА_3 в, в ході якого виявлено й вилучено мобільний телефон марки «HUAWEI»;

- протоколом обшуку від 25.06.2024 за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено й вилучено платіжну картку АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_3 , оформлену на ім?я ОСОБА_5 ;

- протоколом обшуку від 25.06.2024 за місцем реєстрації ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено й вилучено платіжну картку № НОМЕР_5 , оформлену на ім?я ОСОБА_5 ;

- протоколом від 05.06.2024 огляду матеріалів, отриманих в ході тимчасового доступу до інформації АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо руху грошових коштів за платіжною карткою ОСОБА_10 , які підтверджують фактичні обставини вчинення злочинів.

З огляду на викладене, оцінивши сукупність і вагомість наявних на цій стадії провадження доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що вони доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених чч. 4, 5 ст. 190 КК України, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити ці правопорушення.

Разом з тим слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Вирішуючи питання щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя бере до уваги таке.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за останній з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

При цьому підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вважається раніше не судимим в силу ст. 89 КК України,має професійно-технічну освіту, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, є військовослужбовецем 2 кулеметного відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 (413 стрілецький батальйон), з 04 квітня 2024 року знятий із забезпечення військової частини та не отримує грошове забезпечення через неповернення з лікувального закладу до місця проходження військової служби, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, з 13 квітня 2024 року проходить терапію наслідків психологічних травм та депревації (наркоманії, алкоголізму, лудоманії) у благодійній організації «Центр Вихід Є», за місцем служби та місцем мешкання характеризується позитивно.

Оцінивши на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів всі обставини в сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України й наведені в клопотанні ризики об`єктивно існують, з огляду на таке.

Усвідомлюючи скоєне та побоюючись суворого покарання, яке загрожує йому у разі доведеності вини, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів, за які передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Згідно з інформацією, наданою військовою частиною НОМЕР_1 , за результатами проведеного службового розслідування (акт від 09.05.2024), призваний за мобілізацією на час особливого періоду солдат ОСОБА_5 , виписавшись 04.04.2024 з КНЗ «Криворізька міська лікарня № 7», де знаходився на стаціонарному лікуванні, не повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) й до теперішнього часу, командуванню військової частини про причини свого неповернення та про своє місцезнаходження не повідомляв.

Разом з тим, перебуваючи на свободі, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу, з якою він знайомий з дитинства, шляхом здійснення тиску на неї з метою зміни її показів на його користь, чим буде перешкоджати встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні.

Крім того, негативна репутація підозрюваного, відсутність у нього законного джерела доходів і достатніх засобів для існування, оскільки виплату грошового забезпечення йому припинено через нез`явлення на військову службу, іншої офіційної роботи не має, належного йому рухомого та нерухомого майна також не має, підозра у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, схильність до вживання психотропних речовин та лудоманії характеризують останнього як особу, схильну до вчинення протиправних дій, і дають достані підстави вважати, що його перебування на волі може призвести до вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні встановлено достатні підстави вважати, щопідозрюваний дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У справі «Смірнови проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 року у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 року у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 року у справі «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельєр проти Франції»).

Разом з тим відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Крім того, у справі «Москаленко проти України» ЄСПЛ зазначив, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Оцінюючи наведені вище обставини, слідчий суддя також зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Разом з тим ЄСПЛ звертає увагу, що вирішуючи питання обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. При цьому ЄСПЛ підкреслює, що визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених чч. 4, 5 ст. 190 КК України, а санкція зазначених норм кримінального закону передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, тому відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим обставин, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 такого запобіжного заходу, в судовому засіданні не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи особливу тяжкість і ступінь суспільної небезпеки злочинів, у вчиненні яких ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, обстановку, спосіб його вчинення та наслідки, особу потерпілої, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих йому дій, наведені вище дані про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено, що саме такий запобіжний захід відповідає тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу підозрюваного, а також є співмірним з реально існуючими ризиками, запобігти яким, окрім як застосуванням такого виняткового запобіжного заходу, - неможливо.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даних фактичних обставинах не буде ефективним і доцільним, оскільки застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного, тому слідчий суддя не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, за їх недостатністю для запобігання наявним ризикам та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому слідчий суддя вважає, що таке обмеження права ОСОБА_5 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи особливо великий розмір завданого ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_10 в результаті вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення майнового збитку, який перевищує 1 млн грн, є підстави вважати, що передбачений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України максимальний розмір застави в розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатний забезпечити виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов?язків, у зв?язку з чим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід визначити йому заставу у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Слідчий суддя вважає, що саме такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками й достатнім стримуючим засобом, який зможе забезпечити гарантії належної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193-196, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 25 серпня 2024 року включно.

Визначити заставу в розмірі 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом дії цієї ухвали.

У разі внесення застави й звільнення підозрюваного з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду та покласти на нього строком до 25 серпня 2024 року включно такі обов`язки:

- не відлучатися з м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

- утримуватися від спілкування з потерпілою в цьому кримінальному провадженні.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 цього Кодексу.

Дія ухвали закінчується о 24.00 год. 25 серпня 2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно після її оголошення вручити сторонам кримінального провадження та направити директору державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» для виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1