08.03.2024 Справа № 756/911/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/911/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.03.2024 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_3 - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 17.10.2023 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000149 від 27.08.2021,

за участю учасників судового провадження:

захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

прокурор ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

22.01.2024 до провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшла вищевказана скарга захисників підозрюваного ОСОБА_3 - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у якій сторона захисту просить скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 від 17.10.2023 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України у кримінальному провадженні №0000149 від 27.08.2021.

Обґрунтовуючи свої вимоги, захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посилаючись на те, що повідомлення про зміну повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 17.10.2023 є небґрунтованим та таким, що складене прокурором всупереч положенням статей 91, 277 КПК України. Так, на думку сторони захисту, в цьому кримінальному провадженні відсутня подія кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування не було встановлено того, що їх підзахисний ймовірно здійснював вербування людей з метою експлуатації з використанням обману та уразливого стану потерпілих у складі злочинної організації, про що свідчать показання останніх, а тому сторона захисту просить скасувати процесуальне рішення прокурора від 17.10.2023.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також підозрюваний ОСОБА_3 , кожен окремо, скаргу підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 повністю заперечив проти задоволення скарги, посилаючись на те, що орган досудового розслідування зібрав достатню кількість доказів, що в своїй сукупності дають підстави стверджувати про наявність обґрунтованої підозри, процедуру повідомлення про підозру, передбачену КПК України, дотримано, а тому вважав, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, матеріали кримінального провадження №0000149 від 27.08.2021 (томи №33, 34, 35), слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 цього Кодексу.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України, п. 10 якої передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено, серед іншого, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Судовим розглядом встановлено, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000149, в рамках якого 17.10.2023 ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями Глави 22 КПК України: порядок вручення повідомлення про підозру, передбачений ст. 278 КПК України; випадки повідомлення про підозру, передбачені ст. 276 КПК України; зміст повідомлення про підозру - ст. 277 КПК України.

Аналіз зазначених норм кримінального процесуального закону дає підстави вважати, що при розгляді скарги на повідомлення про підозру підлягає з`ясуванню виключно дотримання під час повідомлення про підозру положень Глави 22 КПК України.

У ході розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 від 17.10.2023 за формою та змістом відповідає вимогам ст. 277 КПК України та містить у собі відомості, передбачені вказаною статтею, у тому числі містить зміст підозри та стислий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_3 , під час вручення повідомлення про підозру було дотримано вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінальних правопорушень, які давали можливість дійти висновку про ймовірну причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України.

Доводи сторони захисту про те, що відомості, отримані під час допиту кожної з потерпілих під час досудового розслідування кримінального провадження в сукупності свідчать про відсутність події кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 149 КК України, а саме про те, що кожна з жінок без будь-якого фізичного чи психічного примусу приймала рішення про участь у програмі сурогатного материнства, здійснювала пошук спеціалізованого медичного закладу з репродуктивних технологій, самостійно зверталася до такого закладу, після його відвідування та відповідної підготовки до процедури з метою настання вагітності кожній із потерпілих здійснювали підсадку запліднених донорських яйцеклітин за добровільною згодою без будь-якого примусу, під час вагітності кожна з потерпілих проживала за місцем свого проживання зі своїми сім`ями, в разі позитивного результату жінки отримували грошову винагороду за послуги сурогатної матері, слідчий суддя вважає такими, що підлягають перевірці під час досудового розслідування та під час безпосереднього дослідження судом доказів під час судового провадження, оскільки з урахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, та може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження.

Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.

Крім того, системний аналіз положень ст. 94 КПК України дає підстави стверджувати, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка доказів, наданих слідчому судді, здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності для доведення вини чи невинуватості особи, тобто з метою вирішення обвинувачення по суті, а лише в тій мірі, щоб встановити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

До того ж, згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» від 22.05.2014, «Гюзель Ердагез проти Туреччини» від 21.10.2008, «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «K.F. проти Німеччини» від 27.11.1997, «Волох проти Польщі» від 02.11.1996 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення (зокрема у рішеннях по справах «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988 та «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 23.10.1994).

Тобто, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх об`єму, що є достатнім для засудження особи.

Обставини вчинення підозрюваною особою конкретних дій, наявність у діях складу кримінального правопорушення, доведеність винуватості особи чи спростування цього, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового провадження кримінального провадження.

Тобто, перед слідчим суддею не ставиться питання доведеності поза розумним сумнівом вини підозрюваного ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а лише вирішується питання щодо обґрунтованості підозри.

Крім того, слідчий суддя позбавлений можливості при здійсненні судового контролю на стадії досудового розслідування вдаватись до оцінки показань з точки зору їх правдивості, належності, допустимості та достатності, оскільки в силу положень ст. 23 КПК України це є прерогативою суду в ході судового провадження кримінального провадження по суті висунутого обвинувачення. На стадії досудового розслідування така оцінка належить до повноважень сторони обвинувачення, і в силу вимог статей 22, 26, 93, 220 КПК України сторона захисту не позбавлена можливості обстоювати свою позицію засобами, передбаченими цим Кодексом шляхом ініціювання слідчих (розшукових) та процесуальних дій з метою підтвердження чи спростування тих обставин, на які вона посилається у даній скарзі для надання їм належної оцінки органом досудового розслідування та прокурором.

Згідно з положеннями п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень та недопустимість перебирання на себе слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування.

Як встановлено в ході судового розгляду, на час повідомлення ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри існували достатні факти та відомості, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_3 ймовірно причетний до вчинення інкримінованих правопорушень.

Слідчий суддя не приймає посилання сторони захисту на висновок спеціаліста за результатами проведення лінгвістичного (семантико-текстуального) експертного дослідження, оскільки відповідно до ст. 71 КПК України спеціаліст може бути залучений для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складення схем, планів, креслень, відбір зразків для проведення експертизи тощо) сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування і судом під час судового розгляду, а також для надання висновків з питань, що належать до сфери його знань, під час досудового розслідування кримінальних проступків, у тому числі у випадках, передбачених частиною третьою статті 214 цього Кодексу. Крім того, в силу вимог ст. 84 КПК України висновок спеціаліста не може бути процесуальним джерелом доказів, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження щодо злочинів та підлягають доказуванню.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що стороною обвинувачення в ході повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 було дотримано вимоги Глави 22 КПК України, а доводи сторони захисту про необгрунтованість повідомлення про зміну повідомленої підозри останньому від 17.10.2023 з огляду на недотримання стороною обвинувачення приписів ст. 91 КПК України, є такими, що підлягають подальшому встановленню в ході досудового розслідування, яке на день постановлення рішення слідчим суддею не закінчено, та вирішенню судом під час ухвалення судового рішення при вирішенні обвинувачення по суті відповідно до ст. 368 КПК України в разі звернення до суду з обвинувальним актом, тобто за результатами судового провадження кримінального провадження в суді першої інстанції, а тому скарга захисників підозрюваного ОСОБА_3 - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 3, 9, 22, 26, 111, 276-279, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_3 - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 17.10.2023 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000149 від 27.08.2021 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1