Справа № 487/4329/24
Провадження № 1-кс/487/3056/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001133 від 13.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001133 від 13.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн, у разі вснесення якої підозрюваний може бути звільнений з-під варти, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на обґрунтованість підозри за ч.3 ст.368 КК України та наявність ризиків, передбачених пп. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 підтримав, наполягав на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, домашній арешт, взявши до уваги сімейний стан підозрюваного і наявність у нього на утриманні трьох малолітніх дітей. Також посилався на необґрунтованіть підозри за ч. 3 ст. 368 КК України і недоведеність ризиків, вказаних у клопотанні слідчого.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001133 від 13.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 наказом ГУНП в Миколаївській області за №429 о/с призначений на посаду поліцейського з реагування патрульної поліції СПД №1 ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Крім того, наказом ГУНП в Миколаївській області за №1282 від 08.05.2024 сержанта поліції ОСОБА_5 у зв`язку із службовою необхідністю направлено до Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області на період з 09.05.2024 по 07.06.2024. Зважаючи на обсяг владних повноважень, визначених Конституцією України, Законом України «Про Національну поліції» та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», а також відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 та п. 2 примітки до ст. 368 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 є представником центрального органу виконавчої влади та службовою особою правоохоронного органу (поліції).

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13.05.2024, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди від мешканців м. Баштанка, за невжиття заходів щодо притягнення до адміністративної відповідальності та позбавлення права керування транспортним засобом за ст. 130 КУпАП.

Для реалізації злочинних намірів ОСОБА_5 вирішив під час виконання службових обов`язків у робочий час здійснювати пошук на території м. Баштанка Миколаївської області водіїв, які б могли керувати транспортним засобом у стані сп`яніння, та при виявленні вказаного факту вимагати та отримувати від них неправомірну вигоду за неініціювання питання про притягнення до адміністративної відповідальності та невжиття заходів щодо належного оформлення у процесуальний спосіб факту правопорушення.

13.05.2024 приблизно о 07:45 год ОСОБА_5 , перебуваючи при виконанні службових обов`язків, рухаючись на службовому транспортному засобі білого кольору між вул. Космонавтів та вул. Василя Єршака у м. Баштанка, побачив транспортний засіб ВАЗ 21099 під керуванням ОСОБА_7 , зупинив його, та в ході розмови запросив ОСОБА_7 до службового транспортного засобу під приводом перевірки документів.

У службовому транспортному засобі ОСОБА_7 було повідомлено про наявну підозру, у тому, що він перебуває у стані сп`яніння, та запропоновано пройти медичний огляд.

В свою чергу ОСОБА_7 пояснив, що алкогольні напої або ж наркотичні речовини не вживав, приховувати йому нічого, і він готовий пройти медичне освідування у відповідному медичному закладі на території міста Баштанка, проте на даний час є потреба прибути за місцем роботи для передачі ключів від службових транспортних засобів.

При цьому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на отримання неправомірної вигоди, створюючи умови, за яких ОСОБА_7 вимушений буде погодитись на надання неправомірної вигоди, почав рух службового транспортного засобу у напрямку виїзду за межі м. Баштанка Миколаївської області

На питання ОСОБА_7 , (який перебував у салоні автомобілю), куди саме відбувається рух, ОСОБА_5 відповів, що до «Володарки» (народна назва медичного закладу КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я», розташований за адресою АДРЕСА_1 ).

В ході руху ОСОБА_5 , переслідуючи жагу наживи, висунув протиправну вимогу ОСОБА_7 у наданні неправомірної вигоди в розмірі 15000 грн за неініціювання питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та невжиття заходів щодо належного оформлення у процесуальний спосіб факту правопорушення.

Так, усвідомлюючи реальність загрози настання для себе негативних наслідків, ОСОБА_7 вимушений був погодитись на протиправні вимоги поліцейського ОСОБА_5 .

Отже через тиск співробітника поліції, небажання можливих проблем та подальшого переслідування, ОСОБА_7 вимушений був погодився на протиправну вимогу ОСОБА_5 щодо надання неправомірної вигоди у розмірі 15000 грн, проте ОСОБА_7 повідомив, що таких коштів при собі не має, але має на меті продати автомобіль та до кінця дня зможе надати таку суму. На вказане ОСОБА_5 відповів згодою та припинив утримувати ОСОБА_7 , після чого останній покинув салон службового автомобілю.

За таких обставин ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер дій співробітника правоохоронних органів, який за надуманим фактом зупинив його автомобіль та створюючи різноманітні перешкоди, вимагає неправомірну вигоду, звернувся із відповідною заявою щодо скоєння відносно нього кримінального правопорушення до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві.

У подальшому в проміжок часу з 14:00 год по 15:00 год 13.05.2024 між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за ініціативи правоохоронця відбулись телефоні розмови, в ході яких останній встановлював чи зібрано кошти та о котрій годині ОСОБА_7 готовий їх надати.

Надалі, приблизно о 15:30 год ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_7 біля готелю «Велес», розташованого по вул. Ярослава Мудрого у м. Баштанка. Після прибуття ОСОБА_7 до визначеного ОСОБА_5 місця, у службовому транспортному засобі правоохоронця між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виникла розмова, в ході якої останній продовжуючи вимагати неправомірну вигоду, запитавши ОСОБА_7 , чи приніс він кошти. В свою чергу ОСОБА_7 пояснив, що авто на даний час не продав та планує це зробити до 18:00 год.

Продовживши реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_5 висловив вимогу передати йому грошові кошти в сумі 15000 грн в якості неправомірної вигоди на цьому ж місці о 18:00 год.

Надалі ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, 13.05.2024 приблизно о 18:00 год прибув до місця між готелем «Велес», розташованого по вул. Ярослава Мудрого у м. Баштанка, та магазином «Каршоп», розташованого по вул. Героїв Небесної Сотні у м. Баштанка, де побачив транспортний засіб Toyota Rav-4 з д.н.з. НОМЕР_1 , в якому перебував ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_5 запросив ОСОБА_7 до вказаного транспортного засобу, де відбулась розмова, в ході якої ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_7 , що в нього проблем не буде, протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, та висунув вимогу ОСОБА_7 залишити неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 15000 грн на задньому сидінні авто.

Після чого ОСОБА_7 , виконуючи протиправні вимоги ОСОБА_5 , поклав грошові кошти у розмірі 15 000 грн в якості неправомірної вигоди на заднє сидіння транспортного засобу за неініціювання питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та невжиття заходів щодо належного оформлення у процесуальний спосіб факту правопорушення, та покинув салон транспортного засобу.

14 травня 2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , це, зокрема, дані електронної реєстраційної картки зави (повідомлення) про кримінальне правопорушення, яка надійшла на Спеціальну телефонну лінію Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві 13.05.2024 від ОСОБА_7 ; заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 13.05.2024; заяви ОСОБА_7 від 13.05.2024 на залучення до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих та розшукових дій; протоколів допиту ОСОБА_7 від 13.05.2024, 14.05.2024; протоколу огляду речей, добровільно виданих ОСОБА_7 від 14.05.2024; протоколу обшуку від 13.05.2024; протоколу обшуку особи від 13.05.2024; протоколу освідування ОСОБА_5 від 13.05.2024; протоколів огляду речей від 14.05.2024 з фототаблицею; протоколів допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 14.05.2024.

Суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Злочин за ч. 3 ст. 368 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Крім того, підозрюваний, як співробітник поліції, обізнаний з методами оперативно-розшукової діяльності, які може використати для переховування.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі доведеності його вини, суд переконаний, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, існує і є обґрунтованим.

Слідчим у клопотанні доведено існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не встановлене місцезнаходження та не забезпечено вилучення грошових коштів, які були передані ОСОБА_7 в якості неправомірної вигоди.

Слідчий суддя вважає, що існує також ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може мати можливість особисто або через своїх колег, які є працівниками правоохоронного органу, впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схиляння їх до надання показань на його користь. Так, з протоколів допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вбачається, що під час обшуку транспортного засобу підозрюваний намагався надавати вказівки дівчині з метою перешкодити проведенню слідчих дій.

Існування ризиків, передбачених пп. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи викладення їх обґрунтування у клопотанні, слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання у м. Новий Буг, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має задовільний стан здоров`я; раніше не судимий; проходить службу у ВП АДРЕСА_2 .

Тому з урахуванням обставин справи, встановлених досудовим слідством, враховуючи тяжкість злочину за ч. 3 ст. 368 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя вважає необхідним при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити останньому заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка буде співмірною з існуючими у кримінальному провадженні ризиками, та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому при визначенні такого розміру застави суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим фактором, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також обставини кримінального правопорушення, наведені ризики.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" до 12 липня 2024 включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого щовівторка о 10:00 год;

-не відлучатися з міста Новий Буг без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 20.05.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1