Провадження № 1-кп/293/88/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

третьої особи ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів кримінальне провадженням, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2018 за №0000331 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 368 КК України

та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Черняхівського районного суду Житомирської області перебуває вказане кримінальне провадження.

12.03.2024 захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали до суду клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, згідно яких просять:

- кримінальне провадження № 0000331 від 18.12.2018 закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, зазначений ст. 219 КПК України;

- витрати на проведення судових експертиз під час здійснення досудового розслідування компенсувати за рахунок держави;

- скасувати арешт, накладений у межах даного кримінального провадження (т. 6 а.с. 5-25).

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити. Зокрема пояснив суду, що 19.08.2019 в останній день розслідування слідча викликала його по телефону з`явитися до приміщення ГУНП в Житомирській області для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, і під розписку вручила лист від 16.08.2019 про завершення досудового розслідування, з визначеним в ньому днем та місцем відкриття матеріалів обвинувачення - також 19.08.2024 (т.4 а.с. 26). Проте, в доступі до матеріалів кримінального провадження йому було відмовлено з невідомих причин, хоча від ознайомлення з матеріалами в цей день він не відмовлявся. Так, 19.08.2019 були повідомлені про завершення досудового розслідування лише він, ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 , про що свідчать підписи в повідомленнях від 16.08.2019, які містяться в т. 4 а.с.27-28. При цьому його захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 взагалі не були повідомлені та обізнані про закінчення досудового розслідування, слідча їх не викликала та у межах строку розслідування лист від 16.08.2019 з вказаним повідомленням не вручався, на пошту не надходив та будь-яким іншим чином, у передбачений процесуальним законом спосіб до їх відома не доводився. Загалом ознайомлення з матеріалами кримінального провадження тривало у період з 29.08.2019 по 30.09.2019. Обвинувальний акт складено слідчим та затверджено прокурором 30.09.2019, а до Богунського районного суду м. Житомира вказаний обвинувальний акт з додатками надійшов 01.10.2019. Наголошує, що матеріали справи не містять даних про виклики підозрюваних та їх захисників для ознайомлення. Вказує, зокрема, що спочатку прокурор в судах стверджувала, що лист від 16.08.2019 з повідомленням про завершення розслідування цього ж дня було направлено підозрюваним і захисникам засобом поштового зв`язку. Надала суду оригінали цих листів і журнал реєстрації вихідної кореспонденції ГУНП. Проте доказів (квитанції, фіскальні чеки, накладні з трек-номерами, розписок у поштовому направленні, тощо) про їх здачу на пошту прокурор суду не надала. При цьому, за зміненою в суді апеляційної інстанції у 2023 версією, прокурор вказувала, що повідомлення захисникам про завершення досудового розслідування 16.08.2019 здійснено не поштою, а у телефонному режимі, а його про виклик до слідчої повідомлено через його захисника ОСОБА_11 . Але жодних доказів на підтвердження і цієї версії матеріали справи не містять та прокурор судам не надала. Захисники ОСОБА_9 і ОСОБА_11 при виконанні ч.2 ст. 54 КПК України стверджували, що їм не повідомлялося про завершення розслідування. До дня їх виклику слідчою для ознайомлення з матеріалами відповідно 11.09.2019 і 27.09.2019, вони не були обізнані про завершення розслідування (т. 4 а.с. 29,30, п.п.86,93 ч.І Реєстру). Наведені обставини прокурор не спростувала, а неповідомлення ОСОБА_12 визнала. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що саме 16.08.2019 слідча отримала доручення прокурора, що унеможливило виконання нею вимог ч.1 ст. 290 КПК України. Так, у матеріалах справи є письмове доручення прокурора ОСОБА_13 слідчій ОСОБА_14 про виконання вимог ч.1 ст. 290 КПК України від 16.08.2019. Однак, на думку ОСОБА_4 слідча 16.08.2019 об`єктивно отримати та виконати його не могла (так як це був останній робочий день тижня, відсутнє його направлення на офіційну електронну пошту, кур`єрську доставку, безпосереднє вручення та встановлених нормативних строків для пересилання кореспонденції операторами поштового звязку). На користь цього свідчить відсутність реєстрації доручення прокурора від 16.08.2019 у підрозділі документального забезпечення ГУНП, як цього вимагає Інструкція з діловодства в системі МВС України від 23.08.2012, яка є обов`язковою до виконання та якою заборонено приймати документи до виконання без реєстрації, незалежно від посади (п.2.4.9). Отже, стороною обвинувачення порушено вимоги ч.1 ст. 290 КПК України, щодо належного відкриття матеріалів кримінального провадження. ОСОБА_4 стверджує, що направлення обвинувального акту надійшло до суду поза межами строків досудового розслідування. Водночас, наголошує, що стороною обвинувачення порушені імперативні процесуальні вимоги КПК України, а також його право на захист усіма обраними захисниками, що є істотним порушенням закону. Просив закрити провадження у справі на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, врахувати при цьому практику ВС (т. 6 а.с.20-25).

В підготовчому судовому засіданні захисники обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали подані раніше клопотання про закриття кримінального провадження.

Зокрема, захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні, обґрунтовуючи свої вимоги, послався на практику ВС України та вказав, що місцевий суд двічі обґрунтовано приходив до вірного висновку про закриття кримінального провадження на підставі п.10. ч.1 ст. 284 КПК України, який безпідставно не було підтримано апеляційною інстанцією. Суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі від 06.07.2023 не врахував численні висновки ВС у подібних правовідносинах, які, у свою чергу, повністю підтверджують доводи сторони захисту. Захисник доводить, що ухвала Вінницького апеляційного суду від 06.07.2023 не має будь-якого преюдиційного значення у цьому підготовчому засіданні, у тому числі і внаслідок невідповідності її висновків матеріалам справи. Щодо підстав повторного звернення з вказаним клопотанням захисник посилається на постанову Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 643/10167/20, відповідно до п.36 якої «…. Чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить обмежень щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України на будь-якій стадії процесу до виходу суду в нарадчу кімнату для постановлення рішення по суті. Крім того, відмова у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК відповідно до вимог ст. 350 КПК не перешкоджає його повторному заявленню та вирішенню, а попереднє рішення суду з цього приводу не має характеру преюдиціального та остаточного». А тому вважає, що вказане клопотання про закриття кримінального провадження повинно в черговий раз розглянуто судом.

Поряд з цим, захисник зауважує на наступних твердженнях Вінницького апеляційного суду, викладених в ухвалі від 06.07.2023, які не відповідають матеріалам справи та практиці Верховного Суду:

-"... саме день складення повідомлення про завершення досудового розслідування необхідно вважатиме останнім днем строку досудового розслідування, оскільки з цього часу неможливо проводити слідчі дії та сторона захисту у свою чергу має право на доступ до матеріалів провадження...»,

-"... саме 16.08.2019 підозрюваним та їх захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розсл ідування,

-16.08.2019 він ( ОСОБА_4 ) у телефонному режимі від захисника ОСОБА_11 дізнався про необхідність з`явитися до слідчого".

Втім, захисник, наголошує, що рішення про завершення досудового слідства та надання доступу до матеріалів повинно бути у передбачений КПК спосіб доведено до відома підозрюваного, його захисників і факт ознайомлення з таким рішенням повинен бути підтверджений належним чином.

Таку правову позицію неодноразово висловлював і Верховний Суд, зокрема, в пункті №21 постанови від 16.03.2023 Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №589/1633J/19 (провадження № 51-4113км22), де вказано: «3 аналізу зазначених положень кримінального процесуального закону випливає, що повідомленням про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у контексті cm. 290 КПК є безпосереднє доведення до відома підозрюваного та його захисника такої інформації, і факт повідомлення цієї інформації стороні захисту має бути належно підтверджений».

Також об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 24 жовтня 2022 року (справа № 216/4805/20, провадження №51-4684 кмо 21) сформульовано висновок про те, що відповідно до положень 5 ст. 219 КПК не включається у строк досудового розслідування, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, який обраховується з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусовий заходів медичного чи виховного характеру повідомлення про завершенні досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення із матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування. День направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, має рахуватися у строк досудового розслідування.

Щодо безпідставності висновку суду апеляційної інстанції про те, що саме 16.08.2019 підозрюваним та їх захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування, захисником зазначається, що будь-які докази такого повідомлення в матеріалах справи відсутні. Зокрема, доводи прокурора про те, що слідчий у телефонному режимі ще 16.08.2019 повідомив сторону захисту про завершення досудового розслідування, є безпідставними, оскільки телефонограм чи інших належних доказів того, що сторону захисту було повідомлено про доступ до матеріалів кримінального провадження з 16.08.2019, суду сторона обвинувачення не надала.

Натомість, захисник стверджує, що єдиним достовірним і доведеним фактом є ознайомлення 19.08.2019 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_7 з письмовим повідомленням від 16.08.2019 про завершення слідства у справі. Водночас, в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_11 з повідомленням про закінчення досудового розслідування, а наявні лише протоколи ознайомлення з кримінальним провадженням вказаних адвокатів. Щодо адвоката ОСОБА_10 , то сторона обвинувачення взагалі не повідомляла про завершення слідства, не ознайомлювала його з матеріалами справи і обвинувальний акт з додатками не вручила.

Щодо вказівки апеляційного суду на те, що 16.08.2019 ОСОБА_4 у телефонному режимі від захисника ОСОБА_11 дізнався про необхідність з`явитися до слідчого, оскільки навіть за наявності такого факту, що не відповідає дійсності, це жодних юридичних наслідків для ОСОБА_4 , на думку сторони захисту, не спричиняє для обчислення перебігу строків досудового слідства та порядку виконання вимог ст. 290 КПК України.

Таку правову оцінку дав Верховний Суд в постанові від 27.12.2022 у справі №607/21493/20 (провадження №51-2663км22), в якій зазначається: «..У касаційній скарзі прокурор наголошує, що підозрювана ОСОБА_8 належним чином повідомлена про закінчення досудового розслідування 19 березня 2020 року, оскільки таке повідомлення було вручене її захиснику ОСОБА 9, а тому для сторони захисту почався період ознайомлення із матеріалами кримінального ст. 290 КПК України, який не входить в строк досудового розслідування. Однак така позиція прокурора не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону… Тобто, повідомлення про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення у порядку ст. 290 КПК України є процесуальною дією, яка має прямий індивідуальний характер, тобто стосується конкретного учасника кримінального провадження, і не може делегуватися захиснику.».

Вказує, що аналогічним чином про завершення досудового слідства та надання доступу до матеріалів кримінального провадження дізнався зі змістом такого повідомлення слідчого і ОСОБА_5 зі своїм захисником.

Таким чином, посилання сторони обвинувачення на те, що 16.08.2019 зупинились строки досудового розслідування, у зв`язку з початком виконання вимог ст. 290 КПК є необґрунтованими.

Щодо підстав для закриття кримінального провадження згідно пункту 10 частини 1 статті 284 КПК, адвокат ОСОБА_6 зазначає наступне:

У кримінальному провадженні №0000331 від 18.12.2018 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 17.04.2019 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 18.04.2019 їм оголошено підозри.

Перебіг строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочався 18.04.2019.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13.06.2019 строк досудового розслідування продовжено до 4-х місяців, тобто до 18.08.2019.

У подальшому строк досудового розслідування у встановленому порядку не зупинявся і не продовжувався.

Оскільки 18.08.2019 є вихідним днем, то, відповідно до ст.115 КПК України, строк досудового розслідування у цьому провадженні закінчувався 19.08.2019.

Наголошує, що підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_7 19.08.2019 ознайомлено з листом-повідомленням слідчого від 16.08.2019 про завершення досудового розслідування і надання доступу до матеріалів кримінального провадження, тобто в останній день чотирьохмісячного строку досудового розслідування. Будь-яких даних про те, що слідча скористалася іншим способом інформування учасників кримінального провадження, зокрема шляхом повідомлення по телефону, поштовим відправленням тощо, в матеріалах кримінального провадження немає.

Проте, жоден із трьох адвокатів ОСОБА_4 , які мали повноваження на здійснення захисту на час завершення досудового розслідування, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ні 16.08.2019, ні в останній день досудового слідства 19.08.2019 не отримували такого повідомлення. Більше того, сторона обвинувачення не спромоглася довести будь-якими доказами коли ж саме захисники ОСОБА_4 взагалі були повідомленні про це рішення і у який спосіб.

З урахуванням вищевказаної практики Верховного Суду, зазначеної у справах №589/1633/19 (провадження №51-4113км22) від 16.03.2023, №543/1309/19 (провадження №51-4884км21) від 22.02.2022, сторона захисту стверджує, що оскільки жоден із захисників ОСОБА_4 не були повідомлені про завершення слідства, то перебіг строку досудового слідства у цій справі не зупинився 19.08.2019 згідно приписів ч. 5 ст. 219 КПК, а тому в цей день сплинув (закінчився) чотирьохмісячний строк досудового слідства.

Разом з тим, захисник наголошує, що 19.08.2019 матеріали кримінального провадження не були фактично надані для ознайомлення жодному із підозрюваних та їх захисникам, тобто не відкриті, а перший доступ до матеріалів справи стороні захисту був наданий лише 29.08.2019.

Таким чином, ознайомлення сторони захисту з матеріалами провадження після 19.08.2019 не свідчить про належне виконання вимог ст.290 КПК, оскільки таке ознайомлення відбувалось після закінчення строку досудового розслідування. Відповідне складання, затвердження, вручення та направлення обвинувального акта стороною обвинувачення здійснено не в межах строків досудового розслідування, оскільки за правилами ч. 5 ст. 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

В аналогічній ситуації, коли доступ до матеріалів справи не був фактично наданий стороні захисту в межах строку досудового розслідування, Верховний Суд в пункті №32 постанови від 16.03.2023 у справі №589/1633/19 (провадження № 51-4113км22) зробив наступний висновок: «...на час відкриття стороні захисту матеріалів досудового розслідування строк досудового розслідування закінчився і, відповідно, направлення 16 квітня 2019 року до місцевого суду обвинувального акта щодо ОСОБА 7 відбулося поза межами, строку досудового розслідування. Відтак, висновки суду про наявність передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК підстави для закриття кримінального провадження є правильними».

З вказаних підстав захисник дійшов висновку, про те, що в цій справі завершення досудового розслідування, тобто відкриття 28.09.2019 матеріалів окремим учасникам сторони захисту, складення та вручення обвинувального акту 30.09.2019, відбувалося поза межами досудового розслідування, а до суду прокурор звернувся з обвинувальним актом лише 01.10.2019, тобто на 43 день після закінчення строку слідства.

В підготовчому судовому засідання 21.05.2024 захисник ОСОБА_6 надав додаткові письмові пояснення на спростування тверджень прокурора щодо належності повідомлення захисників, підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Доповнив свої доводи щодо обґрунтованості закриття цього кримінального провадження з урахуванням чисельної практики Верховного Суду, з посиланням на конкретні сторінки та томи матеріалів кримінального провадження. В тому числі спростовує твердження прокурора, що запис в журналі вихідної кореспонденції є належним способом повідомлення. Так, в своїх запереченнях прокурор посилається на документи, які створювані або лише в ГУНП або лише в прокуратурі області (зокрема, відсутня реєстрація в ГУНП доручення про прокурора про завершення досудового розслідування). Однак, Верховний Суд з цього приводу виснував, що жодного доказового значення не мають наявні у матеріалах кримінального провадження копії з журналу реєстрації вихідних документів та документів, створюваних установою, оскільки наявний там запис про реєстрацію повідомлення про завершення досудового розслідування не свідчить про направлення листа з цим повідомленням будь-яким видом кореспонденції. В той же час, як зазначає захисник, прокурор в попередніх судових засіданнях повідомляла про відсутність доказів, що підтверджують направлення повідомлень про закінчення досудового розслідування учасникам. Водночас, журнал вихідної кореспонденції не є належним доказом такого повідомлення (т.6 а.с.71-101).

Захисник ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні підтримав подане раніше письмове клопотання про закриття кримінального провадження від 12.03.2024. Зокрема, звертає увагу суду на неодноразове намагання висловити стороні обвинувачення неналежне дотримання вимог процесуального законодавства щодо повідомлення учасників про закінчення досудового розслідування. Зокрема доводить, що близько 17 год 16.08.2019 в телефонному режимі його повідомила слідча про необхідність з`явитися до ГУНП, однак, не повідомила що з метою ознайомлення з повідомленням про завершення досудового розслідування. Водночас, апеляційна інстанція цю обставину трактує по іншому, ніби то його повідомлено 16.08.2019 про завершення досудового розслідування. Вказує, що органом досудового слідства підозрюваного ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та його як захисника, 19.08.2019 ознайомлено з листом-повідомленням слідчого від 16.08.2019 про завершення досудового розслідування, із зазначенням про право на доступ до матеріалів досудового розслідування 19.08.2019. Вказує що таке повідомлення було здійснено в останній день строку досудового розслідування.

Також зауважує, що фактичне ознайомлення та виконання вимог ст.290 КПК України розпочалось для ОСОБА_5 та для нього як захисника 24.09.2019 і в цей же день були надані всі матеріали досудового розслідування, що підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів від 24.09.2019.

Захисник ОСОБА_7 зазначає, що факт завершення ознайомлення з матеріалами

досудового розслідування для ОСОБА_15 та для нього як захисника завершилось 24.09.2019, однак, обвинувальний акт в цей день не затверджувався і не вручався ОСОБА_5 .

У подальшому ОСОБА_5 разом із захисником були викликані на 30.09.2019 до слідчої для вручення обвинувального акту. Звертає увагу, що під час його вручення було надано для ознайомлення постанову про визначення слідчого, який буде здійснювати досудове розслідування від 18.12.2018 яку, нібито, помилково не вшили до матеріалів провадження. Проте, фактичного ознайомлення з матеріалами досудового розслідування 30.09.2019 ОСОБА_15 не відбувалось, ознайомлення з додатковою постановою відбулося на протязі 3-5 хвилин, що не може вважатись останнім днем ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а фактично вважає такий факт формальним прикриттям порушення процесуальних строків затвердження і направлення обвинувального акту до суду.

Зауважує, що ознайомлення з матеріалами досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисниками на той час фактично відбувалось у період з 29 серпня по 27 вересня 2019 та не відбувалось 30.09.2019, оскільки 30.09.2019 обвинуваченому ОСОБА_4 лише був вручений обвинувальний акт та копія реєстру матеріалів.

Наголошує, що рішення про закінчення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні прокурором прийнято не 16.08.2019, як про це зазначено у реєстрі матеріалів, а лише 30.09.2019 після складання обвинувального акту, тобто після закінчення чотирьох місячного строку досудового розслідування.

Також захисник ОСОБА_7 вказує, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складений і затверджений 30.09.2019, та 01.10.2019 направлений та отриманий судом, що вказує на те, що прокурор затвердив та звернувся до суду з даним обвинувальним актом після завершення строків досудового розслідування, що є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч.1 ст. 284 КПК України.

Доводить, що твердження прокурора про повідомлення про завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та надання доступу стороні захисту до матеріалів кримінального провадження 16.08.2019 не підтверджено належними доказами, оскільки такі повідомлення не були направлені засобами поштового зв`язку учасникам 16.08.2019, а були вручені безпосередньо слідчим 19.08.2019 йому, ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , тобто в останній день строку досудового розслідування.

На підставі викладених вище обставин захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 просять закрити кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні також підтримав клопотання про закриття кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні заперечила проти клопотання, з підстав, викладених в письмових запереченнях (т. 6 а.с.44-50). Зокрема, зазначила, що вручення обвинувального акту та звернення з ним до суду у даному провадженні відбулося в межах досудового розслідування, так як у такий строк не включався період часу з 17.08.2019 по 18.08.2019, у зв`язку з тим, що учасників кримінально провадження було повідомлено про завершення досудового розслідування 16.08.2019 (останній робочий день тижня), шляхом направлення повідомлень, що підтверджується особистими підписами.

З матеріалами кримінального провадження сторони ознайомлювались до 30.09.2019, відтак строк досудового розслідування продовжив обчислюватись з 01.10.2019 та складав 2 дні.

У подальшому у межах строків досудового розслідування, які становили 2 дні прокурор затвердив обвинувальний акт та 01.10.2019 направив до Богунського районного суду міста Житомира.

Зауважила суд, що 12.03.2024 у судовому засіданні безпосередньо адвокат ОСОБА_7 підтвердив, що 16.08.2019 його було повідомлено після 17 год слідчою в телефонному режимі про необхідність з`явитися для вручення повідомлення про завершення досудового розслідування, і враховуючи, що у вечірній час було запропоновано з`явитися в понеділок 19.08.2019. А тому вважає, що сторона захисту була повідомлена про завершення досудового розслідування належним чином в телефонному режимі саме 16.08.2019.

Прокурор вважає, що звернення до суду з обвинувальним актом відбулося в межах строку досудового розслідування. З вказаних підстав, просила у задоволенні клопотань відмовити.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, норми права та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта.

Зокрема, згідно ст. 113 КПК процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

За визначенням ч.4 ст.115 КПК України при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Відповідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та у порядку, передбачених КПК.

Зі змісту викладених вище вимог ст. 219 КПК України слідує, що кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке як етап кримінального провадження законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду його фактичним направленням. А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

Визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (ч. 1 ст. 290 КПК).

За загальним правилом сторона кримінального провадження зобов`язана письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів (ч. 9 ст. 290 КПК).

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами провадження, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано доступ. Такі письмові документи повинні додаватися до матеріалів кримінального провадження як підтвердження того, що кожна із сторін виконала свої обов`язки і не порушила прав учасників кримінального провадження.

Частиною 5 ст. 219 КПК України, зокрема визначено, щострок ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику.

Згідно з частиною 4 статті 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням), а тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови ВС від 26.05.2020 у справі № 556/1381/18, від 01.07.2021 у справі № 752/3218/20, ухвали ВС від 26.05.2020 у справі № 712/6375/18, від 15.03.2021 у справі № 676/6116/18, від 05.04.2021 у справі № 676/804/20, від 21.04.2021 у справі № 991/6516/20).

Також відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.10.2022 у справі №216/4805/20, відповідно до положень ч. 5 ст. 219 КПК України, не включається у строк досудового розслідування, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, який обраховується з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику … повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення із матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування.

При цьому день направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, має рахуватися у строк досудового розслідування.

Тобто, період з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику повідомлення про завершення досудового розслідування у порядку, визначеному ст. 290 КПК, та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення із матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування не включається. При цьому день такого направлення рахується у строк досудового розслідування.

Водночас суд зауважує, що відповідно до сталої практики ВС, факт завершення досудового розслідування має бути належно підтверджений, як і факт повідомлення цієї інформації стороні захисту.

Повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, передбаченою главою 6 КПК України, і полягає у повідомленні учасників кримінального провадження про певні факти та обставини, що вже відбулись або мають відбутися у майбутньому, зокрема, прийняті процесуальні рішення або заплановані чи вже проведені процесуальні дії.

За своєю суттю, повідомлення є інформаційним листом. Воно не може створювати або скасовувати юридичних фактів або подій, а також не несе жодних юридичних наслідків, крім наслідку інформування особи, якій воно направлено про зміст інформації, що у ньому викладена.

З аналізу зазначених положень кримінального процесуального закону вбачається, що повідомленням про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування в контексті ст. 290 КПК України є безпосередньо сповіщення, доведення до відома підозрюваного та його захисника такої інформації. Через те факт повідомлення цієї інформації стороні захисту має бути належно підтверджений.

Схожу правову позицію висловлено у постанові ККС ВС від 28 вересня 2022 року справі № 462/1930/21.

Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 ч. 1 ст. 284 КПК доповнено п. 10, згідно якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи. Ця норма введена в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не має зворотної дії в часі та застосовується до справ, у яких відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

Отже, на вказане провадження поширюються положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки воно внесено до ЄРДР 18.12.2018.

Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України дає підстави стверджувати те, що необхідність закриття кримінального провадження законодавець пов`язує виключно із фактом закінчення строків досудового розслідування, а не завершенням досудового розслідування, виконанням вимог ст. 290 КПК тощо.

Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у ст. 28 КПК, відповідно якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою ЄСПЛ. Зокрема, у справі «Іванов проти України» зазначено, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (п. 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах «Карт проти Туреччини» (п. 68), «Вемхофф проти Німеччини» (п. 18). При цьому Суд у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (п. 63).

В інтерпретації ж чинного КПК України цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

З досліджених наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено наступне.

18 грудня 2018 року внесені відомості до ЄРДР про дане кримінальне провадження (запис в реєстрі у розділі ІІ за № 3, а.с.21 т.1).

18 квітня 2019 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_15 вручено повідомлення про підозру (запис в реєстрі у розділі ІІ за № 31,32 а.с.22 т.1).;

13 червня 2019 року, ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира строк досудового розслідування продовжено до 18.08.2019 (запис в реєстрі у розділі ІІ за № 53 а.с.23 т.1).

Відповідно до записів в реєстрі у розділі І за №№ 83-95 (а.с. 20 т.1) у період з 29.08.2019 по 30.09.2019 підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_7 , підозрюваному ОСОБА_4 , його захисникам ОСОБА_11 та ОСОБА_9 наданий доступ до матеріалів досудового розслідування.

30.09.2019 затверджений обвинувальний акту у даному провадженні (запис в реєстрі у розділі ІІ за №75 а.с. 24 т.1), який отримано судом 01.10.2019 за вх. № 39631 (а.с. 12-14 т.1).

Також як видно зі змісту доручення прокурора ОСОБА_16 (зареєстрованого 16.08.2019 за вих. 04/2/4-875 вих-19), він доручає слідчому ОСОБА_17 повідомити про завершення досудового розслідування та надати підозрюваному ОСОБА_4 та його захисникам, а також підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику, доступ до матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні. Відповідно до підпису ОСОБА_17 отримала вказане доручення 16.08.2019 (а.с. 3 т. 5).

Однак, як з`ясовано в судовому засіданні вказане доручення прокурора не зареєстроване по вхідній кореспонденції в ГУНП в Житомирській області. Прокурор не заперечувала вказаного факту, стверджуючи, що таке отримано слідчим особисто 16.08.2019, а тому реєстрації не потребує. Проте вказаний факт заперечує сторона захисту, вважаючи його формальністю і неможливістю виконання слідчим вимог ст. 290 ЦПК України саме в цей день.

У матеріалах кримінального провадження наявні копії повідомлень про завершення досудового розслідування від 16.08.2019, підписані старшим слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_18 на ім`я підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , а також захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Зі змісту повідомлень убачається, що стороні захисту повідомлялося про завершення досудового розслідування та можливість ознайомлення із матеріалами досудового розслідування, для чого необхідно прибути до органу слідства 19.08.2019 (а.с. 26-30 т. 4).

Разом з тим, на зазначених повідомленнях про завершення досудового розслідування від 16.08.2019, адресованих підозрюваним ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та захиснику ОСОБА_7 містяться записи про отримання такого повідомлення 19.08.2019 (а.с. 26,27,28 т.4).

Оскільки сторона захисту наголошує та доводить, що 16.08.2019 їй не було належним чином повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів для ознайомлення, вказаний факт підлягає перевірці судом.

Суд, дослідивши вказані обставини, встановив, що дійсно у цьому кримінальному провадженні слідчою ОСОБА_17 були складені повідомлення про завершення досудового розслідування від 16.08.2019, однак доказів направлення поштовим зв`язком чи безпосередньо вручення стороні захисту таких повідомлень саме 16.08.2019 матеріали кримінального провадження не містять.

Втім суд звертає увагу, що факт завершення досудового розслідування, а також факт повідомлення цієї інформації стороні захисту має бути належно підтверджений. Проте, жодних належних та допустимих доказів направлення вказаного повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів для ознайомлення стороні захисту саме 16.08.2019 (фіскальні чеки про направлення відділенням зв`язку, опис вкладення у поштове відправлення, тощо) матеріали справи не містять та прокурором не надано.

Суд визнаючи непідтвердженим факт повідомлення зазначених учасників кримінального провадження 16.08.2019 щодо закінчення досудового розслідування, звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові ВС від 14 липня 2022 року у справі №183/6198/20 (провадження №51-1224км22), відповідно до якої жодного доказового значення не мають наявні у матеріалах кримінального провадження копії з журналу реєстрації вихідних документів та документів, створюваних установою, оскільки наявний там запис про реєстрацію повідомлення про завершення досудового розслідування на ім`я не свідчить про направлення листа з цим повідомленням будь-яким видом кореспонденції.

Отже, ніякого доказового значення в даному кримінальному провадженні не може мати журнал реєстрації вихідних документів та документів, створюваних установою, витяг якого досліджений судом в підготовчому судовому засіданні, який містить лише один вихідний номер 9344, зазначено двох адресатів: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та зазначено короткий зміст документа: «повідомлення про провед., НСРД по о/а 0000331, заверш д/с»(т.4 а.с.89-91).

Отже, суд вважає неналежним доказом повідомлення підозрюваним та захисникам про завершення досудового розслідування 16.08.2019 журнал вихідної кореспонденції з відповідним записом, без долучення відповідних доказів направлення таких повідомлень засобами поштового зв`язку.

Водночас суд наголошує, що формальний підхід до виконання обов`язку стороною обвинувачення щодо повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування лише фактичним виготовленням такого повідомлення та його реєстрації у журналі вихідної кореспонденції без фактичного відправлення такого повідомлення засобами поштового обігу, не зумовлює зупинення перебігу строку досудового розслідування. Тобто у даному випадку має місце факт неналежного повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування саме 16.08.2019.

Поряд з тим суд встановив, що не всі учасники сторони захисту повідомлені про завершення досудового розслідування від 16.08.2019, фактично власноруч отримали повідомлення від 16.08.2019 лише 19.08.2019 у приміщення слідчого управління підозрювані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та захисник останнього - ОСОБА_7 .

Вказана позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною в постанові суду від 21 лютого 2024 року у справі № 359/7681/20(провадження № 51-5201 км 23), відповідно до пунктів 39-41 якої: "Повідомлення про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення у порядку ст. 290 КПК України є процесуальною дією, яка має прямий індивідуальний характер, тобто стосується конкретного учасника кримінального провадження, і не може делегуватися захиснику. Більше того, саме надання доступу до матеріалів кримінального провадження має здійснюватися всім без виключення учасникам кримінального провадження зі сторони захисту, тобто окремо підозрюваному, окремо законному представнику, окремо захиснику. Таке право кожного учасника кримінального провадження є абсолютним, та може не здійснюватися виключно за їх власним волевиявленням (наприклад відмова від такого ознайомлення). Процесуальний закон містить застереження лише щодо обмеження строку для ознайомлення з матеріалами, до яких надано доступ у порядку ст. 290 КПК України, і таке обмеження допускається на підставі ухвали слідчого судді, якою встановлюється певний строк, а не заборона на ознайомлення".

Також у цій же постанові (п.47) суд виснував, що «повідомлення про закінчення досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні підозрюваній ОСОБА_9 було здійснено поза межами строку досудового розслідування. З огляду на що, всі інші процесуальні дії вчинені слідчим за погодженням з прокурором та прокурором, зокрема, направлення обвинувального акта до суду, відбулися поза межами строку досудового розслідування».

Отже, матеріалами справи підтверджено, що повідомлення стороною обвинувачення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування стороні захисту відбулось 19.08.2019 шляхом безпосереднього вручення такого повідомлення підозрюваним ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за захиснику ОСОБА_7 , що вказує на те, що таке повідомлення стороною обвинувачення було здійснено в останній день строку досудового розслідування та не всім учасникам сторони захисту.

У подальшому, як свідчать матеріали кримінального провадження, період ознайомлення з матеріалами справи та відповідно складення та затвердження обвинувального акту 30.09.2019 та його направлення до суду 01.10.2019 відбувалось поза межами строку досудового розслідування.

Згідно з ч. 5 ст. 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до частини 2 статті 42 КПК обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

З огляду на положення статті 2 КПК, згідно з яким до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура, та істотне порушення загальної засади кримінального провадження, передбаченої статтею 28 КПК щодо розумних строків, суд погоджується з позицією сторони захисту і вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід вважати таким, що не набули процесуального статусу обвинувачених.

Відповідно ж до змісту частини 1 статті 337 КПК судовий розгляд може бути проведений виключно стосовно особи, яка набула статусу обвинуваченого в порядку, передбаченому Законом.

Здійснення судового провадження при наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно становитиме істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення, ухваленого за результатами такого судового розгляду.

Вказане узгоджується з правовим висновком щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у Постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі №711/3111/19.

Підсумовуючи викладене вище викладене, суд зазначає, що направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого, а отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК.

Таким чином, суд, погодившись з доводами сторони захисту, вважає доводи прокурора неспроможними, та, на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх наявних матеріалів справи, дійшов висновку, що клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 12.03.2024 про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується скарги ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора у даному кримінальному провадженні, суд зазначає наступне.

20.05.2024 ОСОБА_8 в межах цього кримінального провадження подала до суду скаргу, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність прокурора ОСОБА_19 щодо не закриття даного провадження своєю постановою на підставі п.10.ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки після повідомлення 18.04.2019 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про підозру, 19.08.2019 закінчився 4-х місячний строк досудового розслідування, визначений у порядку ст. 219 КПК України. Вказує, що такими діями порушені також її конституційні права щодо недоторканості житла, мирного користування майном, що виразилось в незаконному обшуці її житла, який мав місце 25.06.2018.

Розгялувши зміст скарги, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження дійшов наступних висновків.

Згідно ч.2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 304 КПК встановлено десятиденний строк, упродовж якого особа має право звернутися зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора. Цей строк обчислюється з моменту прийняття рішення, вчинення відповідної дії. При оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.

Вказана стаття має на меті оптимізацію кримінального процесу в частині оскарження рішень слідчого, дізнавача, прокурора, оскільки обмежує право оскарження певними часовими рамками, визначає підстави для повернення скарги та відмови у відкритті по ній провадження.Також відповідно до вимог ч.2 ст.304 скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; скарга не підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті,і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З огляду на ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, необхідно вказати і на правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя та права перегляду судових рішень.

Так, у п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Аналогічні висновки ЄСПЛ висловлював і в інших своїх рішеннях (наприклад, «Карт проти Туреччини»).

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «res judicata», особливо, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Встановлено, що заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність вказаної посадової особи після спливу 10 днів з моменту бездіяльності прокурора.

Варто відмітити, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає таким умовам: це обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; причина виникла протягом строку, який пропущено; обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Окремого клопотання про поновлення процесуального строку заявник не подає, в прохальній частині скарги такі вимоги також не ставить.

З огляду на викладене, виходячи із доданих до скарги документів, керуючись принципом свободи в поданні сторонами суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, встановленими ст.ст.22, 26 КПК України, скарга підлягає поверненню особі, яка її подала у відповідності до п.3 ч.2 ст. 304 КПК України, так як скарга подана після закінчення передбаченого чинним законодавством строку, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Суд роз`яснює, що згідно з ч. 7 ст. 304 КПК повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до суду.

Щодо клопотань ОСОБА_8 від 19.03.2020 та від 06.10.2023 про скасування арешту на її майно, то їх суд залишає без розгляду, за клопотанням самої заявниці.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у справі на залучення експерта у даному кримінальному провадженні у загальному розмірі 8164,52 грн слід компенсувати за рахунок держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт накладений на майно в межах кримінального провадження скасувати на підставі ст. 174 КПК України.

Приймаючи до уваги, що складання повного тексту ухвали потребує значного часу, відповідно до ч.2 ст.376 КПК України, суд оголошує її резолютивну частину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 303, 304, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 12.03.2024 про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000331 від 18.12.2018 по обвинуваченню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 368 КК України, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України, - закрити на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України.

Клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту від 19.03.2020 та від 06.10.2023 залишити без розгляду.

Скаргу ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора, - повернути особі, яка її подала.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні №0000331 від 18.12.2018 на залучення експерта у загальному розмірі 8164 гривень 52 копійки компенсувати за рахунок держави.

Арешт накладений на майно в межах кримінального провадження №0000331 від 18.12.2018 скасувати.

- скасувати арешт, накладений на майно, що належить ОСОБА_4 , а саме автомобіль марки «MAZDA», модель 6, д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, номер шасі (VIN) НОМЕР_2 ; грошові кошти в сумі 7000 грн. та 100 доларів США, частину нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

- скасувати арешт, накладений на майно, що належить ОСОБА_5 : грошові кошти в сумі 21000 грн.; грошові кошти в сумі 400 доларів США; автомобіль марки MAZDА-моделі 6, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі (VIN) НОМЕР_4 ; записник синього кольору з рукописними записами; мобільний телефон марки «ІРhоn 7»; мобільний телефон марки «Samsung»;

- скасувати арешт, накладений на зразок серветки, просоченої спиртом, яку поміщено до спецпакету №4471926; змив з лівої руки гр. ОСОБА_5 та змив правої руки гр. ОСОБА_5 , куртку чорного кольору флісову;

- скасувати арешт накладений на грошові кошти в сумі 1800 дол. США, що належать УСБ України в Житомирській області;

Речові докази по справі:

- автомобіль марки «MAZDA», модель 6, д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, номер шасі (VIN) НОМЕР_2 , переданий обвинуваченому ОСОБА_4 на відповідальне зберігання, - залишити останньому як власнику;

- вилучені грошові кошти в сумі 7000 грн. та 100 доларів США,- повернути обвинуваченому ОСОБА_4 , як власнику;

-автомобіль марки MAZD-моделі 6, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі (VIN) НОМЕР_4 , переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_5 ,- залишити останньому як власнику;

- вилучені грошові коти в сумі 21000 грн.; грошові кошти в сумі 400 доларів США; записник синього кольору з рукописними записами; мобільний телефон марки «ІРhоn 7»; мобільний телефон марки «Samsung», флісову куртку чорного кольору,- повернути ОСОБА_5 як власнику;

- зразок серветки, просоченої спиртом, яку поміщено до спецпакету №4471926; змив з лівої руки, гр. ОСОБА_5 ; змив правої руки гр. ОСОБА_5 , - знищити.

- грошові кошти в сумі 1800 дол. США, що належать УСБ України в Житомирській області, - повернути до спецфонду УСБ України в Житомирській області.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення .

Повний текст ухвали виготовлений 27.05.2024.

Головуюча суддя ОСОБА_1