№ 207/5471/21
№ 1-кс/207/375/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Кам`янське

Слідчий суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , отримавши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, подану ним в порядку ст. 303, 304, 305 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в порядку п.1 ч.1 ст. 303 КПК України звернувся до суду зі скаргою, в якій він просить:

поновити строки для звернення з даною скаргою; провести повторну експертизу за участі інших експертів та визнати, що дефект внутрішньосердечної перегородки виник внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 - два рази та ОСОБА_4 - один раз; змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення зі ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 127 КК України; долучити до матеріалів справи всі данні кримінального провадження № 0000829 та DVD-диск з відеозаписом, на якому ОСОБА_5 визнає свою провину щодо побиття 03.06.2020.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Частиною 2статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону, що передбачено частиною 1статті 21 Конституції України.

Стаття 55 Конституції України, гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до пункту 18 частини 1статті 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями частини 3 статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Стаття 303 КПК України закріплює вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на їх оскарження.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не охоплюються вищенаведеною нормою, не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу(ч. 2ст. 303 КПК України).

Частиною п`ятої цієї статті унормовано, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зміст скарги свідчить, що за своєю суттю вона не є скаргою в порядку статті 303 КПК України, а її вимоги зводяться до зобов`язання слідчого вчинити процесуальні дії у кримінальному провадженні, що є виключними повноваженнями слідчого або прокурора, які вони реалізують за результатами досудового розслідування кримінального правопорушення.

Отже,зі змісту прохальної частини скарги, поданої до суду першої інстанції, не вбачається, що заявником були заявлені будь-які вимоги щодо рішень, дій або бездіяльності слідчого, що за правилами ст. 303 КПК України можуть бути оскаржені на етапі досудового розслідування.

Вирішення зазначених питань не віднесено до повноважень слідчого судді в цьому випадку.

Також, подана скарга не є клопотанням в розумінні ст. 244 КПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи, що слідчий суддя в порядку статей 303-307 КПК України не наділений повноваженнями ухвалювати рішення, про прийняття яких порушується питання у скарзі, слід відмовити у відкритті провадження за даною скаргою.

Стаття 309 КПК України, передбачає вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування. В частині 2 даної статті, зазначено, що під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Ухвала слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги про призначення додаткової судово-медичної експертизи та в перекваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи вимоги ч.3 ст. 309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні, подану ним в порядку ст. 303 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1