Справа № 202/3243/24
Провадження № 1-кс/202/1953/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 28.10.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000299, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Авдіївка Донецької області, громадянин України, неодружений, непрацюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:

-17.06.2020 Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 7 років. Звільнився з ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» умовно-достроково на 2 роки 9 місяців 20 днів,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2024 року слідчий СВ відділення поліції №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді з клопотанням в якому просить застосувати відносно ОСОБА_6 ,підозрюваного у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивовано тим, що 07.03.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в тому що маючи злочинний умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, достовірно знаючи, що у країні введено воєнний стан, вчинив умисний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , 06.03.2024 приблизно о 00годині 30 хвилин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 помітив потерпілого ОСОБА_9 , маючи умисел направлений на повторне відкрите заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, наблизився до потерпілого і після словесної перепалки усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, наніс ОСОБА_10 два удари рукою стиснутою в кулак в область обличчя, від яких останній впав на асфальтовану поверхню тротуару, після чого ОСОБА_9 піднявся, але ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, подавлюючи волю потерпілого до можливого опору, знову наніс удар рукою стиснутою в кулак в область правої скроні, від якого ОСОБА_9 знову впав на землю, а ОСОБА_6 , скориставшись його станом, наніс удари ногою в область правої руки, два удари в область стегна правої ноги та не менше двох ударів в область голови.

Після чого, ОСОБА_6 , скориставшись подавленим станом потерпілого ОСОБА_9 , нахилився до останнього та діючи відкрито з його кишень штанів мобільний телефон OPPOReno 8Tпомаранчевого кольору та гаманець, в якому знаходились 150 гривень. Далі, ОСОБА_6 , доводячи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) до кінця забрав з лавки рюкзак потерпілого з його особистими речами, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном втік, та в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд,спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: чотирнадцяти саден: обличчя та голови; два крововиливи нижньої губи; три синці: на обличчя та правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та майнову шкоду на загальну суму 16429 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_6 , які виразились увідкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікується за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

При цьому підозра є обґрунтованою наданими доказами:

- Протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення від ОСОБА_9 ;

- Протоколом огляду місця події від 06.03.2024;

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом обшуку від 07.03.2024;

- речовими доказами у кримінальному провадженні;

- іншими матеріалами в їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, так як останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тобто у вчиненні тяжкого злочину. Крім того, прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні злочину, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останнього від органу досудового розслідування та/або суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, сховати не знайдені в ході досудового розслідування предмети посягання, оскільки місцезнаходження викраденого майна на теперішній час не встановлено.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 розуміє факт того, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення базується на показаннях потерпілого, тому він може одноосібно або за допомогою інших осіб, незаконно впливати на останнього у кримінальному провадженні, та шляхом погроз або умовлянь із застосуванням фізичного або психологічного впливу примусити його до зміни своїх показів.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як раніше судимий за злочин проти власності та звільнився умовно-достроково від відбування покарання 15 грудня 2023 року, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти корисливі злочини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, а ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки:

В ході розгляду клопотання прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованість ризиків. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, вважають, що підозра є необґрунтованою, ризики є недоведеними. Просили при обранні запобіжного заходу застосувати альтернативний вид у вигляді застави.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Прокурор та слідчий довели, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до тринадцяти років із конфіскацією майна.

Із доданих матеріалів клопотання вбачається, що підозра достатньо підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення від ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця події від 06.03.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом обшуку від 07.03.2024; речовими доказами у кримінальному провадженні; іншими матеріалами в їх сукупності.

Зазначені докази в достатній мірізв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином і свідчать про те, що він може бути причетним до його вчинення.

Крім того,на підставі зазначених доказів, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 13 років з конфіскацією майна, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваної винною у вчиненні інкримінованого злочину, остання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Слідчий суддя вважає доведений ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, сховати не знайдені в ході досудового розслідування предмети посягання, оскільки місцезнаходження викраденого майна на теперішній час не встановлено.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. А саме, враховуючи зухвалість інкримінованого йому злочину, що пов`язаний із фізичним насильством над потерпілим, існує ризик можливості підозрюваним шляхом погроз або умовлянь із застосуванням фізичного або психологічного впливу примусити свідків та потерпілого змінити показання, що може негативно вплинути на результат досудового розслідування.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведений тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше судимий за злочин проти власності та звільнився умовно-достроково від відбування покарання 15 грудня 2023 року, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти корисливі злочини.

Слідчий суддя відхиляє доводи підозрюваного та його захисника про необґрунтованість підозри, тому що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається по суті пред`явленого обвинувачення, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

Слідчий суддя враховує доводи підозрюваного та захисника, викладені на його користь, але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню встановлених процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПКУкраїни .

Щодо стану здоров`я підозрюваного, не надано доказів, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватись під вартою.

Незважаючи на те, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, враховуючи суспільну небезпеку інкримінованого злочину та існуючі ризики , слідчий суддя вважає доведеним, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя прийшла до висновку, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України. А саме, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою відповідає завданням кримінального провадження, та застосовується у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам, тому що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.4. ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який вчинено із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства,небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, слідчий суддя вважає за доцільне не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 183, 186, 193, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 06 травня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді діє по 06 травня 2024 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1