Провадження № 1-кп/243/587/2024
Справа № 243/2094/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши закритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon на підставі наказу № 29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року та в режимі відеоконференції, під час трансляції, з приміщенням гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000471 від 08 лютого 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Єржово Рибницького району Республіки Молдова, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, водія 2 відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 , солдата, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, прокурором обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч.4 ст.402 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, та наявністю ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливістю переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. З огляду на викладене, прокурор просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в умовах гауптвахти, та обрати альтернативний вид запобіжного заходу у виді застави у розмірі 60 (шістдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн., з покладенням відповідних обов`язків, в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання. Звертає увагу суду на те, що його підзахисний є людиною і громадянином, що один із перших відгукнувся на заклик стати на захист Батьківщини, та пішов із зброєю в руках її боронити від агресора на початку березня 2022 року і боронив її мужньо та самовіддано. Під час одного із запеклих боїв, а саме 02 липня 2023 року був поранений. Поранення було складним і довелося робити повторну операцію, так він був вдруге прооперований 08 вересня 2023 року. Після вказаних подій ОСОБА_6 до 07 лютого 2024 року на позиціях не був, а відновлювався після поранення та його наслідків. Крім того, звертає увагу суду на те, що особа обвинуваченого ОСОБА_3 та його поведінка до затримання свідчить про відсутність жодного ризику, який би давав достатні підстави вважати, що він може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Окрім зазначених вище характеристик обвинуваченого, просив суд звернути увагу і на те, що до початку добровільної служби в ЗСУ ОСОБА_6 мав ряд хвороб, а саме цереброастенічний синдром, що виник внаслідок перенесеної ним закритої черепно-мозкової травми (у 1999 році) з проявами емоційно-вольової нестійкості, і зазначене захворювання було пов`язане із проходженням ним військової служби. Належним чином задокументовані та встановлені медичними документами наслідки закритої черепно-мозкової травми (1999 рік) забою головного мозку легкого ступеня у вигляді цефалгічного, астено-вегетативного синдромів, розсіяної органічної симптоматики з незначним порушенням функцій. Віддалені наслідки перенесеної периферичної невропатії лицевого нерву справа (1999 рік) у вигляді легкого парезу мімічної мускулатури справа з незначним порушенням функцій. Виразкова хвороба шлунку та дванадцятипалої кишки в стадії ремісії. Рубцева деформація цибулини дванадцятипалої кишки. Стеатогепатоз з незначним порушенням функції печінки. Гіпертонічна хвороба І стадії, СН 0. Тілонідальна кіста. Короткозорість обох очей ступенем 0,5 Д при гостроті зору з корекцією 1,0 обох очей. Захворювання не пов`язані з проходження військової служби. Також, вважає, що слід врахувати, що ОСОБА_3 не звертався за медичною допомогою після поранення та операцій через перебування до 07 лютого 2024 року в сприятливих для його здоров`я умовах та відсутності фізичних навантажень. А під час перебування в несприятливих умовах, отриманих навантажень всі вище зазначені хвороби загострились. Зазначає, що досудове слідство вже завершене, докази зібрані та свідки допитані, а їх покази належним чином зафіксовані. Також вказує, що на момент затримання особи, були відсутні підстави для застосування ст. 208 КПК України, а саме затримання особи. ОСОБА_6 не переховувався ні від командира ні від слідчого та знаходився в розташуванні військового підрозділу. Під час перебування в місті тимчасового позбавлення волі, скаржиться на незадовільний стан здоров`я, певна медична допомога надається, але вона не достатня. Просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його підзахисному та розглянути можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав свого захисника, заперечував проти продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши сторони кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм докази.

До суду направлений обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що саме за критерієм оцінки «з точки зору стороннього об`єктивного спостерігача» на даний час є можливість вважати, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокора, вчинена в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Надаючи оцінку доводами сторони захисту суд зазначає, що висловлені вищенаведені сумніви та заперечення щодо представлених стороною обвинувачення доказів безсумнівно підлягають ретельній перевірці під час проведення судового розгляду, разом з тим на стадії розгляду клопотань перед стадією з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд повинен їх розглянути лише в рамках прийняття рішення про наявність обґрунтованості підозри, яка повинна бути розцінена лише з точки зору стороннього об`єктивного спостерігача.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07 квітня 2024 року із визначенням розміру застави.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2024 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб з 03 квітня 2024 року по 01 червня 2024 року включно із визначенням розміру застави.

Відповідно до ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ч. 2 вказаної статті, підставою застосування запобіжного заходу є також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем Збройних Сил України за призовом під час мобілізації на особливий період, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, неодружений, маючого на утриманні малолітню дитину, має зареєстроване місце проживання, характеризується позитивно, 02 липня 2023 року отримав вогнепальне осколкове поранення та має ряд захворювань не пов`язаних з проходження військової служби.

Частиною 7 ст. 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Санкція ч. 4 ст. 402 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Суд приймає до уваги доводи сторони обвинувачення стосовно того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та виконання процесуальних обов`язків, оскільки ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду існує та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких та за який передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. За таких обставин ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від суду та його втечі продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.

На думку суду, стороною обвинувачення доведено також наявність ризику незаконного впливання на свідків, оскілки обвинувачений може вплинути на осіб, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків.

Щодо існування ризику вчинення інших правопорушень, суд зазначає, що із представлених в судовому засіданні відомостей не вбачається наявність непогашених судимостей у обвинуваченого, а також наявних щодо нього обґрунтованих підозр. Разом з тим, зважаючи на специфіку пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, можливо дійти висновку, що ризик продовження вчинення кримінальних правопорушень існує з високим рівнем ймовірності.

Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що у зв`язку із погіршенням стану здоров`я ОСОБА_3 , на підтвердження чого стороною захисту долучено медичні документи, згідно із якими ОСОБА_3 02 липня 2023 року отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення, а також має легко виражений цереброастенічний синдром внаслідок перенесеної закритої черепно-мозкової травми (в 1999 році) з проявами емоційно-вольової нестійкості, є тим фактором, який впливає на застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, оскільки суду не представлено жодних належних доказів того, що обвинувачений ОСОБА_3 має захворювання, яке має протипоказання, та на даний час є таким, за якого утримання у місцях попереднього ув`язнення є неможливим або що там йому не може бути надана необхідна медична допомога.

Суд враховує, що запобіжний захід у виді взяття під варту є винятковим, однак, без застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, на сьогодні продовжує існувати достатньо високий рівень ймовірності ризиків ухилення обвинуваченого від явки до суду, впливу на свідків, а також неможливості досягнення мети щодо виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку не зможе запобігти доведеним ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що в даному випадку потреби судового розгляду виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи ОСОБА_3 про який йдеться в клопотанні прокурора.

З огляду на викладене, з метою проведення повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, забезпечення встановлення істини в справі а також забезпечення виконання процесуальних рішень, з метою запобігання доведеним ризикам визначеним ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що існують всі підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання під вартою до обвинуваченого, оскільки, на думку суду, в даному конкретному випадку утримання його під вартою вимагають інтереси суспільства, а тому, з метою запобігання вищезазначеним ризикам, є доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят діб. Більш м`який захід забезпечення кримінального провадження, на думку суду, не зможе запобігти доведеним ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

При продовженні запобіжного заходу судом також враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками підриву бойової готовності та боєздатності військових підрозділів, а також те, що в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації

Згідно із ч. 1, 3, 4 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Аналіз вищезазначеної норми свідчить проте, що визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та її розміру у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченою ст. 402 КК України є дискреційним повноваженням суду.

Як видно з матеріалів клопотання ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, однак вчиненого без застосування насильства або погрози його застосування та без загибелі людей.

Відповідно до ч. 5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого, суд не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Суд вважає, що з урахуванням особи ОСОБА_3 застава у зазначених межах здатна забезпечити виконання покладених на нього обов`язків.

У разі внесення застави, обвинувачений зобов`язаний прибувати за кожною вимогою до суду, або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька покладених на нього обов`язків.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на теперішній час перебуває на гауптвахті, суд вважає доцільним вирішити питання про участь обвинуваченого у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Учасники судового провадження не висловили заперечень щодо проведення судового засідання режимі відеоконференції.

Положенням ч.1 ст.336 КПК України визначено, що судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі, зокрема, необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження, наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Відповідно до ч. 2 ст. 336 КПК України, суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

З огляду на вищенаведене, з метою забезпечення оперативності судового розгляду суд вважає за необхідне здійснювати судове провадження по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_3 в режимі відеоконференції.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 183, 194, 336 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_3 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з утримуванням його на гауптвахті, строком на 60 (шістдесят) діб з 20 травня 2024 року по 18 липня 2024 року включно.

Обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти після внесення застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: отримувач коштів: ТУ ДСА України в Донецькій області, код отримувача(код ЄДРПОУ): 26288796, банк отримувача: ДКСУ, м. Київ, рахунок отримувача: UA0011792.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Покласти на ОСОБА_3 в разі внесення застави наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за викликом в залежності від стадії кримінального провадження, у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває (за місцем дислокації військового підрозділу, у якому проходить службу або рішенням командира відповідної військової частини);

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця несення служби/військового підрозділу.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього вищевказаних обов`язків, до нього буде застосований інший запобіжний захід, а застава звернута в дохід держави.

Попередити, що у разі невиконання даних обов`язків, згідно з ч. 8 ст. 182 КПК України, заставодавцем, а також якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід окрім тримання під вартою відмовити.

Проводити судові засідання, за участю обвинуваченого ОСОБА_3 в режимі відеоконференції у системі EasyCon, проведення якої доручити гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та направити для виконання начальнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, та підлягає негайному виконанню.

Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст ухвали проголошений 20 травня 2024 року, о 13 год. 10 хв..

Головуючий суддя: ОСОБА_1