Справа № 130/2503/23
Провадження №11-кп/801/607/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 березня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Носиківка Шаргородського району, житель АДРЕСА_1 , непрацюючий, із професійно - технічною освітою, одружений, військовозобов`язаний, не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.4 ст. 185 КК України з призначенням покарання:

- за ч.1 ст. 289 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1 і 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ухвалено відраховувати з часу ухвалення вироку.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта в розмірі 2867,92 грн. та вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 15.05.2023 в обідню пору, більш точного часу не встановлено, за добровільною згодою власника будинку ОСОБА_10 та маючи ключ від вхідних дверей, перебував у будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив у веранді мопед чорного кольору марки «Suzuki» моделі «LetsII», що належать ОСОБА_9 , яким ОСОБА_8 вирішив заволодіти.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, знайшовши у будинку ключ від замка запалювання, шляхом вільного доступу, привів у дію двигун, після чого незаконно заволодів мопедом чорного кольору марки «Suzuki» моделі «LetsII», без номерного знаку, ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-23/14688-АВ від 23.08.2023 становить 11 433 гривні.

У подальшому, разом із вищевказаним мопедом з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Окрім того, 20.05.2023 приблизно о 10:00, ОСОБА_8 , за добровільною згодою власника будинку ОСОБА_10 та маючи ключ від вхідних дверей, перебував у будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив пральну машину білого кольору торгової марки «Zanussi» моделі «ZWSE6100V», що належать ОСОБА_9 .

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, в період дії воєнного стану (введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, востаннє продовженого Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01.05.2023 № 254/2023, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3057-ІХ від 02.05.2023), із кухні будинку викрав пральну машину білого кольору торгової марки «Zanussi» моделі «ZWSE6100V», бувшої у використанні, ринкова вартість якої, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 5071/23-21 від 17.08.2023 становить 3 992 гривні.

У подальшому, разом із викраденим з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 3992 гривні.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що не підтверджений факт того, що його син - ОСОБА_10 надав ОСОБА_8 згоду на перебування в його будинку, зазначена обставина не з`ясовувалась слідчим на досудовому слідстві та залишилась поза увагою суду.

Крім того, апелянт зазначає, що звільнення ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення надто м`якого покарання. Так суд не надав належної уваги тому, що ОСОБА_8 вчинив два кримінальних правопорушення, які є тяжкими, у вчиненому він не розкаявся та не сприяв їх розкриттю, оскільки ввів в оману орган досудового розслідування та суд щодо дійсних обставин вчинення злочинів в частині проникнення у житло потерпілого, поза увагою суду залишились характер та конкретні обставини вчиненого, що свідчить про підвищену ступінь їх суспільної небезпечності.

На апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 подав заперечення, в яких просив залишити вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 без змін.

Заслухавши доповідь судді, представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_6 , які заперечили проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Розглядаючи кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому особа обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч.3 ст.349 КК України.

У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч.3 ст.349 КПК України, застосована бути не може.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст. 289 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у кримінальному провадженні доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників кримінального провадження, в тому числі потерпілого у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому суд з`ясовував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий не оспорював правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 185 КК України, а тому його посилання в апеляційній скарзі щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_8 колегією суддів не береться до уваги.

Що стосується покарання, справедливість призначення якого оскаржує потерпілий, то слід зазначити, що згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злшочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 , суд першої інстанції при призначенні покарання повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону.

Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував, характер і ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України, відносяться до нетяжкого та тяжкого злочинів, дані щодо особи обвинуваченого, який проживає з дружиною і дочкою, за місцем проживання характеризується позитивно, від першого шлюбу має двох дітей та одну дитину від другого шлюбу, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, згідно досудової доповіді органу пробації його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Також судом врахована обставина, що пом`якшує покарання - щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують.

Отже, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог закону, оскільки з урахуванням обставин та тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, даних про його особу, наявності обставини, яка пом`якшує покарання та відсутності обставин, які його обтяжують, дійшов висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі положень ст. 75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таке покарання узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 і підстав вважати його несправедливим через м`якість немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4