Справа № 438/203/24
Провадження № 1-кп/438/48/2024
В И Р О К

іменем України

28 березня 2024 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000966 від 01.11.2023 р. відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Борислав Львівської області, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, несудимої, зареєстрованої та мешкаючої в АДРЕСА_1

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

27.10.2023 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу входу у магазин «АТБ-маркет», що знаходиться на вул. Весняна, 5, в м. Борислав Львівської області, помітила на тротуарі платіжну банківську карту з безконтактною технологією проведення платежів № НОМЕР_1 емітентом якої є «Приватбанк», видану на ім`я ОСОБА_6 , яка була останньою втрачена та котра відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» №2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414 та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом. В цей час у неї виник прямий умисел, направлений на її привласнення та використання з корисливих мотивів.

У подальшому, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на привласнення офіційного документу, з метою власного збагачення, переслідуючи корисливий мотив, користуючись відсутністю власника, шляхом вільного доступу, умисно, таємно шляхом привласнення знайденого заволоділа банківською карткою для обслуговування банківського рахунку АТКБ «Приватбанк» з безконтактною технологією проведення платежів № НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_6 , яка є різновидом офіційного документу, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу для подальшого заволодіння за допомогою вказаної картки грошовими коштами потерпілої, що зберігались на її банківському рахунку, а саме піднявши її із землі та утримуючи у руці направилася до магазину «Орхідея» ПП Малиголовко для здійснення розрахунку даною картою за придбаний товар.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила привласнення платіжної картки банку «Приватбанк», яка являється офіційним документом, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України як привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, Указом Президента України № 7341/2023 від 06.11.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №3429-ІX від 08.11.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, та Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року на 90 діб.

Встановлено, що ОСОБА_5 , 27.10.2023 в період часу з 14 год 09 хв по 14 год 15 хв, перебуваючи в приміщенні магазину «Орхідея» ПП Малиголовко, розташованому на АДРЕСА_2 , не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, протиправно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше привласнену банківську карту АТКБ «Приватбанк» з безконтактною технологією проведення платежів № НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_6 таємно викрала з банківського рахунку останньої кошти в загальній сумі 755 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення належних ОСОБА_6 грошових коштів в загальній сумі 755 гривень, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою провину за всіма епізодами визнала повністю. Суду показала, що 27.10.2023 р. у денний час вона біля магазину АТБ по вул. Весняній в м. Борислав побачила, як у раніше незнайомої їй потерпілої на землю впала банківська картка, потерпіла цього не помітила та пішла всередину магазину. Тоді обвинувачена вирішила взяти картку собі аби скористатися нею у корисних цілях. Обвинувачена пішла до магазину Орхідея на АДРЕСА_2 , де за допомогою картки зробила кілька покупок продуктів харчування на суму 755 гривень. Карта не потребувала введення пін-коду. Після цього до магазину прийшла потерпіла, якій обвинувачена повернула її картку. Привласнила карту з-за того, що не мала стабільного і постійного доходу. В наступному вона також повернула потерпілій викрадені грошові кошти. У скоєному щиро покаялася, просила її суворо не карати.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї провини в інкримінованому йому діянні та цивільного позову, погодження з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ним змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують його особу, підтверджують процесуальні витрати та щодо речових доказів.

Таким чином суд дійшов висновку, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченою наявні, діяння, у вчиненні яких вона обвинувачується, мали місце.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 357 КК України та за 4 ст. 185 КК України, як привласнення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів,та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_5 винувата у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень та підлягає за це покаранню.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а ще має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину.

Вивченням даних щодо особи обвинуваченої встановлено, що вона несудима та ніколи не вчиняла кримінальних правопорушень, неодружена, не моє постійного доходу, задовільно характеризується. Перебуває на обліку у лікаря-нарколога, але згідно висновку спеціальної медичної наркологічної експертизи № 6 від 16.01.2024 р. не потребує застосування щодо неї примусового лікування.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б обтяжували покарання, при судовому розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 необхідні та достатні для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі, а за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі, у мінімальних межах санкцій вказаних статей КК України, не знаходячи підстав для обрання інших видів або розмірів покарання.

Оскільки ОСОБА_5 вчинила декілька кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями КК України, то, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, обвинуваченій слід призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до висновку Дрогобицького районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області (досудової доповіді), з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченої, її способу життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, можливе її виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з покладанням на засудженого певних обов`язків.

Приймаючи до уваги характеризуючи дані про обвинуваченої, суд дійшов висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, та, на підставі ст. 75 КК України, вважає за доцільне звільнити її від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, тривалістю у мінімальних межах, передбачених ч. 4 ст. 75 КК України, та поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши їх арешт.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільного позову не заявлено. Підстав для застосування запобіжного заходу немає.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Борислав Львівської області, громадянку України, визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання: - за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді одного року обмеження волі; - за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк в один рік, та на підставі ст. 76 КК України, покласти на засуджену обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

Речові докази:

банківську карту НОМЕР_1 видану на ім`я потерпілої ОСОБА_6 залишити потерпілій за належністю, скасувавши її арешт;

відеозапис з АТБ-маркету зберігати у матеріалах справи, скасувавши його арешт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_8