Ухвала

Іменем України

08 липня 2024 року

м. Київ

справа № 331/3241/22

провадження № 51-2830 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього,

встановив:

28 травня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього.

Суд ухвалою від 30 травня 2024 року зазначену касаційну скаргу залишив без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) і встановив строк для усунення недоліків.

В ухвалі Суду від 30 травня 2024 року зазначено про те, що при написанні касаційної скарги він не врахував положень пунктів 3 - 5 ч. 2, ч. 5 ст. 427 КПК. Зокрема, в касаційній скарзі відсутні посилання на судові рішення, що оскаржуються, обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, вимоги особи, висловлені в касаційній скарзі не узгоджувалися зі змістом ст. 436 КПК і до касаційної скарги не додано копій судових рішень, що оскаржуються.

У межах наданого строку засуджений ОСОБА_4 звернувся із заявою до суду касаційної інстанції, в якій у загальному не погоджується з діями правоохоронних органів, прокуратури та суду щодо розгляду кримінального провадження щодо нього. При цьому, засуджений не конкретизує, яких саме порушень Кримінального процесуального кодексу України припустилися суди, розглядаючи кримінальне провадження щодо нього. Тобто в своїй заяві засуджений, посилаючись на те, що кримінальне провадження щодо нього сфабриковане, що працівники правоохоронних органів йому погрожували, знову не обґрунтував порушень вимог кримінального процесуального закону, які б узгоджувалися з положеннями статей 412-414 КПК, яких припустилися суди, переглядаючи кримінальне провадження щодо нього, не зазначив, які доводи його апеляційної скарги залишилися поза увагою цього суду.

Крім того, зі змісту заяви вбачається, що прохальна частина, викладена в заяві не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК, оскільки засуджений ставить питання про зміну вироку місцевого суду у частині призначеного покарання, разом із тим не зазначає, що необхідно зробити з ухвалою апеляційного суду щодо нього. Відповідно до опублікованої на веб-ресурсі Єдиного реєстру судових рішень у справі № 331/3241/22 ухвали від 23 квітня 2024 року Запорізьким апеляційним судом був переглянутий оскаржуваний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 , за результатами цього розгляду апеляційні скарги ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

При цьому, засуджений не лише не усунув недоліків, зазначених в ухвалі Суду від 30 травня 2024 року, а й припустився нових порушень.

Зокрема, замість нової касаційної скарги ОСОБА_4 подав заяву, що не є належно оформленою касаційною скаргою, поданою для усунення недоліків, яка б відповідала вимогам ст. 427 КПК. Крім того, всупереч положенням ст. 10 Конституції України, ч. 1 ст. 29 КПК та правової позиції, що міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18, провадження № 51-5817кмо21), заява подана не державною мовою, що є перешкодою у виконанні судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Враховуючи, що в установлений строк засуджений недоліки касаційної скарги не усунув, його касаційну скаргу із заявою слід повернути скаржнику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.

Зазначене рішення не позбавляє скаржника права на нове звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою, в порядку передбаченому КПК, зважаючи також на правила ст. 117 цього Кодексу (клопотання має містити обґрунтовані підстави для поновлення пропущеного строку).

Враховуючи наведене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу з заявою ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього повернути особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3