Справа № 204/2193/24
Провадження № 1-кс/204/587/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Дніпро, клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000178 від 23.02.2023 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000178 від 23.02.2023 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000178від 23.02.2023за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що мешканці міста Дніпра та Дніпропетровської області, діючи за попередньою змовою з працівниками відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Дніпропетровській області, представниками громадських формувань, збройових магазинів, працівників стрілецьких тирів, медичних установ, співробітників Волинської митниці (пункт пропуску «Ягодин»), використовуючи підроблені документи, в порушення порядку, встановленого законодавством України, отримують дозволи на право придбання зброї та боєприпасів, та в подальшому здійснюють контрабандне переміщення зброї та боєприпасів через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю шляхом використання поштових операторів «Укрпошта», « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та тайників, виготовлених або обладнаних схованок в транспортних засобах з території України до країн ЄС. Проведеними слідчими розшуковими заходами, встановлено, що до вищевказаної протиправної діяльності причетний громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який використовуючи засоби операторів поштового зв`язку здійснює пересилання невстановленим на даний час органу досудового розслідування особам, боєприпасів по території України, а також останній, продовжуючи вчиняти вищевказану протиправну діяльність, з приховуванням від митного контролю, здійснює контрабандне переміщення через державний кордон України до країн Європейського Союзу, шляхом пересилання посилок за допомогою поштових операторів «Укрпошта», « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В подальшому, 28.10.2023 під час огляду місця події у приміщенні відділення № 31 ТОВ «Нова пошта», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено поштове відправлення № 9439, в якому містилися 17 картонних коробів з предметами візуально схожими на набої до вогнепальної зброї, а саме боєприпаси, у кількості 850 шт. Так, згідно висновку експерта ЗЕС ІСТЕ в УСБУ у Дніпропетровській області № 394 від 07.11.2023, предмети, які вилучені 28.10.2023 під час огляду місця події, відносяться до категорії бойових припасів стрілецької нарізної вогнепальної зброї, а саме є пістолетними патронами із маркуваннями у донній частині гільз «МАХХ Tech 9 mm M 19» зразка 1951 р. з кулею НОМЕР_1 зі свинцевим сердечником калібру 9x18 мм. Крім того встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює пересилання невстановленим на даний час органу досудового розслідування особам, боєприпасів по території України, зокрема оператором поштового сполучення Нова Пошта та в подальшому використовує автотранспортний засіб марки «Mitsubishi», модель «Outlannder», державний номерний знак НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , здійснює їх перевезення для подальшого зберігання та реалізації до тимчасових споруд по продажу товарів народного споживання, нежитлових гаражних приміщень, що знаходяться на території м. Дніпро Дніпропетровської області, а також до місця фактичного проживання ОСОБА_5 ,приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .Таким чином встановлено, ОСОБА_5 ,використовує для своєї протиправної діяльності транспортний засіб автомобіль, марки «Mitsubishi», модель «Outlannder», державний номерний знак НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , який використовується для пересилання боєприпасів по території України. Згідно відомостей реєстраційної картки транспортного засобу, транспортний засіб автомобіль, марки «Mitsubishi», модель «Outlannder», державний номерний знак НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , перебуває у власності ОСОБА_5 .05.03.2024 в ході обшуку транспортного засобу марки «Mitsubishi», модель «Outlannder», державний номерний знак НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , виявлено та вилучено, окрім іншого, наступне:транспортний засіб автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Outlannder», державний номерний знак НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_4 ключ до нього;свідоцтво про реєстрацію транспортного засоб у марки «Mitsubishi», модель «Outlannder», державний номерний знак НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , серія СТТ№ 742697.05.03.2024 вказані вище об`єкти оглянуто та визнано речовими доказами, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що зазначені предмети були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зазначене у клопотанні майно містить обставини, які мають значення для досудового розслідування кримінального провадження, а саме здійснення громадянином ОСОБА_5 ,. протиправних дій спрямованих на пересилання невстановленим на даний час органу досудового розслідування особам, боєприпасів по території України. Незастосування арешту щодо зазначених предметів, речей та документів, може унеможливити використання їх як доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що зазначене майно може бути втрачено, знищено, перетворено, переміщено та відчужено на користь третіх осіб. Крім цього, на даний час існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту на зазначене в клопотанні майно призведе до вжиття невстановленими в ході досудового розслідування особами заходів щодо зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування та відчуження останнього. Враховуючи викладене, оскільки вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, підставою для накладення арешту є п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, збереження речових доказів. Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи. Необхідність накладення арешту шляхом заборони користування, розпорядження майном зумовлена тим, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Враховуючи викладене, слідчий звертається до суду зданим клопотанням і просить накласти арешт на майно, виявлене та вилучене 05.03.2024 в ході обшуку транспортного засобу марки «Mitsubishi», модель «Outlannder», державний номерний знак НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , а саме на: Транспортний засіб «Mitsubishi», модель «Outlannder», державний номерний знак НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_4 ключ до нього; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Mitsubishi», модель «Outlannder», державний номерний знак НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , серія НОМЕР_5 , шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

В судове засідання прокурор надав заяву про розгляд справи без його участі, просив клопотання задовольнити у повному обсязі.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 надали заяви про розгляд справи без їх участі, просили в задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, заявами прокурора, захисників, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів

Матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Судом встановлено, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000178 від 23.02.2023за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 05.03.2024 в ході обшуку транспортного засобу марки «Mitsubishi», модель «Outlannder», державний номерний знак НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , виявлено та вилучено, окрім іншого, наступне:транспортний засіб автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Outlannder», державний номерний знак НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_4 ключ до нього;свідоцтво про реєстрацію транспортного засоб у марки «Mitsubishi», модель «Outlannder», державний номерний знак НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , серія НОМЕР_5 . Згідно відомостей реєстраційної картки транспортного засобу, транспортний засіб автомобіль, марки «Mitsubishi», модель «Outlannder», державний номерний знак НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , перебуває у власності ОСОБА_5 . Постановою слідчого від 05.03.2024 року вищевказані вилучені під час проведення обшуку об`єкти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000178. В березні 2024 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт вищевказаного майна, вилученого під час обшуку 05.03.2024 року, зазначивши, що вказані предмети та речі мають доказове значення у кримінальному провадженні та можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доведення необхідності застосування заходу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого. Проте, слідчим та прокурором не доведено,що вказані предмети та речі мають доказове значення у кримінальному провадженні та можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Також, клопотання не містить обставин, які свідчать про можливе зникнення, втрату, знищення, перетворення, пересування, відчуження зазначеного у клопотанні майна.

Згідно із ч. 1 ст. 173 КПК України слідчій суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Дослідивши надані матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту, враховуючи вимоги ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна задоволенню не підлягає, оскільки є необґрунтованим та не знайшло свого підтвердження під час судового засідання.

Керуючись ст. ст. 107, 110, 234, 235, 170-173, 309, 369-372 КПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000178 від 23.02.2023 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1