Справа № 553/1523/24
Провадження № 1-в/553/153/2024
У Х В А Л А

Іменем України

29.05.2024м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника виправної колонії - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, у виді обмеження волі

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кременчук Полтавської області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.02.2015 за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

- вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.03.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

- вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.06.2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;

- вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.08.2021 за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.01.2023 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації належного йому майна. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 04.10.2023 вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.02.2015 приведено у відповідність до ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 № 2617-VІІІ, вважати засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.01.2023 залишено без змін,

в с т а н о в и в:

На розгляд Ленінського районного суду міста Полтави надійшло подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, у виді обмеження волі стосовно засудженого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник ДУ "Полтавська виправна колонія (№ 64)" - ОСОБА_4 просив задовольнити подання з підстав, викладених у ньому.

Прокурор проти заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, у виді обмеження волі стосовно засудженого ОСОБА_5 заперечував.

Засуджений ОСОБА_5 просив задовольнити подання. Зазначив, що став на шлях виправлення, працевлаштований, довів своє виправлення ставленням до праці, щиро кається у вчиненому

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані до подання, та матеріали особової справи, доходить висновку про таке.

ОСОБА_5 засуджено вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.01.2023 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації належного йому майна. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 04.10.2023 вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.02.2015 приведено у відповідність до ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 № 2617-VІІІ, вважати засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.01.2023 залишено без змін.

Згідно з частиною 2 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, - про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Відповідно до статті 82 Кримінального кодексу України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Нормами пункту 2 частини 4 статті 82 Кримінального кодексу України передбачено, що заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до статті 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень статей 81, 82 КК України є: - ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання; - участь у суспільно-корисній праці; - участь у виховних заходах; - участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні; - участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність; - участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій, - поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством; - прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів); - визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому; - підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Отже, становлення особи на шлях виправлення розцінюється як сукупність даних щодо прагнення засудженого до такого виправлення, тобто позитивні зрушення в його поведінці, так й його ставленні до праці, які, в свою чергу, свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання.

При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення ґрунтуватись не лише на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Діюче законодавство наголошує на тому, що при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, слід ретельно з`ясувати той факт, що засуджений став на шлях виправлення, що вбачається із сукупності даних, а саме: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці тощо.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

При застосуванні заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням суд враховує поведінку засудженого за увесь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості засудженого.

Як убачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів,

До ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» прибув 19.04.2023, початок строку відбуття покарання - 25.09.2021, кінець строку - 25.11.2026.

Згідно із наданою характеристикою засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.09.2021, за час перебування в ДУ "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)" характеризувався задовільно, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 08.10.2021 по 19.04.2023 міру покарання відбува в ДУ "Божківська виправна колонія (№ 16)", де характеризувався добре, адміністрацією установи заохочувався два рази за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та првил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, стягнень не мав. З 19.04.2023 по теперішній час відбуває покарання в ДУ "Полтавська виправна колонія (№ 64)". За час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи заохочувався чотири рази за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Був працевлаштований на виробництві установи в бригаді по пошиву одягу, з поставленими завданнями справлявся. Постановою начальника ДУ "Полтавська виправна колонія (№ 64)" від 28.07.2023 був переведений до дільниці соціальної реабілітації, на даний час характеризується добре, вимоги встановленого режиму відбування покарання не порушує, стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу "Подолання алкогольної та наркотичної залежності", "Правова освіта" та відвідує лекції правового характеру, інформаційні години, до реалізації положень програми ставиться з інтересом. Рішенням комісії виправної колонії від 17.07.2023 змінено умови тримання як особі, яка стає на шлях виправлення. Згідно оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення має середній рівень, та середній рівень ризику ймовірної небезпеки для суспільства. Засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі.

Суд зазначає, що призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої статтею 50 КК України - виправлення засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання - є не тільки формальний сплив певної частини строку покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

Те, що ОСОБА_5 на момент розгляду подання фактично відбув половину строку покарання та характеризується добре, має заохочення, не може бути безумовною підставою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покарання.

Додержання правил поведінки, дотримання правил внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці, що зазначено як підстави заохочень, є обов`язками засуджених, встановленими КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року № 2823/5.

При цьому, утримання від порушень правил внутрішнього розпорядку є прямим обов`язком засудженого, передбаченим статтею 107 КВК України, та не є підтвердженням того, що він повністю став на шлях виправлення.

Із встановлених судом обставин вбачається, що ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, кримінальні правопорушення, за які він засуджений вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.01.2023, вчинив під час іспитового строку за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.02.2015, що не вказувало на його бажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.01.2023 з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 стягнуто матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 2632,39 грн та у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн, та на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 6777,19 грн.

Будь-яких дій, направлених на відшкодування завданої шкоди, засудженим не вчинялось, що свідчить про наявність сумнівів у його щирому каятті.

Відповідно до частини 2 статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості. Як встановлено судом, засудженим сума на користь ОСОБА_6 та до бюджету на відшкодування вказаних процесуальних витрат не відшкодована.

Таким чином, матеріалами, які надані в розпорядження суду, не доведено, що поведінка засудженого протягом усього періоду відбування покарання вказувала на його неухильне бажання стати на шлях виправлення.

Сама позитивна характеристика ОСОБА_5 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого і не може бути єдиною підставою для застосування щодо нього пільги.

З огляду на викладене, підстав для задоволення подання не вбачається.

Керуючись статтями 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, у виді обмеження волі, стосовно засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів через Ленінський районний суд м. Полтави, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 03.06.2024.

Головуючий ОСОБА_1