Справа №577/3526/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1015/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 березня 2024 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У рамках кримінального провадження № 0000428 від 14 червня 2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, до Конотопського міськрайонного суду Сумської області звернувся прокурор з клопотання про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи своє клопотання, прокурор посилався на те, що до спливу строку попередньої ухвали суду, якою обвинуваченому продовжено строк дії запобіжного заходу, розгляд даного кримінального провадження завершити неможливо, а ризики, передбачені п.п.1, 5 ст. 177 КПК України, які існували при обранні вказаного запобіжного заходу, не зменшилися, і запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Обвинувачений ОСОБА_8 щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та звернувся до суду з клопотання про зміну обраного йому запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою на більш м який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту, і таку позицію обвинуваченого підтримала його захисник адвокат ОСОБА_7 .

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 березня 2024 року, клопотання прокурора було задоволено та продовжено ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 год. 00 хв. 18 травня 2024 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду постановити нову ухвалу, якою обрати її підзахисному більш м`який запобіжний захід - у вигляді особистого зобов`язання чи цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що під вартою ОСОБА_8 перебуває з 2021 року і з того часу вказаний запобіжний захід йому неодноразово продовжувався. При цьому, у поданому клопотанні прокурор зазначав, що ризики, які існували на час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, не зменшились та є актуальними і на сьогодні, однак, у судовому засіданні останній запевняв, що не має наміру переховуватися від суду, що він буде добросовісноз`являтись у судові засіданні, однак, такі його пояснення судом до уваги прийнято не було. При цьому, судом в оскаржуваній ухвалі зазначено, що при прийнятті оскаржуваного рішення враховано обставини скоєння ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, проте, він пояснював, що інкримінований злочин не вчиняв, умисні тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого не наносив, що його первинні визначальні показання були здобуті незаконним шляхом, оскільки працівники поліції застосовували до нього фізичне насильство, і на даний час ТУ ДБР у м. Полтава проводиться досудове розслідування за вказаним фактом за його зверненням.

Таким чином, як вказує апелянт, за наявності підстав для виправдання її підзахисного у пред`явленому обвинуваченні, прийняття судом рішення про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає вимогам діючого законодавства, крім того, в оскаржуваній ухвалі суд не обґрунтував неможливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, яка повернулась на адресу суду з ДУ "Сумський слідчий ізолятор" де на даний час утримується останній.

З врахуванням вищезазначеного, а також того, що у поданій апеляційній скарзі питання про погіршення становища обвинуваченого не ставиться, що ОСОБА_8 не наполягав на розгляді поданої в його інтересах захисником апеляційної скарги виключно за його участі, при тому, що у судовому засіданні, у режимі відеоконференціїприймає участь адвокат ОСОБА_7 , яка є апелянтом і діє виключно в інтересах свого підзахисного, колегія суддів дійшла висновку про можливість здійснення розгляду даного провадження без його участі.

А тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , яка вимоги апеляційної скарги підтримала та просила їх задовольнити, прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив залишити її без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, при розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому прокурор посилався на існування ризиків, передбачених.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України судом було встановлено, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Крім того, судом було враховано і те, що ОСОБА_8 раніше судимий, не працює, не має постійного джерела доходів, інкримінований злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання характеризується негативно, а саме, як особа, яка зловживає спиртними напоями та веде антигромадський спосіб життя, перебуває на обліку у наркологічному кабінеті поліклініки для обслуговування дорослого населення КНП КМР «Конотопська ЦРЛ імені академіка М. Давидова» із відповідним діагнозом.

Саме з врахуванням вказаних обставин, суд і дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, з посиланням на те, що обвинувачений ОСОБА_8 має підвищену суспільну небезпеку для оточуючих, ризики того, що він може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, не перестали існувати та залишаються актуальними на даний час, а запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, неможливо, і з таким висновком колегія суддів погоджується у повному обсязі та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

Що стосується доводів апелянта про те, що в судовому засіданні ОСОБА_8 запевняв, що не має наміру переховуватися від суду, то колегія суддів вважає їх такими, що вказують на відсутність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який вказував у клопотанні прокурор, та який був встановлений судом суду першої інстанції.

При цьому, посилання апелянта на відсутність доказів вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, що ТУ ДБР у м. Полтава проводиться досудове розслідування за фактом звернення останнього щодо застосовували до нього фізичного насильства працівниками поліції під час досудового розслідування, колегія суддів при розгляді питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу до уваги не приймає, в врахуванням того, що зазначені обставини є предметом розгляду суду, який розглядає дане кримінальне провадження по суті і буде приймати у ньому остаточне рішення.

Інших доводів, за яких колегія суддів могла б дійти висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора та доцільність застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, апелянтом не наведено і таких обставини під час апеляційного розгляду встановлено не було.

При цьому, колегія суддів при прийнятті даної ухвали, звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , становить небезпеку для суспільства, наслідки, що настали від таких дій смерть людини, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 березня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4