Справа № 309/2965/23
Провадження № 1-кп/309/181/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000218 від 05.04.2023) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хуст, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, студента 4 курсу ВСП «Закарпатський лісотехнічний фаховий коледж Національного лісотехнічного університету України», з середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2023 року близько 23 год 15 хв, водій ОСОБА_3 , діючи з необережності, проявляючи кримінально-протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на ненастання суспільно небезпечних наслідків, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Mercedes-Benz E280», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Августина Волошина в м.Хуст, у напрямку м.Мукачево, не дотримуючись вимог п.1.10 ПДРУ в частині тлумачення поняття «перевага», «пішохідний перехід», «небезпека для руху», та в порушення п.2.3б) ПДРУ, зміст якого полягає в тому, що «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п.12.3 ПДРУ, зміст якого полягає в тому, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, наближаючсиь до пішохідного переходу, порушуючи вимоги пункту 18.1 ПДРУ, зміст яокго полігяає в тому, що «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека». Маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка переходила дорогу по пішоходному переходу з ліва на право по напрямку руху автомобіля «Mercedes-Benz E280».

Внаслідок наїзду ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: обширних зчесаних саден лівої гомілки та правого колінного суглобу; закритого уламкового перелому середньої третини діафізу великогомілкової кістки та сегментарного перелому нижньої третини малогомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням; закритого перелому основи ІІ плеснової кісточки, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Невиконання водієм ОСОБА_3 указаних вимог ПДР стало причиною настання дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманням ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_3 порушив і вимоги п.п.1.5 ПДР України, зміст якого полягає в том, що «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкод для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

Таким чином, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 1 статті 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, визнав повністю, суду пояснив, що того дня він рухався з м.Хуст додому в смт.Королево.. На виїзді, на мості, його автомобіль обігнав автомобіль марки «БМВ» і він уже їхав позаду нього. Він не помітив дівчину, яка перебігала дорогу і задів її лівим боком по дотичній. Удар прийшовся десь по нозі. Він проїхав, розвернувся і повернувся туди, пройшло десь 1-2 хв як він повернувся. Викликали швидку, яка забрала дівчину. Того ж вечора він був у дівчини у лікарні. Намагався відшкодувати шкоду по мірі можливості. Дуже шкодує, що так сталося, кається у вчиненому.

Крім визнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України підтверджується безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що 04.04.2023 вона поверталася з м.Ужгород. Вийшла на зупинці біля вулиці Садова і почала переходити дорогу по пішохідному переході. Десь посередині її збила машина. Удар відчула живіт лівою частиною авто, можливо дзеркалом, колесом заділо ліву ногу. Водій спочатку від`їхав, а потім повернувся. Підбігла її бабуся, допомогла встати. Викликали поліцію і швидку. ЇЇ забрали в лікарню і десь місяць вона була на стаціонарі, перенесла дві операції. ОСОБА_3 відвідував її та оплачував лікування, приносив їжу просив вибачення. Однак не всі витрати відшкодував, у неї є претензії матеріального та морального характеру. Він пропонував ще відшкодувати 2000 доларів США вона відмовила, бо вважає, що має бути більше. Вона змушена була залишити навчання на актора за станом здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що 04.04.2023 він бачив, як дівчина вийшла з автобуса, вийшла на пішохідний перехід, їхали два автомобіля, один проскочив, а другий збив дівчину по дотичній. Він у цей час їхав у авто і бачив це у бокове дзеркало. Він зупинився і перекрив рух. Підійшов до дівчини і почав дивитися які пошкодження. Автомобіль обвинуваченого поїхав геть. Викликали швидку і поліцію, він поїхав. Всього десь 5 хвилин був на місці. Вважає, що ті два автомобілі доганялися.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що саме ДТП він не бачив. Він був з сином по справах у місті. Їхали на своєму автомобілі «БМВ» і на початку моста обігнали «Мерседес» сірого кольору. Через деякий час почув, що там було ДТП.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він їхав з батьком додому на автомобілі «БМВ». Після кільця, при виїзді на міст побачив автомобіль марки «Мерседес» сірого кольору, він обігнав його на мості. Жодного ДТП він не бачив. Бачив, що також стояв автобус та висаджував пасажирів.

Згідно протоколу огляду місця ДТП від 05.04.2023, таке відбулося у м.Хуст, по вул. Волошина на перехресті з вул. Сливова, на нерегульованому пішохідному переході. Проїзна частина горизонтальна, покриття асфальтобетонне, призначене для руху в двох напрямках, сухе, нерівності відсутні. Наявна дорожня розмітка, до проїзної частини примикають тротуари з обох боків. Наявний дорожній знак «Пішохідний перехід». ДТП відбулося в темну пору доби з міським освітленням. На місці ДТП наявні уламки лівого бокового дзеркала. Сам автомобіль знаходиться на вулиці Садова. Автомобіль марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , наявні вмятини на лівому передньому крилі та розбите ліве дзеркало. До протоколу долучена схема місця ДТП. Якихось зауважень щодо даного доказу від учасників кримінального провадження не поступало.

Згідно протоколу огляду відеозапису з камери спостереження, яка розташована в м.Хуст, по вул. Августина Волошина, біля транспортного мосту через річку Ріка, вбачається, що в зоні видимості камери біля зупинки з`являється світло фар автобуса «Сетра», що зупинився на правому узбіччі для висадки пасажирів. Потім з`являється «Мерседес Спрінтер» та продовжує рух у напрямку центру м.Хуст. Далі з`являється автомобіль «Мерседес Е-клас», який рухається у напрямку м.Мукачево. З`являється автомобіль «БМВ», який здійснює маневр обгону автомобіля «Мерседес Е-класу». Автобус «Сетра» продовжив рух до центру міста, у той час як автомобілі «БМВ» та «Мерседес Е-клас» наближаються до кінця мосту. Передня частина автобуса «Сетра» зрівнялася з автомобілем «Мерседес Е-клас» на лінії кінця мосту, біля останньої електроопори. В району пішохідного переходу, поза автобусом «Сетра» з`являється червоне світло задніх ліхтарів автомобіля «БМВ», та через дві секунди й автомобіля «Мерседес Е-клас». Автобус марки «Сетра» залишається на місці роз`їзду з автомобілем «Мерседес Е-клас», і через півхвилини водій автобуса перекриває рух транспорту у м.Мукачево. А ще через хвилину і 40 секунд продовжив рух в напрямку центру м.Хуст. До протоколу долучено ілюстративну фототаблиця та диск з відеозаписом, щодо якого учасники кримінального провадження не наполягали на його перегляді, повністю погодившись з даними протоколу.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 07.06.2023 встановлено, що в даній ситуації, при наявності автобуса на зустрічній смузі руху, конкретна видимість пішохода з місця водія автомобіля, при увімкненому ближньому світлі фар становить 52 метри. Видимість дорожнього знаку 5.35.1 «Дорожній перехід» становить 150 м.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля №61/15 від 08.05.2023, на момент проведення огляду автомобіля «Mercedes-Benz E280», номерний знак НОМЕР_1 , його робоча гальмівна система, система рульового керування були працездатними та відповідали вимогам на експлуатацію. Шини коліс за розміром та допустимим навантаженням відповідають моделі транспортного засобу, стан шин відповідає вимогам на їх експлуатацію. Зовнішні світлові прилади по типу та конструкції відповідають вимогам на експлуатацію.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №76/06 від 10.06.2023, при заданому комплексі вихідних даних, умовами настання ДТП є невідповідності дій водія автомобіля «Mercedes-Benz E280», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимогам п.п. 1.5; 2.3 «б»; 4.16 «а»; 12.3; 18.1 та 1.10 (в частині тлумачення поняття «перевага», «пішохідний перехід» та «небезпека для руху») ПДРУ, який маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 , не застосував гальмування, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_5 , яка мала перевагу під час переходу проїзної частини позначеним нерегульованим пішохідним переходом.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №65/х від 13.04.2023 при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: садно правого колінного суглобу. На ліву нижню кінцівку накладено скелетний витяг. Згідно медичної картки стаціонарного хворого заповненої на її ім`я відомо діагноз: закритий уламковий перелом середньої третини діафізу великогомілкової кістки та сегментарний перелом нижньої третини малогомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням; обширні зчесані садна лівої гомілки та правого колінного суглобу; закритий перелом основи ІІ плеснової кісточки лівої стопи. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли виступаючі частини облицювання автомобіля, що діяли за механізмом удару з наступним наданням тілу динамічного прискорення та падінням на тверді підлеглі покриви дороги з послідуючим перекочуванням колеса автомобіля через ліву нижню кінцівку під час ДТП і вкладаються в час події, яка мала місце 04.04.2023. Тілесні ушкодження у вигляді садна, слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому середньої третини діафізу великогомілкової кістки та сегментарного перелому нижньої третини малогомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням; закритого перелому основи ІІ плеснової кісточки лівої стопи, слід кваліфікувати як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Відповідно до медичного висновку від 05.04.2023 о 00:40 год. ОСОБА_3 не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеними факти:

порушення ОСОБА_3 , як особою, що керує транспортним засобом, правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто вчинення ним злочину, передбаченого частиною 1 ст. 286 КК України;

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким необережним злочином.

Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, є студентом вищого навчального закладу, раніше не судимий.

Також суд враховує думку потерпілої ОСОБА_5 яка виходячи з поданого цивільного позову має претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 , шкода їй повністю не відшкодована, призначення ж міри покарання залишає на розсуд суду, згідно пропозиції представника потерпілої особи ОСОБА_7 у судових дебатах.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 1 статті 286 КК України, у виді штрафу у мінімальному розмірі із застосуванням обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

При цьому щодо клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування ст. 69 КК України на зменшення розміру такого штрафу на 3/4, то слід зазначити, що вказана норма може бути застосована за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд. У даному випадку судом встановлена наявність двох пом`якшуючих обставин - щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданого збитку. Однак на думку суду вказані обставини не можуть бути розцінені як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а отже суд не вбачає підстав для застосування приписів ст. 69 КК України.

Також потерпілою ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, було заявлено до обвинуваченого ОСОБА_3 цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди.

У своєму позові зазначають, що в результаті ДТП потерпіла отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, які призвели до тривалого лікування та неодноразового оперативного втручання. Вона була змушена оформити академвідпустку у навчальному закладі. На лікуванні знаходилася з 05.04.2023 по 25.04.2023 і орієнтовна сума понесених витрат на лікування становить 31 208 грн. Загальна сума витрат на лікування 45 000 грн. Також лікарями рекомендовано їй реабілітаційне лікування у санаторії вартість якого становить 20 000 грн., яке вона планує здійснити у грудні 2023 року. Тобто загальна сума майнової шкоди становить 65 000 грн. Окрім того їй спричинено моральну шкоду так як вона пережила біль та моральні страждання, змушена була відтермінувати своє навчання, що також негативно позначилось на її стані. Розмір моральної шкоди оцінює у 150 000 грн.

У відзиві на позов ОСОБА_3 визнає його частково у частині стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 60 000 грн. Посилається на те, що до позову долучені ксерокопії документів, які належним чином не завірені, та є поганої якості, у тому просить ще раз перевірити позовну заяву ОСОБА_5 на відповідність її вимогам ст. 177 ЦПК України. Щодо вимоги ОСОБА_5 по суті, то зазначає, що період її лікування він всіляко їй допомагав, підтримував, забезпечував усім необхідним. За вказаний період ним було відшкодовано лікування на загальну суму 42 000 грн, про що були надані відповідні розписки. Наразі він також намагається спілкуватися з потерпілою з метою відшкодування завданих збитків, однак остання повністю ігнорує його зусилля. Всі вимоги ОСОБА_5 ґрунтуються виключно на її бажаннях та припущеннях. Зокрема належним розрахунків на суму 65 000 грн. майнової шкоди не надано. З доданих до позовної заяви копій чеків вбачається, що сума матеріальних витрати становила 30 914,93 грн. У то же час він уже сплатив ОСОБА_5 суму 42 000 грн, яка повністю покриває матеріальні збитки. Просить врахувати, що він ніде офіційно не працює, являється студентом коледжу, та не в змозі оплачувати необґрунтовані витрати, які вимагає позивач. Зрештою він має намір і надалі нівелювати спричинені ним наслідки для відновлення фізичного та морального здоров`я ОСОБА_5 , однак із урахуванням його матеріальних можливостей таке відшкодування має бути співмірним та реальним.

Згідно з ч.1ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до приписів ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо визначення суми майнової шкоди в сумі 65 000,00 грн, то як вірно зазначено відповідачем у відзиві цей розмір належним чином не доведений.

З долучених до позов квитанцій вбачається, що такі видані на загальну суму близько 31 000 грн., що визнається як стороною захисту так і представником потерпілої (є лише певна розбіжність щодо визначеної суми десь у розмірі 250 грн), у той же час суд вважає доречним посилання відповідача у відзиві на те, що за період лікування ним було відшкодовано потерпілій витрати на загальну суму 42 000 грн, про що були надані відповідні розписки. А отже відповідний розмір матеріальної шкоди у повній мірі вже відшкодований цивільним відповідачем.

Щодо твердження позивача у позові про те, що лікарями рекомендовано їй реабілітаційне лікування у санаторії вартість якого становить 20 000 грн., яке вона планує здійснити у грудні 2023 року, то вказані обставини нічим не підтверджені.

Відтак суд не знаходить підстав для стягнення матеріальної шкоди з цивільного відповідача. позаяк розмір підтвердженої належними доказами майнової шкоди уже відшкодований відповідачем.

Щодо розміру моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала у випадку якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: 1) характеру правопорушення; 2) глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; 3) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; 4) інших обставин, які мають істотне значення.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, відповідно до п. 3 Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наміру, з яким діяв відповідач.

Таким чином, судом встановлено, що у зв`язку з спричиненням позивачці ушкодження здоров`я внаслідок ДТП, їй завдано моральної шкода.

Враховуючи вимоги розумності, справедливості та ступінь моральних страждань позивача, яка є молодою дівчиною, зазнала фізичного болю, змушена була тривалий час лікуватися, а також яка внаслідок ДТП змушена була припинити навчання, зважаючи також на молодий вік обвинуваченого, який є студентом, суд доходить висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 75 000,00 грн, що підлягає стягненню з відповідача та, на думку суду, є справедливим і достатнім для компенсації понесених ОСОБА_5 страждань та переживань.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень моральної шкоди. У задоволенні решти вимог цивільного позову відмовити.

Речові докази:

- автомобіль марки «Mercedes-Benz E280», номерний знак НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_3 повернути власнику ОСОБА_3 ;

- компакт-диск з відеозаписом камери спостереження залишити у матеріалах кримінального провадження;

Арешт накладений на речовий доказ - автомобіль марки «Mercedes-Benz E280», номерний знак НОМЕР_1 , згідно ухвали слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 07.04.2023 - скасувати повністю відповідно ч.4 ст. 174 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хустський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1