Справа № 487/2515/24
Провадження № 1-кс/487/2089/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2024 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000080 від 15.03.2024, року за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2024 року прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 15.03.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просив задовольнити клопотання про накладення арешту на майно, вилучене в рамках розслідування кримінального провадження №0000080, в ході проведення огляду місця події 15.03.2024, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданий 30.08.2013 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати місцем зберігання вищевказаного майна камеру зберігання речових доказів Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вулиця Біла, 44, з метою уникнення приховування, пошкодження, псування чи знищення вказаного предмета.

Клопотання мотивоване тим, що згідно ч. 2 п. 1 ст. 167 КПК України, зазначене посвідчення водія зберегло на собі сліди кримінального проступку, а також може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на зазначений предмет.

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

В судовому засіданні власник майна був відсутній. Його неприбуття, згідно положень частини 1 статті 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання, матеріали, якими прокурор мотивував його доводи, слідчий суддя дійшов наступного.

В провадженні сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000080 від 15.03.2024, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.03.2024 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення з ТСЦ МВС в Миколаївській області 4841 про те, що до них звернувся громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу заміни посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке має ознаки підробки.

15.03.2024 вказані відомості зареєстровано до Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал НП України» Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за №4158 та в подальшому внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 від 15.03.2024 за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудове розслідування доручено здійснювати групі дізнавачів, а саме: т.в.о. заступника начальника СД Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області лейтенанту поліції ОСОБА_5 , дізнавачу СД ВП№1 Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області лейтенанту поліції ОСОБА_6 , дізнавачу СД ВП№2 Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області лейтенанту поліції ОСОБА_7 , дізнавачу СД Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області лейтенанту поліції ОСОБА_8 .

Відповідно до рапорту інспектора УПП в Миколаївській області, 15.03.2024 під час патрулювання Заводського р-ну м. Миколаєва екіпажем «Корвет 101», на робочий планшет надійшло повідомлення від оперативного чергового о 15:13 год., щодо підробки документів, яке було виявлено в сервісному центрі за адресою: АДРЕСА_1 . Прибувши за вказаною адресою, працівник сервісного центру надала посвідчення водія НОМЕР_1 , яке мало сліди підробки та вказала на громадянина, який намагався його обміняти на посвідчення нового зразка. Вказаний громадянин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив, що в 2013 році отримав дане посвідчення в сервісному центрі м. Херсон в обмін на посвідчення старого зразка. Перевіривши посвідчення водія по наявним базам було встановлено, що гр. ОСОБА_4 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_1 30.08.2013 року з категоріями А, А1, В, В1, однак в наявному у гр. ОСОБА_4 зазначені категорії А, А1, В, В1, С, С1.

Відповідно до пояснень ОСОБА_9 , остання 15.03.2024 близько о 13:00 год. перебувала на своєму робочому місці в сервісному центрі №4841 за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час відвідувач сервісного центру надав ОСОБА_9 посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При перевірці даних по базі ОСОБА_9 було виявлено, що у вказаному посвідчені відсутні категорії С та С1. Після цього ОСОБА_9 повідомила про вказаний факт працівникам поліії.

15.03.2024 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 30.08.2013 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було запаковано до сейф-пакету №WAR0012777.

Вищевказане посвідчення водія серії НОМЕР_1 , вилучене в ході проведення огляду місця події, має доказове значення у кримінальному провадженні, згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вважається тимчасово вилученим майном.

16.03.2024 тимчасово виконуючим обов`язки заступника начальника сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 винесено постанову про визнання вилученого посвідчення водія речовим доказом.

Частиною 7 статті 237 КПК України передбачено, що вилучені під час огляду речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки використане як засоби, знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховання, пошкодження псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випаду, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Вищевказані речі, вилучені в ході проведення вищевказаного огляду, мають доказове значення у кримінальному провадженні, згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, вказане майно є тимчасово вилученим майном.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаних у клопотанні речей.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-172 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000080 від 15.03.2024 на тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданий 30.08.2013 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати місцем зберігання вищевказаного майна камеру зберігання речових доказів Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вулиця Біла, 44.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до пункту 9 частини 1 статті 309 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1