Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1519/23
Провадження № 1-кп/382/47/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження№0001246, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Яготин Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2014 року народження, ОСОБА_8 , 2018 року народження, ОСОБА_9 , 2024 року народження, військовослужбовця, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби призваним за мобілізацією, на особливий період обіймаючи посаду бойового медика військової частини НОМЕР_1 , 23 травня 2023 року, близько 18 год. 40 хв. в порушення вимог пункту 31.4.1а) та 12.1 Правил дорожнього руху України, керуючи технічно-несправним автомобілем марки «АЗЛК М-412» номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 , по ходу свого руху, проявив неуважність під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не зреагував на її зміну, діючи з необережності, проявивши кримінально противоправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, не впоравшись з керуванням транспортного засобу, здійснив виїзд за межі проїжджої частини праворуч, де в подальшому зіткнувся з виступаючими елементами рейсів залізничної колії.

В наслідок проявленої кримінально протиправної недбалості водія ОСОБА_4 та порушення ним вимог пунктів 12.1, 31.4.1а) Правил дорожнього руху України, спричинено дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої пасажир автомобіля ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: уламкового перелому діалізу лівої плечової кістки в дист. 1/2 зі зміщенням уламків, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 12.1, 31.4.1а) Правил дорожнього руху України перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та просив суд суворо не карати, цивільний позов визнав частково (в частині заявленої матеріальної шкоди визнав повністю; в частині моральної шкоди не визнав).

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно визнав провину у вчиненні даного кримінального правопорушення, прокурор під час визначення порядку дослідження доказів по справі, просив суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнати недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої, дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого. Обвинувачений, захисник та сторона потерпілої підтримали цю позицію прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У відповідності до вимог процесуального законодавства судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити відповідні обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що зміст ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілий, заперечень проти недослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він не має.

Після роз`яснення зазначених положень всі учасники судового провадження погодилися проводити судовий розгляд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, без допиту свідків, дослідження письмових доказів тощо.

Внаслідок цього, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та визначив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_10 , дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

У судовому засіданні допитано обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав та підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що погоджується з обставинами та фактами, які викладені в обвинувальному акті, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнає у повному обсязі, щиро кається. Також визнає цивільний позов частково, а саме в частині стягнення матеріальної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_10 підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини. Просила цивільний позов задовольнити. Представник потерпілої просив цивільний позов задовольнити повністю.

Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху (п. п. 12.1, 31.4.1а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306), керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керування транспортними засобами та звільнити його на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк з покладенням на нього обов`язків, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України.

Захисник, обвинувачений та сторона потерпілої підтримали позицію прокурора. Представник потерпілої просив цивільний позов задовольнити в повному обсязі, стророна захисту - задовольнити частково.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно вимог ч. 1 та 2 ст. 65 КК України покарання винній особі має бути призначено у межах санкції закону, за яким її визнано винною, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу, із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено. Судом не визнано обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину "в умовах воєнного стану", яка зазначена в обвинувальному акті як обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , оскільки ст. 67 КК України до обставин, яка обтяжує покарання, відносить вчинення злочину саме "з використанням умов воєнного стану", тож вказані поняття не є тотожними. При цьому, ні у викладі фактичних обставин справи, ні у висунутому обвинуваченні, стороною обвинувачення не зазначено яким чином обвинувачений використав умови воєнного стану при вчиненні злочину.

З урахуванням викладеного, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії нетяжких злочинів, характер вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, дані про особу ОСОБА_4 , що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, з середньою освітою, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, є військовослужбовцем, має постійне місце реєстрації та проживання, характеризується посередньо, свою вину визнав в повному обсязі, і вважає за необхідне і достатнє призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік та звільнити його на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків.

Цивільний позов потерпілої до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню частково.

Заявлена матеріальна шкода включає в себе вже понесені витрати на лікування. Суд враховує положення ст. ст. 12, 76, 81 ЦПК України, ст. 1201 ЦК України, та зазначає, що позивачем надано докази, що він поніс витрати пов`язані із лікуванням, а також враховує визнання позову.

Щодо відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, позов мотивований тим, що у зв`язку із незаконними діями обвинуваченого потерпілій завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, вимушеною зміною її життя, що вимагало докладення суттєвих зусиль для його організації, зміни звичного укладу життя, перенесення нервового стресу, відчуття фізичного болю, перебування тривалий час на лікуванні.

Суд враховує, що наведені обставини в розумінні ст. 23 ЦК України є моральною шкодою, а також враховує положення ст. ст. 12, 76, 81 ЦПК України, ст. ст. 1167, 1168, 1177 ЦК України.

Суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно з якими розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її безпідставного збагачення (Постанова КЦС ВС від 23.06.2022 у справі №607/4341/20).

Відповідно до пункту 9 цієї ж постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин .

З урахуванням викладеного, виходячи з приписів статей 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, враховуючи всі обставини справи, характер завданої моральної шкоди, ступінь та обсяг моральних переживань потерпілого та їх тривалість, наявність причинного зв`язку між вчиненим і моральною шкодою, яка настала, роль і ступінь участі обвинуваченого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог у цій частині та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди в розмірі 15 000 гривень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення цивільного позову, а саме стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 26831,21 грн матеріальної шкоди та 15000 грн моральної шкоди. В іншій частині у задоволенні позову необхідно відмовити.

Накладений ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2023 року арешт на автомобіль марки автомобіль марки "АЗЛК-412" державний номерний знак НОМЕР_3 необхідно скасувати. Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. На підставі ст. ст. 122, 124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 9560 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 120,122-125, 128, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 392-393, 395, 615 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно із ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), 26831,21 грн матеріальної шкоди та 15000 грн моральної шкоди.

В іншій частині в задоволенні цивільного позову відмовити.

Скасувати накладений ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2023 року арешт на автомобіль марки "АЗЛК-412", державний номерний знак НОМЕР_3 .

Речові докази: автомобіль марки "АЗЛК-412", державний номерний знак НОМЕР_3 , повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в розмірі 9560 грн.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Яготинський районний суд Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Вручити учасникам судового провадження повний текст вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1