У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року судова колегія Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000345 від 14 квітня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Греково-Олександрівка Тельманівського району Донецької області, українця, з середньою освітою, офіційно не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

* 28.03.2011 року Тельманівським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 152 КК України до 7 років позбавлення волі;

* 16.01.2019 року Тельманівським районним судом Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

До обвинуваченого застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою до 30.06.2024 року.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки наявні ризики переховування обвинуваченого від суду, оскільки він вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, що може спонукати ОСОБА_7 на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. При чому, наслідки і ризик втечі для обвинуваченого може бути меншим злом, ніж кримінальне переслідування і процедура виконання покарання. Крім того, достатніми є підстави вважати, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, або втекти, скориставшись воєнним станом в Україні під загрозою тягаря відповідальності за скоєне. Також, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків по даному кримінальному провадженню, спонукаючи до зміни наданих небажаних для нього свідчень, таким чином перешкоджати кримінальному провадженню. Обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, судимість не знято та не погашено, не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішені питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчинені якого він підозрюється (довічне позбавлення волі); вік та стан здоров`я (досяг пенсійного віку), соціальні зв`язки.

На теперішній час є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 буде переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, за який передбачено покарання у вигляді до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічне ув`язнення.

У кримінальному провадженні не допитані всі свідки, у зв`язку з чим, колегія суддів доходить до висновку про наявність ризику незаконного впливу на свідків або перешкоджанню кримінального провадження іншим чином.

Крім того, колегія суддів враховує особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимий, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків.

У зв`язку з наведеним, є всі підстави вважати що вищезазначені обставини обґрунтовано викладені прокурором про те, що обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись на волі, може ухилитися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому колегія суддів враховує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, але жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Житомирська установа виконання покарання (№8)» строком на 60 днів, тобто до 25 серпня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її отримання.

Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня винесення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3