Провадження № 11-кп/4823/180/24
Категорія - ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№0003404 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз: 31.05.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

засуджений за:

- ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.05.2023 щодо ОСОБА_8 ухвалено виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з часу його фактичного затримання - з 19 листопада 2021 року, та зараховано у строк відбування покарання строк його тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 6682 грн 20 коп матеріальної шкоди та 1000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2059 грн 32 коп. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 20.10.2021 близько 17:00 год, ОСОБА_8 , перебуваючи біля будівлі АДРЕСА_2 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, отримав мобільний телефон від ОСОБА_11 , після чого, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно, відкрито викрав його мобільний телефон марки «Meizu», чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 1325 грн.

25.10.2021 в ранковий час, ОСОБА_8 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Meizu М6 Note», модель «М721Н», 3/16 Gb, вартістю 1440,00 грн, що належить ОСОБА_12

27.10.2021 в ранковий час, ОСОБА_8 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав фен для волосся «Rowenta CV-8065», вартістю 450,00 грн., що належить ОСОБА_12

29.10.2021 в ранковий час, ОСОБА_8 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав золотий хрестик 585 проби, вагою 0,84 г, вартістю 735,92 грн, що належить ОСОБА_12

03.11.2021 близько 12 год 30 хв, ОСОБА_8 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_4 , під приводом здійснення телефонного дзвінка отримав мобільний телефон від потерпілого ОСОБА_10 , після чого, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, відмовився повернути вказаний телефон, таким чином повторно, відкрито викрав телефон марки «ОРРОА74», вартістю 6682,20 грн, що належить ОСОБА_10 .

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження відносно нього. Вказав на недоведеність поза розумним сумнівом його винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Послався на те, що потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 його обмовили за вказівкою працівників поліції. Зазначив, що потерпіла ОСОБА_12 була його цивільною дружиною і речі, які були придбані за його заробітну плату, він здавав у ломбард на прохання останньої. Вказав, що судом йому було безпідставно відмовлено у допиті свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Також зазначив, що викладені у вироку пояснення свідка ОСОБА_15 та потерпілого ОСОБА_11 , були спотворені судом.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Так, допитаний у суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав; наполягав на тому, що потерпілі та свідки його обмовили, вказаних злочинів він не скоював.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитаний у місцевому суді потерпілий ОСОБА_10 показав, що раніше з обвинуваченим знайомий не був. 03.11.2021 біля 11.30 год. він вийшов з магазину «АТБ» по вул. Гончій в м. Чернігові і пішов додому на вул. Шевченка. Біля магазину «Вацак» до нього підійшов обвинувачений і попросив телефон, щоб зателефонувати доньці. Потерпілий відмовив, пояснивши, що в нього на рахунку відсутні кошти. ОСОБА_16 сказав, що знає комбінацію для безкоштовних дзвінків. ОСОБА_10 набрав номер, телефон увімкнув на гучну розмову і тримав його в своїх руках, на дзвінок ніхто не відповідав. Обвинувачений став цікавитися у нього, де навчається та скільки йому років. Далі вони пішли у бік вул. Шевченка разом. Біля палацу урочистих подій ОСОБА_8 знову попросив зателефонувати, потерпілий набрав номер і дав телефон йому в руки. Біля вул. О. Молодшого вони звернули на вул. Лермонтова і пішли до набережної р. Стрижень. Потім обвинувачений побачив свою доньку і побіг у сторону військового шпиталю з телефоном потерпілого. Останній побіг за ним, кричав, щоб той віддав телефон. Потерпілий наздогнав ОСОБА_8 біля шпиталю, однак той почав погрожувати, що поб`є його. Далі обвинувачений знову побіг, ОСОБА_10 наздогнав його вже на набережній і спробував схопити його за ноги та повалити. ОСОБА_8 обхопив потерпілого за шию і тримав так півхвилини. ОСОБА_10 вдарив обвинуваченого кулаком в пах, останній відпустив його і вдарив по обличчю, від чого потерпілий втратив орієнтацію в просторі і впав. До ОСОБА_10 підбіг незнайомий чоловік і спитав куди побіг нападник. Далі потерпілий пішов у бік вул. Шевченка. Якась жінка викликала поліцію і дала йому вологі серветки витерти кров. Пізніше приїхали поліцейські, яким ОСОБА_10 розповів про вказані події. Потерпілий пояснив, що телефон йому повернуто не було, цивільний позов він підтримує і просить суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_8 .

Потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні місцевого суду показав, що ввечері 20.10.2021 розпивав з друзями на вулиці спиртні напої. До них підійшов ОСОБА_8 і попросив у потерпілого мобільний, щоб зателефонувати. Потерпілий дав йому свій телефон «Мейзу». Обвинувачений почав розмовляти по телефону і раптово побіг в сторону магазину «Сільпо», при цьому він не реагував на крики ОСОБА_11 повернути мобільний.

Допитана в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_12 показала, що протягом 2019-2020 років перебувала з обвинуваченим у цивільному шлюбі, вони разом проживали у АДРЕСА_5 року вони припинили стосунки і потерпіла повернулась до АДРЕСА_6 . Іноді до неї приходив ОСОБА_8 та залишав свої речі, у нього були ключі від квартири. Потім ОСОБА_12 почала помічати, що у неї стали зникати її речі. Спочатку зник мобільний телефон «Мейзу», через день зник фен «Ровента», а потім зник золотий хрестик її доньки. Потерпіла здогадалась, що вказані речі міг викрасти ОСОБА_8 , а тому звернулась з відповідною заявою до поліції. Пізніше поліцейські повернули їй золотий хрестик, який було вилучено з ломбарду. Певний час у квартирі потерпілої знаходились речі, які приніс обвинувачений. Серед цих речей був гаманець з документами ОСОБА_11 , які у подальшому були вилучені поліцією. ОСОБА_8 зізнався потерпілій, що вказані вище її речі взяв він і обіцяв їх повернути.

Свідок ОСОБА_17 , допитаний в судовому засіданні місцевого суду, показав, що 20.10.2021 він зустрівся біля магазину «Сільпо» із ОСОБА_11 і вирішили випити горілки. Спиртне вони вживали разом з іншими чоловіками. До їх компанії підійшов обвинувачений і попросив у ОСОБА_11 телефон здійснити дзвінок. Останній надав йому свій телефон, ОСОБА_8 розмовляв і почав відходити від чоловіків, а потім раптово побіг. На крики ОСОБА_11 повернути телефон обвинувачений не реагував.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_15 у суді першої інстанції показав, що познайомився з обвинуваченим у зв`язку з продажем останнім мобільного телефону «Мейзу» восени 2021 року. Він займається продажем телефонів та аксесуарів біля центрального ринку по АДРЕСА_7 . До нього підійшов ОСОБА_8 і запропонував купити у нього мобільний телефон «Мейзу». Він погодився купити його за 100 грн, проти чого обвинувачений не заперечував. Через кілька місяців ОСОБА_15 зателефонував працівник поліції і повідомив, що той зберігає викрадений телефон. Він з`явився до громадського пункту охорони правопорядку на вул. Толстого і віддав телефон дільничному офіцеру. В той час в ГПОП перебував власник цього телефону, який його впізнав. Потім свідок разом з працівниками поліції поїхав до відділу на вул. Старобілоуську, де було оформлено добровільну видачу телефону.

Окрім показань потерпілих та свідків, вина обвинуваченого підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.11.2021, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 звернувся до поліції з заявою провести перевірку по факту незаконного заволодіння його мобільним телефоном (т.2, а.к.п.110);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.11.2023, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка відкрито викрала його мобільний телефон (т.2, а.к.п.115-117);

- заявами ОСОБА_12 про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а саме крадіжки її речей з її квартири (т.2, а.к.п.165, 170);

- копіями договорів про надання кредиту та застави від 25.10.2021, 27.10.2021, 29.10.2021, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_8 здав до ломбарду «Центральний» золотий хрестик, фен для волосся «Rowenta CV-8065» та мобільний телефон марки «Meizu М6 Note», модель «М721Н», 3/16 Gb, які належать потерпілій ОСОБА_12 (т.2, а.к.п.136-138);

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_11 від 11.11.2021 про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а саме відкритого заволодінням його мобільним телефоном, що мало місце 20.10.2021 за адресою: АДРЕСА_2 (т.2, 178);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.11.2023, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 упізнав ОСОБА_8 , як особу, яка відкрито викрала його мобільний телефон (т.2, а.к.п.179-181);

- заявою ОСОБА_15 від 15.11.2021, відповідно до якої останній добровільно віддав слідчому мобільний телефон марки «Мейзу», який він придбав 23.10.2021 у наглядно знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_18 (т.2, а.к.п.182);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 20.10.2021 відкрито викрала телефон ОСОБА_11 (т.2, а.к.п.191-193);

- протоколами проведення слідчих експериментів від 10.11.2021, 17.11.2021 та 18.11.2021 за участі потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 , а також відеозаписами до них (т.2, а.к.п.227-228, 234-236, 237-241);

- протоколом огляду документу від 17.11.2021, згідно з якими було оглянуто оптичний диск з відеозаписами з камери спостереження, які розміщені біля приміщення відділення ПТ «ломбард 24» ТОВ «Афінаж ЛДТ» і компанія» по вул. Ринкова, 2 в м. Чернігові та в приміщенні відділення ломбарду (т.2, а.к.п.224-226);

- протоколами огляду документу від 11.11.2021, згідно з якими було оглянуто оптичні диски з відеозаписами з камер спостереження, які розміщені на перехресті вулиць Шевченка О.Молодшого, проїжджій частині вул. Шевченка (Красний міст), тротуар проїжджої частини по вул. Шевченка в м. Чернігові (т.2, а.к.п.230-231,232-233).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; та за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно; з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання обвинуваченого на те, що потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обмовили його за вказівкою працівників поліції, не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, та, на переконання колегії суддів, є лише способом уникнення ОСОБА_8 кримінальної відповідальності.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Під час досудового розслідування та в ході судового розгляду були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні слідчі дії, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Потерпілі та свідки у цьому кримінальному провадженні на досудовому розслідуванні були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав недовіряти показанням цих осіб, які не перебували з обвинуваченим у неприязних стосунках, причин обмовляти ОСОБА_8 у них немає.

Показання потерпілих, надані ними у судовому засіданні місцевого суду, є логічними, послідовними, вони узгоджуються із обставинами, які вони повідомляли, зокрема, під час проведення слідчих експериментів за їх участю, а також з іншими матеріалами справи, та повністю підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Також, згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказали на фото ОСОБА_8 , як на особу, яка відкрито викрала у них мобільні телефони.

Водночас, апелянтом не було надано жодних доказів, які б спростовували свідчення вказаних осіб і доводили його невинуватість.

Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування і суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено.

А та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені, зокрема у вироку, докази порівняно з оцінкою їх захисником в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість органу досудового розслідування чи суду.

Інші доводи апеляційної скарги повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, а наведені на її обґрунтування аргументи, які були предметом обговорення у суді першої інстанції, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої апелянтом не спростована.

Відтак, позицію ОСОБА_8 про його непричетність до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до скоєного, дані про його особу, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України при визначенні остаточного покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни чи скасування вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2023 року щодо нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4