Справа № 944/1619/24
Провадження №1-кс/944/220/24
УХВАЛА

01.04.2024 рокум.Яворів

Слідчий суддя Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові матеріали заяви ОСОБА_3 , в інтересах скаржника ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилучених документів,

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до суду із вказаною заявою.

В обґрунтування заяви зазначено, що 28.12.2023 ОСОБА_4 у пункті пропуску «Краковець-Корчова» було відмовлено у перетині державного кордону України, а працівниками Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області вилучено у нього тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, видане на ім`я ОСОБА_4 , та довідку ВЛК, видану на ім`я ОСОБА_4 , що нібито містили ознаки підробки. Станом на день подання даної заяви за результатами проведеної перевірки матеріалів - відомості досі не внесені до ЄРДР та відповідно кримінальне провадження не було розпочато. 07.03.2024 захисник ОСОБА_4 через засоби поштового зв`язку подав до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області заяву про видачу оригіналів документів з матеріалів кримінального провадження. Проте ОСОБА_4 досі не повернули тимчасово вилучені документи.

Просив визнати протиправною бездіяльність дізнавача Яворівського ВПГУ НП у Львівській області та зобов`язати Яворівський РВП ГУ НП у Львівській області повернути ОСОБА_4 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК.

Заявник в судове засідання не прибув, його представник адвокат ОСОБА_3 подав заяву про слухання справи без його участі, просив зяву задовольнити з підстав наведених у ній.

Яворівським РВП ГУ НП у Львівській області явку представника на судове засідання не забезпечено, незважаючи на належне повідомлення про дату та час його проведення. Водночас було скеровано на адресу суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000107 від 18.03.2024.

Відповідно до вимог ст. 306 КПК УКкраїни, слідчий суддя вважає за можливе заяву розглянути у відсутності сторін.

Слідчий суддя оглянувши матеріали заяви та матеріали кримінального провадження вважає, що дана заяву підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні якихперебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування..

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження відомості щодо якого внесено до ЄРДР №0000107 від 18.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, в рамках якого 28.12.2023 протоколом огляду місця події вилучено тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, видане на ім`я ОСОБА_4 , та довідку ВЛК, видану на ім`я ОСОБА_4

18.03.2024 вказані вище документи визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № №0000107 від 18.03.2024. З клопотанням про накладення арешту на дані документи слідчий до слідчого судді не звертався.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст.169 КПК України передбачено підстави для повернення тимчасово вилученого майна особі, у якої воно було вилучено, серед яких п.3 зазначено випадок, передбачений ч.5 ст.171 КПК України, зокрема якщо уповноважена особа не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна не звернеться до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної заяви, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з рекомендаційних роз`яснень, викладених в Узагальненні підготованому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», результат аналізу ухвал слідчих суддів свідчить про те, що аргументом сторони обвинувачення, яким ця сторона послуговується для підтвердження законності залишення майна у володінні органів досудового розслідування та відсутності підстав для його повернення, є визнання такого майна речовими доказами. Однак слід враховувати, що якщо ці докази були одержані під час обшуку, визнання такого майна речовими доказами без звернення з клопотанням про його арешт не може вважатись належним порядком забезпечення правомірності володіння відповідним майном органами досудового розслідування. З огляду на це обґрунтованими є ухвали слідчих суддів щодо зобов`язання повернення такого майна. Те саме стосується майна, яке вилучене не в ході проведення обшуку, а під час затримання особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК, та при огляді місця події. Якщо стосовно такого вилученого майна не накладено арешт і воно перебуває у володінні органів досудового розслідування без належної правової підстави, слідчі судді постановляють обґрунтовані ухвали про зобов`язання повернення такого майна.

Уповноважена особа Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області не прибувши до суду та не спростувавши наведені представником заявника обставини, позбавила слідчого суддю можливості взяти до уваги інші обставини, ніж ті, що наведені на обґрунтування заяви.

В силу вимог п.18 ст.3 КПК України, на слідчого суддю покладений обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та законних інтересів осіб.

Таким чином, враховуючи, що арешт на вилучене в результаті огляду 28.12.2023 майно, про повернення якого клопоче власник, не накладено, заявник наполягав на поверненні майна, дізнавач не довів правомірність вилучення вказаного майна, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для повернення майна власнику.

Разом із цим, вирішуючи обґрунтованість решти вимог заявника, слідчим суддею враховується наступне.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Вказаний перелік рішень слідчого судді, які можуть бути прийняті ним за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Із урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що вимога предаставника заявника про визнання протиправною бездіяльності дізнавача, є безпідставною та неоґрунтованою, у зв`язку з чим в задоволенні такої вимоги слід відмовити.

Керуючи ст.168, 169, 220, 303-309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

заяву ОСОБА_3 в інтересах скаржника ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилучених документів, задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу, яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000107 від 18.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, повернути ОСОБА_4 вилучене під час проведення огляду 28.03.2024 майно: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, виданого на ім`я ОСОБА_4 , та довідки ВЛК, виданої на ім`я ОСОБА_4 .

У задоволенні вимоги скарги в частині визнання протиправоню бездіяльності дізначача СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1