Справа № 738/276/24
№ провадження 1-кп/738/50/2024
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року місто Мена Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мена матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 03 січня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мена Чернігівської області, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживаючий по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого: 30.11.1983 Народним судом Сосницького району Чернігівської області за ч.1 ст.140, ч.3 ст.81, ст..42 УК УССР до 3 років позбавлення волі; 27.02.1987 Менським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.140, ч.3 ст. 222, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі; 10.01.1996 Менським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі; 20.08.1998 Менським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.101 КК України до 4 років позбавлення волі; 26.08.2003 Менським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 14.05.2009 Менським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі; 12.12.2013 Менським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.122 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 03.05.2017 Сосницьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту; 28.09.2017 апеляційним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. на підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію» звільнений від відбування покарання; 29.11.2019 Менським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.06.20232 звільнений умовно достроково з невідбутим строком 1 рік 9 місяців 2 дні,

обвинуваченого за статтею 389? КК України,

за участю :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

ОСОБА_3 постановою Менського районного суду Чернігівської області від 18 липня 2019 року, яка набрала законної сили 30 липня 2019 року, визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 (сто двадцять) годин суспільно корисних робіт.

Відповідальною особою Корюківського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 12.08.2019 видано направлення до КП «Менакомунпослуга», згідно якого він мав приступити до виконання суспільно корисних робіт не пізніше 13.08.2019, однак до відпрацювання вчасно не приступив.

12.09.2019 ухвалою Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_3 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 29.11.2019 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Після звільнення з місць позбавлення волі, 26.07.2023 ОСОБА_3 відповідальною особою Корюківського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, видано направлення до КП «Менакомунпослуга», згідно якого порушник мав приступи до відпрацювання суспільно корисних робіт не пізніше 27.07.2023. Однак, згідно повідомлень КП «Менакомунпослуга» ОСОБА_3 був відсутній без поважних причин на відпрацюванні суспільно корисних робіт у такі дні: 27.07.2023, 28.07.2023, 31.07.2023, 01.08.2023, 02.08.2023, 03.08.2023, 04.08.2023, 07.08.2023, 08.08.2023, 09.08.2023, 10.08.2023, 11.08.2023, 14.08.2023, 15.08.2023, 16.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023, 21.08.2023, 22.08.2024, 23.08.2023, 24.08.2023, 25.08.2023, 28.08.2023, 29.08.2023, 30.08.2023, 01.09.2023, 04.09.2023, 05.09.2023, 06.09.2023, 07.09.2023, 08.09.2023, 11.09.2023, 12.09.2023.

В подальшому, 12.09.2023 на ОСОБА_3 органом пробації складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-2 КУпАП. Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 28.09.2023 на останнього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Після відбуття даного покарання, 18.12.2023 ОСОБА_3 відповідальною особою Корюківського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, видано направлення до КП «Менакомунпослуга», згідно якого порушник мав приступи до відпрацювання суспільно корисних робіт не пізніше 19.12.2023. Однак, останній, будучи особою, яку притягнено до адміністративної відповідальності на підставі ст. 183-2 КУпАП, протягом двох днів, з дати вказаної в направленні уповноваженої особи органу з питань пробації, умисно не прибув до місця виконання суспільно корисних робіт та згідно повідомлень наданих КП «Менакомунпослуга» ОСОБА_3 був відсутній без поважних причин на відпрацюванні суспільно корисних робіт у такі дні: 20.12.2023, 21.12.2023, 22.12.2023, 25.12.2023, 26.12.2023, 27.12.2023, 28.12.2023, 29.12.2023, 01.01.2024, 02.01.2024, 03.01.2024, 04.01.2024, 05.01.2024, 08.01.2024, 09.01.2024, 10.01.2024, 11.01.2024, 12.01.2024, 15.01.2024, 16.01.2024, 18.01.2024, 19.01.2024, 22.01.2024, 23.01.2024, 24.01.2024, 25.01.2024, 26.01.2024, 29.01.2024, 30.01.2024, 31.01.2024, 01.02.2024, 02.02.2024, 05.02.2024, 06.02.2024, що свідчить про злісність ухилення останнього від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Станом на 06.02.2024 ОСОБА_3 не прибув до місця виконання суспільно корисних робіт протягом двох днів з дати, визначеної у направленні без поважних причин та не відпрацював жодної з призначених постановою Менського районного суду Чернігівської області 120 годин суспільно корисних робіт.

ІІ. Позиції учасників кримінального провадження.

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті від 06 лютого 2024 року.

За змістом обвинувального акту, який підтримала прокурор, остання вважала установленим те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 389? КК України.

Під час виступу у судових дебатах прокурор просила визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389? КК України, зазначила, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому відсутні, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому також відсутні, просила призначити ОСОБА_3 покарання у виді за статтею 389? КК України у виді 1 року позбавлення волі. А враховуючи, що станом на дату розгляду справи у ОСОБА_3 залишилося не відбутими 1 рік 9 місяців 2 дні позбавлення волі за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2019 року, тому просила застосувати статтю 71 КК України, використавши принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 , допитаний у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, погодившись з усіма фактичними обставинами справи та кваліфікацією діяння, пояснив, що дійсно, від перебував на обліку в органу пробації та був направлений до КП «Менакомунпослуга» для відпрацювання 120 годин суспільно корисних робіт. Проте не з`являвся на відпрацювання без поважних причин, просить суд суворо не карати.

ІІІ. Оцінка Суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і стосуються винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікації його дій, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити саме ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи, які стосуються винуватості обвинуваченого, у вчиненні злочину і кваліфікації його дій, ніким не оспорюються, Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за статтею 389? КК України, як злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, а вина його у скоєному доведена у повному обсязі.

ІV. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Статті 65-73 КК є кримінально-правовими нормами, які визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

V. Призначення покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК в судовому засіданні не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК в судовому засіданні не встановлені.

Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідно до статті 65 КК враховує:

1. ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК є нетяжким злочином;

2. наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

3. особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

4. наявність постійного місця проживання та негативну характеристику за місцем проживання;

5. відсутність обставин, які пом`якшують покарання;

6. те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

У зв`язку із чим, Суд доходить висновку про необхідність обрання ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин у виді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання більш тяжкого покарання Суд не знаходить.

Станом на дату розгляду справи, а саме 22 квітня 2024 року, у ОСОБА_3 залишилося не відбутими 1 рік 9 місяців 2 дні позбавлення волі за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2019 року.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про призначення остаточного покарання з застосуванням статті 71 КК України використавши принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за статтею 389? Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2019 року та визначити остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1