Провадження № 1-кп/638/1024/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001301 від 24.06.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабаї Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2008 та 2011 років народження, не судимого, військовослужбовець за призовом під час мобілізації у званні "солдат", на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду водія протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудного ОСОБА_4 , який є військовозобов?язаним 29.01.2023 відповідно до мобілізаційного плану на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 29 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», рядовий ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією в особливий період.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв?язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжено по теперішній час.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, рядовий ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов?язки та бути готовим до виконання завдань, пов?язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов?язків, та про зроблені йому зауваження зобов?язаний доповідати безпосередньому начальникові.

Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України конституційним обов?язком громадян України. Відповідно до статей 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов?язків, зобов?язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповілає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Однак, рядовий ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів 02.06.2023 приблизно о 14 год. 00 хв. вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин, незаконно ухилився від проходження військової служби та провів час на власний розсуд.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, рядовий ОСОБА_4 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, та за відсутності законних підстав, в умовах воєнного стану, без поважних причин та відповідного дозволу командирів, 02.06.2023 приблизно о 14 год. 00 хв. самовільно залишив місце несення служби, а саме: тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася в районі АДРЕСА_2 , та у період з 02.06.2023 по 25.10.2023 перебував за межами частини та проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, рядовий ОСОБА_4 в період з 02.06.2023 по 25.10.2023 в умовах воєнного стану, незаконно постійно перебував поза межами місця проходження військової служби, тобто розташування військової частини НОМЕР_1 , не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на території військової частини НОМЕР_1 обов?язки з військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами території військової частини України в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до 25.10.2023 - до моменту затримання правоохоронними органами.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою провину у фактично вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Фактичні обставини справи не оспорював, пояснив при цьому, що повністю згоден з тими обставинами, що викладені в обвинувальному акті та які дійсно мали місце, також кваліфікація інкримінованого йому злочину йому зрозуміла та заперечень з цього приводу він не має.

Пояснення ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що підсудний ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор та підсудний не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі підсудний, правильно розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності його позиції, роз`яснивши підсудному про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З урахуванням викладеного, суд, допитавши у судовому засіданні підсудного та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу підсудного, дійшов висновку, що подія правопорушення мали місце, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, його дії вірно кваліфіковано органом досудового слідства за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Визначаючи вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує: тяжкість скоєного злочину, які згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином; характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали; суспільну небезпеку; а також, враховує особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що підсудний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженць с. Бабаї Харківської області, українец, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні двох дітей 2008 та 2011 років народження, раніше не судимий, військовослужбовець за призовом під час мобілізації, на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду водія протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , на обліку у лікаря нарколога та лікаря - психіатра не перебуває. Згідно з службовою характеристикою за підписом командира роти вогневої підтримки віськової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 та начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , підсудний ОСОБА_4 за час проходження віськової служби показав себе з негативної сторони, у віськовому відношенні підготовлений незадовільно, має низький рівень мотивації до військової служби.

В силу ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання підсудному ОСОБА_4 суд вважає щире каяття у скоєному.

В силу ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання підсудному ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу підсудного, визнання ним вини та щирого каяття, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити підсудному ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, покарання в межах санкції зазначеної статті у виді позбавлення волі.

Витрати на проведення судових експертиз відсутні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26.10.2023 до підсудного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого в подальшому продовжувався. Враховуючи приписи ст.72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 349, 395 КПК України,ст.ст. 12, 65-67, 72, 407 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 25 жовтня 2023.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів: засудженому з дня отримання копії вироку, іншим учасникам судового провадження з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Підсудному та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1