Провадження № 1-кп/742/34/24
Єдиний унікальний № 742/2116/22
ВИРОК

Іменем України

18 червня 2024 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000270 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Татарстан російської федерації, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участі сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 - видалений з зали судового засідання на увесь час розгляду справи, захисник ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , представник потерпілої - адвокат ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

1.Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

05.07.2022, близько 14 год 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 . переслідуючи єдиний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання на грунті раптово виниклих неприязних відносин з останньою, діючи умисно наніс один удар правою ногою в область сідниць потерпілої. Внаслідок чого ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці попереку, сідниць, куприку, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 154 від 10.08.2022 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_4 кваліфікується як умисне заподіянні легкого тілесного ушкодження, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

2. Позиція обвинуваченого.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 21 березна 2024 року за неналежну поведінку обвинуваченого в залі судового засідання, порушення ним порядку, не реагування на зауваження та вимоги головуючого судді, ухилення останнього від суду, зневагу до суду, невизнанная повноважень суду, видалено обвинуваченого ОСОБА_4 з зали судового засідання на увесь час розгляду справи та призначено йому захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернігівській області .

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала , що 05.07.2022 року вона перебувала на городі по АДРЕСА_2 , їй зателефонувала мама і сказала, що до їде колишній чоловік ОСОБА_9 і хоче забрати дитину. Мати вивела дитину до під`їзд будинку і пішла на город. А вона , дочка та ОСОБА_4 залишилися в трьох розмовляти. Вона повідомила ОСОБА_4 , що сьогодні не може віддати доньку , так як , в цей день були поминки по діду і вони хотіли побути разом. На що ОСОБА_4 обурився і почав її ображати. Небажаючи продовжувати розмову у формі лайки вона взяла дитину за руку і пішла на город. Обвинувачений ОСОБА_4 почав їх наздоганяти. В руках обвинуваченого знаходився велосипед. Наздогнавши їх ОСОБА_4 вдарив її правою ногою в нижню частину спини. Від удару та болю вона присіла і заплакала. Донька злякалася і також почала плакати. ОСОБА_4 продовжував агресивно реагувати, кричав та ображав. Все це було на очах матері ОСОБА_10 , яка перебувала на городі. Відразу ж після отримання удару вона зателефонувала до поліції і повідомила, що її вдарив колишній чоловік. Майже відразу до них підійшла її мама ОСОБА_11 та через незначний час на велосипеді приїхав батько ОСОБА_12 . Обвинувачений ОСОБА_4 весь час знаходився поряд та заперечував те що відбулося, наголошуючи, що ніхто нічого не бачив і не доведе. Працівники Поліції приїхали швидко. В їх присутності вона написала заяву та повідомила обставини отримання ушкоджень. До сімейного лікаря звернулася 07.07.22 року, так як раніше боялася.

Свідок ОСОБА_13 показала, що потерпіла є її донькою. 05.07.2022 року в АДРЕСА_2 , вона знаходилась дома з онучкою. Їй зателефонував ОСОБА_14 і повідомив, що приїде до них. Вона зібрала дитину і вивела її під під`їзд будинку, передала доньці і пішла на город. ОСОБА_4 був біля будинку і вони залишилися втрьох розмовляти. Через деякий час вона побачила, що в сторону городу іде донька і тримає онучку за руку, а за ними з велосипедом іде ОСОБА_4 і голосно розмовляє. Раптом ОСОБА_4 наніс удар правою ногою в спину доньки в області куприка. Від удару донька впала на коліна і почала плакати та звати на допомогу. Дитина була поряд з мамою і також плакала. Відразу ж вона зателефонувала своєму чоловіку ОСОБА_15 та матері обвинуваченого ОСОБА_4 , та повідомила про те, що ОСОБА_4 вдарив її доньку, після чого підійшла до доньки та онуки. ОСОБА_4 знаходився трохи далі від них і не припиняв лайку. Він заперечував свою причетність до нанесення удару та продовжував ображати доньку, вимагав віддати дитину та погрожував її забрати. Чоловік ОСОБА_16 приїхав на місце на велосипеді дуже швидко, раніше за працівників Поліції і забрав ОСОБА_4 до під`їзду, де вони і чекали працівників поліції. В її присутності дитина також говорила працівнику Поліції, що тато бив маму, а ОСОБА_4 все заперечував і казав, що дитину так навчили говорити. На наступний день донька почувалася все ще погано, на її тілі видно було синці, особливо в області куприка, і вони вирішили звернутися до сімейного лікаря.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що він є батьком потерпілій . 05.07.2022 року він перебував у центрі міста, і зателефонувала дружина та повідомила, що ОСОБА_4 вдарив їхню дочку біля городу і потрібно терміново приїхати. Через 10 хв. він на велосипеді вже був на місці події. На городі на траві сиділа дочка заплакана і поряд онучка, яка притулялася до мами. Поруч з ними з велосипедом в руках стояв ОСОБА_4 . ОСОБА_18 постійно плакала і відверталася від батька. Він запитав у ОСОБА_19 навіщо він таке зробив, на що він відповів, що її не трогав. І далі, на підвищених тонах, пішла розмова стосовно дитини. Потім він запропонував дочекатися працівників Поліції у дворі біля під`їзду і вони з ОСОБА_4 удвох пішли, а онучка, дружина та донька залишилась на городі, так як донька не могла встати, в неї боліла спина після удару. Майже відразу приїхали працівники Поліції і почали відбирати пояснення у ОСОБА_4 , а він з іншим працівником Поліції повернувся на город до доньки, де вона і надавала сидячи свої пояснення. Під час розмови з дружиною, остання повідомила , що до них приїхав ОСОБА_4 і почав вимагати щоб йому віддали доньку на прогулянку. На що його донька ОСОБА_6 відмовила, так як в цей день були поминки по діду і вони хотіли побути разом. Обвинувачений був незадоволений розмовою і почав кричати, після чого потерпіла ОСОБА_6 взяла дитину за руку і пішла у бік городу. Наздоганяючи їх ОСОБА_4 вдарив правою ногою в спину, після удару вона впала на коліна. Наступного дня ОСОБА_16 бачив синці на спині у доньки і вона пішли до сімейного лікаря на обстеження.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показав, що вона являється практичним психологом центру соціальної служби Прилуцької міської ради.

ОСОБА_21 знає давно, оскільки її мама ОСОБА_22 , звернулася за допомогою дитячого психолога за рік до події і вони працювали з дівчинкою. В ході досудового розслідування, в якості психолога і в її присутності, було здійснено допит дитини. Під час допиту дитина розповідала, що тато тягав маму за руки і вдарив її у бік ( це дитина відтворила на іграшці), а мама плакала і просила про допомогу. Дитина негативно реагувала на чоловічі голоси, гучність у коридорі,була налякана і весь час запитувала : «Чи не буде поряд тата?» Раніше, під час спілкування, дитина повідомляла, що була присутня у домашніх сварках. Дитина знаходиться у такому віці, що придумати такі дії, не побачивши насильства не могла. Враховуючи вік дитини, остання не змогла конкретизувати коли батько наносив тілесні ушкодження мамі.

Свідок ОСОБА_23 показала, що являється сусідкою сім`ї Корольових , де проживає ОСОБА_22 з донькою. 05.07.2022 року, ближче обіду, знаходилась дома з чоловіком і почула крики. Самого факту побиття ОСОБА_4 потерпілої вона не бачила, а лише чула, що ОСОБА_24 плаче та говорить, що її вдарив чоловік ногою, а ОСОБА_4 , виражався нецензурною лайкою і говорив що не бив, і ніхто нічого не бачив та не піде свідчити. Після чого приїхали працівники Поліції і складали протокол з причин нанесення тілесних ушкоджень.

Рапорт помічника чергового сектору моніторингу Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 05.07.2022 року в якому вказано, що 05.07.2022 року об 13 год 48 хвилин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05.07.2022 року о 13:47 ОСОБА_6 повідомила, що за адресою АДРЕСА_3 її вдарив колишній чоловік( т.2, а.с.16).

Заява ОСОБА_6 від 05.07.2022 року на ім`я начальника Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області в якій заявник просить притягнути до відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_4 , який 05.07.2024 року близько 14 години завдав їй тілесні ушкодження, а саме вдарив ногою у нижню частину спини, а саме копчик( т.2, а.с.17).

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000270 від 06.07.2022 року в якому зазначено, що 05.07.2022 року до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки : АДРЕСА_4 , про те, що 05.07.2022 року, близько 14 години наглядно знайома особа нанесла тілесні ушкодження.

Висновок експерта № 154 від 04.08.2022 року, яким встановлено що у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлені наступні тілесні ушкодження: синці в ділянці попереку, сідниць,куприку. Вище вказані ушкодження утворилися в результаті ударних дій тупого предмету, не виключено «кулаків,ніг» з прикладанням травмуючих сил, достатніх для їх утворення, в ділянці розташування ушкоджень. Термін загоєння описаних ушкоджень складає до шести діб, що не суперечить можливості виникнення 05.07.2022 року. Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Синці виявлені у ОСОБА_6 суперечать можливості їх отримання в результаті падіння на площину з положення стоячи( т.2, а.с.23-25).

Протокол огляду речей від 03.08.2024 року , відповідно до якого слідчий оглянув медичну документацію, а саме : медичну карту № НОМЕР_1 на ім.»я ОСОБА_6 в якій зазначено, що 07.07.2022 року ОСОБА_6 зверталася до сімейного лікаря ОСОБА_25 , зі слів ОСОБА_26 їй 05.07.2022 року нанесли тілесні ушкодження в область поперекового відділу хребта , куприка, сідниць. Виявлено невелику гематому синюшного відтінку розміром 7 см( т.2,а.с.27-28).

Протокол проведення слідчого експерименту від 09.08.2022 року з долученим DVD+R диском,проведений за участі потерпілої ОСОБА_6 з якого вбачається, що потерпіла вказала та показала, як обвинувачений наніс їй удар правою ногою в район спини , сідниць та куприку ( т.2, а.с.45-48).

Протокол проведення слідчого експерименту від 09.08.2022 року з долученим DVD+R диском, проведений за участі свідка ОСОБА_10 з якого вбачається, що свідок вказала та показала, як обвинувачений наніс потерпілій ОСОБА_6 удар правою ногою в район спини , сідниць та куприку ( т.2, а.с.41-44).

4. Оцінка Суду.

Відповідно до статті 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягають подія кримінального правопорушення( час, місце,спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення ) , винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Частина друга статті 17 КПК України передбачає, що сторона обвинувачення має довести ці обставини поза розумним сумнівом.

Відповідно до статті 94 КПК України, оцінка суду має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у тому числі на оцінці кожного доказу, наданого сторонами кримінального провадження. Суд не може ігнорувати надані суду докази лише з тієї причини, що вони ставлять під сумнів версію, запропоновану стороною обвинувачення.

Згідно ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом (недопустимих доказах), а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.1.Оцінка доказів з точки зору належності та допустимості , кожного окремо в з точки зору їх достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності .

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно ч.2 цієї статті КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У ч.1 ст.89 КПК України визначено, що суд вирішує питання про допустимість доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими, оскільки зібрані відповідно до вимог КПК України і стосуються даної справи.

Надаючи оцінку, показанням потерпілої ОСОБА_6 , суд визнає їх логічними , послідовними та достовірними.

Показання потерпілої, щодо обставин виникнення конфлікту повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_10 , які суд визнає також достовірними, та які узгоджуються між собою, та підтверджують, як сам факт виникнення конфлікту між потерпілою та колишнім зятем, так і обставини нанесення ОСОБА_4 удару потерпілій правою ногою її дочці в задню частину тіла, в районі спини та сідниць.

Достовірність показань потерпілої та свідка ОСОБА_10 , щодо обставин нанесення потерпілій тілесних ушкоджень підтверджуються рапортом помічника чергового , який отримав повідомлення на лінію «102» від ОСОБА_6 про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Дане повідомлення надійшло до Прилуцького РВП 05.07.2022 року об 13 год 47 хв. , що свідчить про звернення потерпілої до правоохоронних органів відразу ж після отримання тілесних ушкоджень , та заявою ОСОБА_6 , яка 05.07.2022 року повідомила про обставини отримання нею тілесних ушкоджень.

Крім того, показання потерпілої та свідка ОСОБА_10 , узгоджуються як з протоколами слідчих експериментів, проведених з їх участю, в частині обставин нанесення ОСОБА_4 удару потерпілій, так і з висновком судово- медичної експертизи, якою встановлено, що виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я , можуть бути утворені 05.07.2022 року , в тому числі не виключається від «кулаків, ніг», та не могли бути отримані від падіння на площину.

Показання свідка ОСОБА_27 , хоча останній і не був очевидцем нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень його доньці ОСОБА_6 , узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_10 , в тій частині, що безпосередньо після нанесення удару ОСОБА_4 його доньці, ОСОБА_13 зателефонувала йому та повідомила про обставини конфлікту, а саме про нанесення удару ОСОБА_4 доньці, і після чого він відразу ж приїхав на місце події, та побачив, що донька плаче і скаржиться на біль в спині.

Показання свідка ОСОБА_23 підтверджують, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник конфлікт, який вона не бачила, а лише чула , як потерпіла скаржилася на те, що ОСОБА_4 її вдарив, а ОСОБА_4 стверджував, що її не бив.

Показання свідка ОСОБА_20 , яка являється практичним психологом центру соціальної служби Прилуцької міської ради, та яка була присутня під час допиту малолітньої ОСОБА_28 , не підтверджують обставини заподіяння 05.07.2022 року ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , але вказують на те, що дитина неодноразово була присутня під час здійснення ОСОБА_4 насилля відносно ОСОБА_6 , що і призвело до необхідності звертатися до психолога , а тому показання даного свідка характеризують обвинуваченого, як особу схильну до сімейного насильства.

Доводи сторони захисту про недоведеність вини обвинуваченого та недостовірність показань потерпілої із-за наявного конфлікту між обвинуваченим та потерпілою з приводу спільної доньки, суд не приймає до уваги з підстав викладених вище , і розцінює дану позицію, як намагання сторони захисту досягти мети уникнення обвинуваченим покарання.

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності та з точки зору достатності, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено «поза розумним сумнівом» винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні.

Враховуючи викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , за ч.1 ст.125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я.

5. Призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом обставин , які пом`якшують та обтяжують, покарання не встановлено.

При цьому суд враховує характер і ступінь скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який не притягувався до кримінальної відповідальності , посередню характеристику з місця проживання , на обліку в психоневрологічному та наркологічному відділеннях не знаходиться.

Беручи до уваги вище викладені обставини, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливо при застосуванні до нього покарання в межах санкцій ч.1 ст.125 КК України у вигляді громадських робіт.

Cаме таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

6. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 , в якому остання просить стягнути з останнього на її корить в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 10000 гривень. Свої вимоги аргументує тим, що спричинивши їй тілесні ушкодження від яких вона зазнала сильного фізичного болю, потягли за собою відновлення стану здоров`я та заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 15 000 гривень.

Так, оцінюючи вимоги ОСОБА_6 щодо заявленого відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_4 та шкодою, яка заподіяна здоров`ю потерпілого у виді легких тілесних ушкоджень, в результаті яких потерпілому завдано моральних та душевних страждань, що негативно вплинуло на її звичайний спосіб життя, характер та обсяг фізичних страждань потерпілої, морально-психологічні хвилювання у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, внаслідок яких ОСОБА_6 була вимушена зверталася до медичного закладу для лікування, внаслідок чого не могла займатися своїми звичними справами .

Вищевказані обставини свідчать про завдання кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди, а тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості та співмірності завданої моральної шкоди потерпілій та приймаючи до уваги, що здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 було заподіяно шкоду, вона зазнала фізичного болю та страждань, витрачала час і зусилля для відновлення попереднього стану свого здоров`я, вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди у сумі 10 000 гривень, який відповідає принципу моральності, співмірності та достатності.

На обґрунтування вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу потерпілою надано договори про надання професійної правничої допомоги від 12.08.2022 ( т.1,а.с.31) із адвокатом ОСОБА_7 , акт виконаних робіт від 15.11.2022 року на суму 5 тис. грн.( т.1, а.с. 33), акт виконаних робіт від 04.06.2024 року на суму 5 тис. грн.( т.2, а.с. 52) та квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 04.06.2024 ( т.2 а.с.53) про сплату ОСОБА_6 10000 гривень за надання правової допомоги.

Відповідно п. 1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу враховано до складу процесуальних витрат.

Частина 2 ст. 120 КПК України відносить витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого до витрат на правову допомогу.

Положеннями ст. 119 КПК України суду надано право враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд, згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Враховуючи, що стороною захисту не спростовані доводи про не співмірність судових витрат та з урахуванням , що досудове слідство та судовий розгляд даного кримінального провадження майже два роки, то на переконання суду витрати на правничу допомогу, які понесені потерпілими є співмірними і підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази по справі, повинно бути вирішено за правилами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого частиною 1 статті 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 ( двісті) годин.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10 000 ( десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 10 000( десять тисяч) гривень в рахунок витрат понесених на правничу допомого.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 - відмовити.

Речові докази: медичну карту № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , яка передана на зберігання власнику залишити у володінні ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення . Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору після його проголошення.

Суддя ОСОБА_29