Справа № 344/5840/24
Провадження № 1-кс/344/2611/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 рамках кримінального провадження № 0000041 від 28.07.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивує тим, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000041 від 28.07.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 111 КК України.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва ЗС РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які були розцінені представниками влади і ЗС РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України - в АР Крим та м. Севастополі .

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та ЗС РФ вирішили досягти шляхом розв`язання та ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців ЗС РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя , а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, зокрема громадян України та Російської Федерації, створення і фінансування не передбачених законом збройних формувань та вчинення інших злочинів.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи генерального штабу збройних сил російської федерації (далі - ГШ ЗС РФ) на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади й службових осіб ЗС РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося досягнення військово-політичних цілей РФ, які, на думку співучасників, були прямо пов`язані з необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя й південно-східних регіонів України із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних, інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

У березні - квітні 2014 року в м. Луганську та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 27.04.2014 оголошено «Декларацію про суверенітет Луганської народної республіки» та 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акта про проголошення державної самостійності Луганської народної республіки», за результатами якого проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ЛНР» представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (органи державної влади «ЛНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Вказана терористична організація «ЛНР» має організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність і дисципліну, її учасники озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мають тяжке військове озброєння та військову техніку. В зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставляться завдання щоденної діяльності, що полягає в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ЛНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Луганської області, встановлення режиму військового стану, протистояння підрозділам Збройних Сил України та правоохоронних органів України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокуються в різних населених пунктах і місцевостях на тимчасово окупованій чистині Луганської області та мають загальну координацію керівництва.

Місто Лутугине Луганської області було захоплено незаконними збройними формуваннями підконтрольними представниками влади та ЗС РФ з 07.04.2014.

Розпорядженням КМУ від 7 листопада 2014 р. № 1085-р, із змінами, внесеними згідно з Розпорядженням КМ № 117-р від 02.02.2022, «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» Луганський район Луганської області, до складу якого входить місто Лутугине, внесений до відповідного переліку.

Відповідно до розділу ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України» Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за № 1668/39004 зі змінами, внесеними Наказом від 09.03.2023 № 84, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 09 березня 2023 року за № 424/39480, вся територія Луганського району Луганської області тимчасово окуповані Російською Федерацією з 07.04.2014 року.

У свою чергу, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до наказу УМВС України у Луганській області № 102 від 09.04.2003 призначений на посаду дільничного інспектора міліції відділення дільничних інспекторів міліції Лутугінського районного відділу міліції УМВС України у Луганській області.

31.05.2011 ОСОБА_5 відповідно до наказу УМВС України у Луганській області № 165 від 31.05.2011 присвоєно спеціальне звання майор міліції.

Наказом ГУ МВС України у Луганській області № 94 від 14.02.2012 ОСОБА_5 призначений на посаду старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лутугінського районного відділу міліції ГУ МВС України у Луганській області.

Разом з цим, під час роботи в органах внутрішніх справ України ОСОБА_5 склав офіційну присягу і урочисто поклявся завжди залишатися відданим народові України.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівники органів внутрішніх справ відносяться до правоохоронних органів.

04 липня 2014 на офіційному веб-сайті МВС України було розміщено звернення колегії МВС України до особового складу органів і підрозділів внутрішніх справ Донеччини та Луганщини, згідно якого всі працівники були зобов`язані прибути до м. Сватово Луганської області до 07 липня 2014 року.

На виконання вимог наказу МВС України від 12 березня 2013 року № 230, діючого станом на 2014 рік, яким затверджена Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, наказом начальника ГУМВСУ від 22 жовтня 2014 року № 3357 було призначено службове розслідування за фактом невиходу на службу окремих співробітників міліції в тому числі і ОСОБА_5 .

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію», в редакції чинній станом на 2014 рік, Дисциплінарним статутом ОВС та Положенням № 114.

Так, слідством встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 не пізніше липня 2014 року, точної дати в ході досудового розслідування встановити не представилося за можливе, був призначений на посаду поліцейського так званого « Лутугинського РВВС МВС ЛНР », мовою оригіналу: « Лутугинского районного отдела внутренних дел Министерства внутренних дел Луганской народной республики ».

У подальшому ОСОБА_5 добровільно вступив на посаду заступника начальника відділу дільничних інспекторів поліції так званого « Лутугинського РВВС МВС ЛНР », мовою оригіналу: «заместитель начальника отдела участковых инспекторов полиции Лутугинского районного отдела внутренних дел Министерства внутренних дел Луганскою народной республики».

Разом з цим, перебуваючи на вказаній вище посаді у так званому «МВС ЛНР» ОСОБА_5 за сумлінне та зразкове виконання злочинних завдань, покладених на виконання т.зв. «МВС ЛНР», а також вказівок очільників так званого « Лутугинського РВВС МВС ЛНР », 11.11.2022, будучи одягнутим в однострій вказаного вище незаконного збройного формування та перебуваючи у приміщенні із іншими його учасниками, був нагороджений керівником т.зв. «МВС ЛНР» ОСОБА_6 ключами від наданого йому як заохочення житлового приміщення.

За результатами службового розслідування ОСОБА_5 відповідно до наказу ГУ МВС України у Луганській області № 375 о/с від 04.11.2014 був звільнений із органів внутрішніх справ України.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи на службі у незаконних збройних формуваннях терористичної організації т.зв. «ЛНР», допомагав представникам окупаційної влади у проведенні обшуків та фільтраційних заходів з проукраїнським налаштованим населенням на тимчасово окупованій території Луганської області та близькими родичами військовослужбовців Збройних Сил України, які мешкають в тимчасово окупованому місті Лутугине Луганського району Луганської області, з метою встановлення відомостей військового характеру щодо підрозділів Збройних Сил України, зокрема ідентифікації військовослужбовців на місцевості у зоні бойових зіткнень з збройними силами російської федерації, на території Луганської та Донецької областей.

За таких обставин, ОСОБА_5 , умисно перейшов на бік ворога в умовах збройного конфлікту.

У ході досудового розслідування встановлено, що не пізніше ніж з липня 2014 року і по сьогоднішній день громадянин України ОСОБА_5 добровільно проходить службу та обіймає відповідні посади у т.зв. « Лутугинському РВВС МВС ЛНР », мовою оригіналу: « Лутугинском районном отделении внутренних дел Министерства внутренних дел Луганской народной республики ».

Разом з цим, перебуваючи на посадах у так званому «МВС ЛНР» ОСОБА_5 за сумлінне та зразкове виконання злочинних завдань, покладених на виконання т.зв. «МВС ЛНР», а також вказівок очільників так званого « Лутугинського РВВС МВС ЛНР », 11.11.2022, будучи одягнутим в однострій вказаного вище незаконного збройного формування та перебуваючи у приміщенні із іншими його учасниками, був нагороджений керівником т.зв. «МВС ЛНР» ОСОБА_6 ключами від наданого йому як заохочення житлового приміщення.

При цьому, ОСОБА_5 усвідомлював, що терористична організація «ЛНР», в діяльності якої він приймає участь, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної матеріальної шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокацій воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяними у відсічі збройної агресії російської федерації проти України.

Тобто, будучи громадянином України, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, добровільно долучився та прийняв участь у терористичній організації «Луганська народна республіка», шляхом вступу до складу « Лутугинского районного отдела внутренних дел Министерства внутренних дел Луганской народной республики » та участі у функціонуванні вказаного структурного підрозділу т.зв. «МВС ЛНР».

Поряд з цим, не пізніше ніж з липня 2014 року і по теперішній час, громадянин України ОСОБА_5 , підтримуючи збройну агресію російської федерації проти України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою вчинення дій на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, добровільно вступив та приймає участь у незаконному збройному формуванні терористичної організації «ЛНР», а саме у так званому « Лутугинському РВВС МВС ЛНР », мовою оригіналу: « Лутугинском районном отделе внутренних дел Министерства внутренних дел Луганской народной республики », який має організаційну структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість та дисципліну, і в якому проводиться стройова та фізична підготовка, та який, як і всі структурні підрозділи т.зв. «МВС ЛНР» (мовою оригіналу - «МВД ЛНР»), має на озброєнні придатну для використання вогнепальну, вибухову та іншу зброю.

Разом з цим, перебуваючи на вказаній вище посаді у так званому «МВС ЛНР» ОСОБА_5 за сумлінне та зразкове виконання злочинних завдань, покладених на виконання т.зв. «МВС ЛНР», а також вказівок очільників так званого « Лутугинського РВВС МВС ЛНР », 11.11.2022 , будучи одягнутим в однострій вказаного вище незаконного збройного формування те перебуваючи у приміщенні із іншими його учасниками, був нагороджений керівником т.зв. «МВС ЛНР» ОСОБА_6 ключами від наданого йому як заохочення житлового приміщення.

Перебуваючи на посаді працівника т.зв. «МВС ЛНР» (мовою оригіналу - «МВД ЛНР»), громадянин України ОСОБА_5 , серед іншого допомагав представникам окупаційної влади у проведенні обшуків та фільтраційних заходів з проукраїнським налаштованим населенням на тимчасово окупованій території Луганської області та близькими родичами військовослужбовців Збройних Сил України, які мешкають в тимчасово окупованому м. Лутугине Луганського району Луганської області , з метою встановлення відомостей військового характеру, щодо підрозділів Збройних Сил України, зокрема ідентифікації військовослужбовців на місцевості у зоні бойових зіткнень з збройними силами російської федерації, на території Луганської та Донецької області, а також вчиняв інші дії, направлені на забезпечення функціонування т.зв. «МВС ЛНР» (мовою оригіналу - «МВД ЛНР»), завданням якого є підтримання життєдіяльності та функціонування терористичної організації «ЛНР» і вчинення дій, спрямованих на заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, про що достеменно відомо ОСОБА_5 .

В сукупності ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 111 КК України, тобто у вчиненні державної зради, а саме: діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України; переході на бік ворога в умовах збройного конфлікту; ч. 1 ст. 258-3 КК України, тобто в умисних діях, які виразились в участі в терористичній організації; ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в умисних діях, які виразились в участі в діяльності не передбачених законом збройних формувань.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України, у відповідності до ст. ст. 135, 136, 278, глав 6,11 КПК України, 21.03.2024 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

На даний час ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України, де переховується від органів досудового розслідування та суду, лінію розмежування у напрямку підконтрольної Україні території не перетинав, що підтверджується рапортом оперативного співробітника Івано-Франківського управління ДВБ НП України № 725/42-08/01-24 від 21.03.2024.

21.03.2024 здійснено виклик ОСОБА_5 на 25.03.2024, 26.03.2024 та 27.03.2024 для участі у слідчій дії - допит як підозрюваного та інших слідчих діях у кримінальному провадженні № 0000041, шляхом розміщення відповідної публікації в газеті «Урядовий кур`єр» (випуск № 59 ( НОМЕР_2 ) від 21.03.2024, арк. 15).

21.03.2024 повістки про виклик ОСОБА_5 на 25.03.2024, 26.03.2024 та 27.03.2024 для участі у слідчій дії - допит підозрюваного, опубліковані також на фіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Станом на 27.03.2024 ОСОБА_5 до органу досудового розслідування або прокуратури для проведення слідчих дій не з`явився.

27.03.2024 року П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання, крім цього, просить не визначати розмір застави.

Захисник в судовому засіданні щодо даного клопотання поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання, зважаючи на те, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 111КК України та достатність підстав вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та суду, перебуває на непідконтрольній державній владі України території, у його діях наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України - а саме, переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого злочину, що підтверджується тим, що місце ОСОБА_5 знаходження не відоме, у зв`язку із цим він оголошений в розшук; - вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, а тому, приходжу до висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою з наступних підстав.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук 06.10.2023 року.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачено, що у випадку, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності у встановленому порядку, встановлено інші правила, ніж передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно зі ст.5. ч.1, п.f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Статтею 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Згідно зі ст.25 вказаної вище Конвенції для цілей цієї Конвенції термін постанова про утримання під вартою означає будь яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Тобто, вказані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без будь яких альтернатив.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 28.07.2023 року, внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 111 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України, у відповідності до ст. ст. 135, 136, 278, глав 6,11 КПК України, 21.03.2024 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 від 27.03.2024 року, ОСОБА_5 оголошено в розшук, здійснення розшуку доручено співробітникам Івано-Франківського управління ДВБ НП України.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Через наведені обставини, з метою виконання вимог ст. 278 КПК України повідомлення про підозру ОСОБА_5 розміщено шляхом публікації в газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу генерального прокурора.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи неминучість покарання, переховується від органів досудового розслідування та суду, а його місцезнаходження невідоме.

З врахуванням того, що на час складання повідомлення про підозру ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, прокурором вжито всіх можливих заходів для вручення йому такого повідомлення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_5 , набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 111 КК України, підтверджується отриманими під час досудового розслідування у спосіб, визначений КПК України, доказами.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до десяти років, а кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 111 КК України є особливо тяжкими, оскільки за їх вчинення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Підозрюваний оголошений у розшук, переховується від органів досудового розслідування та суду, має можливість вчиняти інші злочини, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов?язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 111 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та останній 27.03.2024 оголошений у міжнародний розшук.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Македонівка Лутугинського району Луганської області та жителю міста АДРЕСА_3 , громадянину України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно положень ч.6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні - заступник начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 28.03.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_9