Справа № 742/6915/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/433/24
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001494 від 09.11.2023 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с.нувокуйбишевськ, самарської області, російської федерації, українця, громадянина України, з середньою освітою, безробітнього, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.04.2023 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4, ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2024 року ОСОБА_8 визнано винним за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного засудженому покарання частково приєднано невідбуте ним покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.04.2023 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 1 день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту у період доби з 21:00 год до 06:00 год з покладеними на нього обов`язками - залишити до вступу вироку в законну силу.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду,обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Вважає, що судом при призначенні покарання не було враховано ряд пом`якшуючих обставин, а саме: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, повернення викраденого, виплату моральної компенсації, наявність тяжких невиліковних хвороб у нього.

Як встановлено судом першої інстанції, 03.09.2023 року близько 16 год 18 хв. ОСОБА_8 в умовах воєнного стану, умисно, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), прибув до магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, поклавши в сумку, яку тримав при собі, викрав з полиці магазину бездротові навушники марки Wireless sport V5.0 TWS 5, вартість яких згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 4929 від 14.11.2023 року становить 349,00 грн.

Після чого, ОСОБА_8 покинув місце скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв Товариству з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка» майнової шкоди на суму 349,00 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 14.09.2023 року близько 12 год 00 хв. ОСОБА_8 в умовах воєнного стану, умисно, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), прибув до магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», розташованого за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Київська, буд. 230Ж/З де скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно, поклавши в сумку, яку тримав при собі, викрав з полиці магазину бездротові навушники марки Oanas Wireless sports headset AMS 80, вартість яких згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 4930 від 14.11.2023 року становить 349,00 грн. чим вчинив злочин повторно.

Після чого, ОСОБА_8 покинув місце скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв Товариству з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка» майнової шкоди на суму 349,00 грн.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримку вимог апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, фактичні обставини справи в апеляційному порядку не перевіряються.

З кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, повторно колегія суддів погоджується.

Що стосується доводів обвинуваченого про призначення йому занадто суворого покарання, то вони є слушними, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції не дотримані в повній мірі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, раніше судимий, вчинив злочин у період відбування покарання за попереднім вироком, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, але знаходиться на обліку в органі пробації та на ОСОБА_9 обліку психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд визнав щире каяття, сприяння розкриттю злочину, повернення викраденого та наявність тяжких захворювань.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, у судовому засіданні не встановлено.

3 урахуванням вищевказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, пов`язаного з позбавленням волі на певний строк у мінімальних межах санкції статті, що, на переконання суду першої інстанції, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде відповідати меті покарання.

Разом з цим, суд першої інстанції не перевірив доводи обвинуваченого щодо можливості застосування положень ст. 69 КК України.

Однак, в ході апеляційного розгляду такі доводи знайшли своє підтвердження та колегія суддів визнала їх слушними з огляду на наступне.

Наведені у вироку обставини були недостатньо враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.

Крім зазначених у вироку обставин колегія суддів враховує, що з моменту вчинення кримінального правопорушення минув певний час, протягом якого ОСОБА_8 не вчиняв нових злочинів, після обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, дотримувався встановлених обмежень та не намагався уникнути відповідальності, щиро розкаявся і наведені обставини свідчать про усвідомлення ним своєї протиправної поведінки та відповідних висновків.

Також, колегія суддів додатково звертає увагу на тяжкий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , що дана обставина обґрунтовано визнана судом першої інстанції пом`якшуючою покарання, оскільки у зв`язку з тяжкими хронічними хворобами, значно зменшився ступінь його суспільної небезпечності.

Суд погоджується з думкою апелянта, що за наявності кількох пом`якшуючих обставин, зокрема, щирого каяття у вчиненому, сприянню розкриттю злочину, повернення викраденого і стану здоров`я обвинуваченого, можливо було суду першої інстанції розглянути питання про призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, чого він не зробив.

Так, згідно діючого законодавства, покарання має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час призначення покарання.

Враховуючи всі обставини, які були встановлені як в ході судового розгляду в суді першої інстанції, так і безпосередньо під час апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не відповідає, як принципу співмірності конкретного злочинного діяння з обраним покаранням, так й не узгоджується з принципами гуманізму і справедливості, виходячи з фактичних обставин вчинених обвинуваченим злочинів.

Діючим законодавством передбачено можливість призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті (частини статті) Особливої частини КК України, з урахуванням правил, визначених в ст. 69 КК України.

Згідно вимогам ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

З огляду на те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої ОСОБА_8 не уникав, враховуючи поведінку обвинуваченого за період кримінального провадження, те, що він щиро розкаявся у вчиненому, тяжкий стан його здоров`я, та те, що за цей час обвинувачений не вчинив нові кримінальні та/або адміністративні правопорушення і хоча інкриміновані йому кримінальні правопорушення відносяться до тяжких злочинів, однак в результаті дій обвинуваченого не настало тяжких наслідків, а тому, колегія суддів вважає, що дані обставини пом`якшують покарання ОСОБА_8 та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Зазначені обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, свідчать про те, що призначення з урахуванням ст. 69 КК України покарання, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією цієї статті, забезпечить досягнення закріплених у ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання, виходячи з принципу індивідуалізації покарання.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, судом першої інстанції при розгляді вказаного кримінального провадження, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме: не застосовано закон, який підлягав застосуванню (ст. 69 КК України), у зв`язку з чим, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_8 підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднати ОСОБА_8 частково невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.04.2023 року та остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) дня позбавлення волі.

В іншій частині цей вирок залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4