1Справа № 335/631/24 1-кп/335/497/2024
26 березня 2024 року м. Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Оріхів, Запорізької області, громадянина України, розлученого, має двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є внутрішньо переміщеною особою з 19.04.2022, раніше не судимого у порядку ст.89 КК України,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, -
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини без мети збуту.
17.01.2024 між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468-470, 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
За змістом цієї угоди прокурор Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинна понести обвинувачена у вигляді 1 (одного) року обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджене у ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання. Зазначив, що його згода на укладення угоди була добровільною.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що угода відповідає вимогам закону, укладена добровільно, її підзахисний повністю розуміє наслідки її укладення та невиконання, а тому просила затвердити угоду про визнання винуватості.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження у межах вирішуваних питань, суд дійшов такого висновку.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.
Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваним у проведенні розслідування, особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, у силу ст.89 КК України, має постійне місце проживання, є внутрішньо переміщеної особою, офіційно не працевлаштований, розлучений, на утриманні має двох малолітніх дітей, під наглядом у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, щиро розкаявся, а також враховано, що діями обвинуваченого матеріальної шкоди не завдано.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 , цілком розуміє роз`яснені йому права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, встановлені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 , та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню було проведено судово-хімічну експертизу, висновок № СЕ-19/108-24/417-НЗПРАП від 10.01.2024, який покладено в основу обвинувачення, і органом досудового розслідування документально підтверджені процесуальні витрати у сумі 1514,56 грн. на залучення експерта, суд вважає за необхідне стягнути вказані витрати із обвинуваченого ОСОБА_4 .
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , не обирався, підстав для його застосування до набрання вироком законної сили судом не встановлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 314, 368, 374, 475 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, та призначити йому, узгоджене між сторонами угоди, покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 1514,56 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.
Вирок на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржено з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку, відповідно до ч.15 ст.615 КПК України.

Копія повного тексту вироку після проголошення резолютивної частини вручається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1