Справа № 147/1509/23
Провадження № 1-кс/147/55/24
У Х В А Л А

іменем України

23 лютого 2024 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

заявника (обвинуваченого): ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 23 серпня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:

На розгляді в Тростянецькому районному суді Вінницької області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 23 серпня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

19.02.2024 в провадження судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Заява мотивована тим, що в провадженні судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 перебуває справа 147/1509/23. Обвинувачений ОСОБА_3 зазначає, що кримінальне провадження сфабриковане на явний, добре проплачене замовлення зловмисника-паразита ОСОБА_6 , дізнавачем Слободянюком за більш ніж тісної, явно корумпованої співпраці з прокурором ОСОБА_4 . З першого засідання суддя ОСОБА_5 проявила цілий комплекс явно протиправних дій та спотворення судового розгляду на замовлення правопорушника, який прикидається ягнятком. Судовий «розгляд» розпочався явно в не правовий спосіб: не оголошено навіть, яке засідання відбувається. Зважаючи на повністю фальшування кримінальної заказної добре проплаченої справи самою прокурором ОСОБА_4 , змушений був заявити їй більш ніж аргументований відвід, так як вона явно відпрацьовує замовлення зловмисників. Суддя ОСОБА_5 абсолютно не зважила на доводи ОСОБА_3 та відмовила в задоволенні відводу недостойному держ. обвинувачувану чим проявила і сама інтерес на стороні зловмисника. Зазначає, що давно спостерігає тісну співпрацю с. +прокурор + слідчі чи дізнавачі: масово фабрикуються кримінальні справи та підтасовуються факти та кваліфікації злочинів за протиправної співпраці названих посадових осіб. ОСОБА_3 визнано обвинуваченим абсолютно безпідставно, тому такий статус він не приймає. Більш того, його як учасника кр.провадження абсолютно не ознайомлено з його правами не тільки дізнавачем та прокурором, але й с. ОСОБА_5, як і не роз`яснено їх, що чиниться зумисне в явно не правовий спосіб. Процедура судового розгляду с. ОСОБА_5 деформована та спотворена с. ОСОБА_5 зумисне на замовлення паразита. Сама с. ОСОБА_5, приймаючи сфальшований так званий обвинувальний акт до свого провадження, абсолютно не відреагувала належним чином на такі його порушення в результаті явної заказухи, як: абсолютне не ознайомлення ОСОБА_3 з ним та не вручення його ні йому, ні його адвокату. Досить дивно, але не для с. ОСОБА_5, що сам так званий обвинувальний акт складений явно безграмотно та безпідставно і протиправно самою прокурором ОСОБА_4 , в той час як за нормою ст. 301 КПК України вона її більш ніж очевидно порушила та взялась виконати не доопрацювання свого «подєльніка» дізнавача та явно без ознайомлення його ні зі справою, ні з самим актом, тим більше без жодного відкриття матеріалів досудового «розслідування», очевидно виконуючи злочинне замовлення. Таким чином таємно від ОСОБА_3 та його адвоката була на замовлення сфальшовано кр.справа і в такий же протиправний спосіб була направлена в суд. В даному випадку, виявивши такі кричущі і більш ніж очевидні правопорушення норм кримінального процесу, с. ОСОБА_5 не повернула явно не правовий обв.акт до прокуратури з належною ухвалою про його неприйняття, чим підтвердила свою співучасть в колективному дійстві дізнавача і прокурора, що є неприпустимим. Не здивувало та не насторожило с. ОСОБА_5 і та обставина, що за весь період так званного «слідства» воно проводилось задуже засекречено, абсолютно без пояснення ОСОБА_3 , що неприпустимо порушило його конституційні та процесуальні права, адже він був штучно, зумисне позбавлений права вчасно реагувати на фальшування кримінальної справи проти нього. С. ОСОБА_5 перебуває з ним в напружених, ворожих стосунках довгий проміжок часу через її часті неправові рішення за його заявами. Через названі обставини їй неодноразово були заявлені відводи, які були задоволені. За таких ворожих, упереджених стосунків розгляд справи за її участю унеможливлює прийняття с. ОСОБА_5 виваженого, справедливого рішення, тому довіряти їй розгляд справи не можна. Ст. 75 КПК України визначає, що суддя «не може брати участь в кримінальному провадженні 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів в його неупередженості». Ст. 80 КПК України визначає: 1)за наявності підстав, передбачених ст. 75 КПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід. Те, що с. ОСОБА_5 зумисне свідомо не виконує норму ст. 80 КПК України, підтверджує її заінтересованість в розгляді справи для помсти йому за його численні їй відводи та пряму позицію як правозахисника, та унеможливлює її подальшу участь в розгляді справи. В заяві про відвід судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 посилається на упередженість судді та ворожі стосунки протягом довгого періоду. Вказані обставини, на думку ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 75 КПК України, є безумовною підставою для відводу судді від розгляду кримінального провадження №0000055.

Також, 23 лютого 2024 року від ОСОБА_3 надійшли доповнення до заяви про відвід у яких заявник вказує, що в доповнення до заяви про відвід від 19.02.2023 повідомляє про додаткові відомості та аргументи, що стосуються не правових, явно упереджених дій с. ОСОБА_5, що вона вчинила в порушення норм КПК України. Перебуваючи в Тростянці в очікуванні процесу по відеоконференції та маючи вільний проміжок часу, вирішив в порядку вільного слухача відвідати засідання під головуванням с. ОСОБА_5 для чого зайшов до зали суду, секретар судового засідання зареєструвала його статус, як вільного слухача та процес розпочався. ОСОБА_3 зазначає, що перебуваючи з ним у ворожих стосунках, прокурор ОСОБА_4 , побачивши його присутність заявила клопотання про проведення засідання в закритому режимі. С. ОСОБА_5 , тісно співпрацюючи з такою прокураторшою, помудрувала 7 хвилиин та задовольнилаїї протиправну вимогу видалити ОСОБА_3 з залу засідань. Більш ніж очевидна тісна корумпована співпраця цих двох особей, що самим неприпустимим способом продовжують протиправно чинити на нього тиск та приниження. Ст. 27 КПК України визначає "відкритість судового провадження", але ця двійка в порушення законодавства самим наглим цинічним чином видалила його з залу суду. Саме ця С. ОСОБА_5 - відмовила мені у відводі своєї бізнес-компаньйонки по корумпованих оборудках в судових процесах, що свідчить про її неприпустимість не тільки розгляду даного кримінального провадження, але й займати посаду судді.

Особа, якій заявлено відвід - суддя ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явилася, однак 20 лютого 2024 року направила лист, у якому просила заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду справи №147/1509/23 (провадження №1-кп/147/25/24) про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України проводити без її участі. У вирішенні даного питання покладається на розсуд суду.

23 лютого 2024 року від потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Водночас просив відмовити в задоволенні заяви про відвід судді, з підстав її необгрунтованості.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, 23 лютого 2024 року подала клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке було задоволено ухвалою суду від 23 лютого 2024 року. Однак ОСОБА_10 не змогла приєднатися до ВКЗ.

З урахуванням того, що ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, а також враховуючи думку учасників розгляду, зокрема підзахисного ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , судом вирішено здійснювати розгляд справи за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання, зокрема захисника.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву та доповнення до неї підтримав в повному обсязі, просив заяву задовольнити та відвести суддю Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України. Додатково клопотав про витребування ухвали суду по справі в якій його, як вільного слухача, було видалено із зали суду.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 зазначила, що зава про відвід ОСОБА_3 немає жодних правових підстав передбачених ст.75 КПК України. Доводи викладені в заяві є нічим іншим, як незгодою з процесуальними рішеннями суду щодо відмови у відводі суддею прокурора. Заява нічим не підтверджена та необгрунтована, тому просила відмовити у її задоволенні. Щодо клопотання про витребування та долучення до матеріалів справи ухвали суду по справі в якій ОСОБА_3 видалили із зали суду, вказала, що вказане рішення не має жодного відношення до справи що розглядається, тому просила відмовити у такому витребуванні.

Суддею під час судового розгляду було постановлено про відмову в задоволенні заявленого ОСОБА_3 клопотання про витребування та долучення до матеріалів справи ухвали.

Заслухавши обвинуваченого та прокурора, вивчивши та дослідивши заяву про відвід, перевіривши матеріали справи №147/1509/23 (провадження №1-кп/147/25/24), суддя дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно із положеннями ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Положеннями ст. 75, ст. 76 КПК України визначено чіткий перелік підстав, за яких суддя не може брати участь у кримінальному провадженні.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Відповідно до ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Базуючись на положеннях, які містяться у преамбулі до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/2312 (далі Бангалорські принципи), та аналізуючи зміст положень Кодексу суддівської етики, можна сформулювати таке поняття суддівської етики.

Під суддівською етикою треба розуміти певну систему базових принципів регламентації поведінки суддів у судовому засіданні, в суді та позасудової поведінки, які побудовані з урахуванням особливостей професійної діяльності судді та створені для підтримки суддівських стандартів, діють об`єктивно і незалежно з метою збільшення значущості існуючих правових норм та правил поведінки для суддів.

Відповідно до коментаря до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1 дотримання етичних норм передбачає утримання суддею від дій, що можуть бути розцінені як використання посадового становища в особистих цілях чи можуть викликати сумнів у його неупередженості, незалежності і справедливості винесених рішень.

Особливості поведінки судді мають прояв у тому, що суддя зобов`язаний не допускати будь-яких дій, що можуть заподіяти шкоду, порушити нормальну діяльність суду чи дискредитувати судову владу в цілому. Недотримання суддею моральних засад суспільства, його неетична поведінка щодо учасників процесу тощо веде до зниження його авторитету, робить таку поведінку незрозумілою для суспільства, внаслідок чого у учасників процесу виникають сумніви щодо незалежності і справедливості суду.

Кодекс суддівської етики, який затверджується з`їздом суддів України, є обов`язковим для дотримання всіма суддями України з огляду на те, що відповідно до статті 127 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» найвищим органом суддівського самоврядування є з`їзд суддів України, рішення якого є обов`язковими для всіх органів суддівського самоврядування та всіх суддів.

Судді є символом правосуддя, а тому суддівський корпус повинен прагнути досягнення високих стандартів поведінки (визначення поняття високих стандартів поведінки див. коментар до преамбули). Отже відповідальність за популяризацію та підтримку високих стандартів суддівської поведінки лежить на судовій владі країни. Дотримання високих стандартів поведінки означає, що суддя повинен добровільно і свідомо відстоювати доброчесність та незалежність судової влади, що, у свою чергу, зумовлює обов`язок сумлінно, чесно і кваліфіковано виконувати призначення носія судової влади. Він також добровільно приймає на себе обмеження, пов`язані з виконанням ним своїх професійних обов`язків, які унеможливлюють створення умов, що викликатимуть сумніви у доброчесності поведінки судді та його безсторонності, незалежності і об`єктивності. Добросовісне виконання кожним суддею професійних обов`язків і демонстрація високих стандартів поведінки є запорукою формування у суспільстві упевненості у впровадженні у життя принципу верховенства права судовою владою і, навпаки, порушення нівелює довіру громадськості до суду та завдає шкоди правопорядку у цілому. Перебуваючи під прискіпливою увагою громадськості, суддя повинен добровільно й охоче погоджуватися з обмеженнями щодо своєї поведінки, які пересічному громадянинові можуть видатися обтяжливими. Забезпечення незалежної та авторитетної судової влади є суспільно нагальною необхідністю для досягнення справедливості у здійсненні правосуддя.

Незалежність суддів являє собою як особисту, так і інституційну незалежність, необхідну для прийняття рішень. Належне здійснення правосуддя вимагає від суддів використовувати свою посаду в інтересах громадськості, а не задля власної вигоди. Не зважаючи на те, що кваліфікація та досвід, особиста філософія кожного судді, що приступає до виконання суддівських обов`язків, є унікальними, суддя повинен тлумачити і застосовувати закон незалежно від того, чи він схвалює чи не схвалює цей закон. Застосовуючи і тлумачачи закон, суддя може іноді робити добросовісні помилки щодо фактів чи законів. Виконуючи обов`язки судді, суддя має бути терплячим, уважним, ввічливим до сторін, адвокатів, свідків та інших, із ким суддя має справу при відправленні правосуддя. Попри те, що судді можуть здійснювати багато видів діяльності, поряд зі своїми посадовими обов`язками, вони повинні утримуватися від використання ресурсів суду або персоналу для своєї позаслужбової діяльності. Суддя, який користується службовим становищем з особистою вигодою або задля помсти, зловживає службовими повноваженнями та руйнує довіру громадськості у незалежний суд.

Також суддя не повинен ініціювати спілкування з урядовцями, просячи про пільги або привілейоване ставлення для друзів або колег. Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади», суди та судді у своїй діяльності не завжди керуються виключно Конституцією та законами України, піддаються протиправному впливу посадових осіб органів державної влади, суб`єктів політичної діяльності, допускають безкарне втручання у вирішення судових справ, що завдає істотної шкоди демократичному конституційному ладу, правам і свободам громадян, інтересам суспільства та держави. Совість, чесність, честь, гідність, професіоналізм є головними моральними орієнтирами у відправленні правосуддя.

Так, 03 листопада 2023 року до Тростянецького районного суду Вінницької області з Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 23 серпня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2023 справу передано на розгляд судді ОСОБА_5 (а.с. 13).

Ухвалою судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 від 06.11.2023 призначено підготовче судове засідання на 13:00 годину 22 листопада 2023 року (а.с. 14).

21.11.2023 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід дізнавача ОСОБА_12 від даної справи (а.с. 21-22).

22.11.2023 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту прокурору за повної невідповідності вимогам КПК України відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України (а.с. 27).

22.11.2023 від обвинуваченого надійшла заява про визначення розумного строку, що повинен бути не меншим за строки проведення слідства та надання йому та його адвокату можливість доступу до матеріалів справи за їхніми зверненнями (а.с. 28).

22.11.2023 відбулося підготовче судове засідання на якому обвинуваченим ОСОБА_3 було заявлено відвід прокурору ОСОБА_4 (а.с. 20-21).

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 22.11.2023 постановлено відмовити у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 23 серпня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 32).

14.12.2023 від обвинуваченого ОСОБА_3 надійшла заява про виготовлення йому копій свідчень та пояснень потерпілого для опрацювання, а також зазначив, що в разі неявки його в судове засідання повідомив, що погано себе почуває, а тому просив перенести справу на іншу дату (а.с. 39).

Підготовче судове засідання неодноразово відкладалося і було призначене на 19.02.2024. Водночас, як зазначено вище, 19.02.2024 обвинуваченим ОСОБА_3 подано заяву про відвід судді ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначені у заяві обвинуваченого доводи щодо упередженості та ворожих стосунків із суддею ОСОБА_5 не підтверджені жодними доказами.

Водночас виходячи із засад ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою визначено право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та об`єктивний, з метою виключення сумнівів у стороннього спостерігача в об`єктивності та неупередженості колегії суддів під час розгляду апеляційної скарги, враховуючи норми міжнародного права, при розгляді заяви про відвід, слід виходити саме із суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій колегії суддів у справі.

Отже, якщо сторона має сумнів у безсторонності судді, хоча об`єктивно це не підтверджується, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено, як порушення права особи на справедливий суд.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 у справі «Ветштан проти Швейцарії»), важливим питанням є довіра, яку суди мають вселяти у громадськість в демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, має брати самовідвід або бути відведений.

Таким чином, досліджуючи заяву про відвід, з метою виключення сумніву щодо об`єктивного, безстороннього розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, а також з метою запобігання підриву авторитету судової влади, уникнення обставин, які б могли викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді ОСОБА_5 , вважаю що заява про відвід судді підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Разом з тим, суд звертає увагу ОСОБА_3 на неприпустимості некоректних висловлювань, перекручування посад і прізвищ, під час формулювання тексту заяв, клопотань, а також образливих припущень та оціночних суджень щодо професійних якостей учасників справи.

Керуючись статтями 1-2, 7-29, 35, 75-76, 80-81, 369-372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 23 серпня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України - задовольнити.

Відвести суддю Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 23 серпня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Передати справу №147/1509/24 до канцелярії суду для визначення судді для розгляду кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 23 серпня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до вимог, встановлених ч. 3 ст.35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали складено та оголошено об 11 годині 00 хвилин 26 лютого 2024 року.

Суддя ОСОБА_1