Справа № 946/1803/24
Провадження № 1-кп/946/368/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

провівши в місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїла Одеської області, громадянина України, освіта середня, шлюб не зареєстрований, особи на піклуванні відсутні, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого у відповідності до вимог ст. 89 КК України

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 197-1 ч.2 КК України

встановив:

В грудні 2023 року ОСОБА_4 з умислом на зайняття земельної ділянки комунальної форми власності, без кадастрового номеру, розташованої за координатами 45.5935916, 28.9673880, площею 2,9266 га, яка належить Суворовській ОТГ Ізмаїльського району, розташованої на території с.м.т. Суворове Ізмаїльського району Одеської області біля озера Катлабух, самовільно зайняв зазначену земельну ділянку, яка знаходиться у складі водоохоронної зони для зайняття сільськогосподарською діяльністю. ОСОБА_4 діючи умисно, всупереч вимогам статей 112, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного договору про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також статей 60, 61 Земельного Кодексу України, у порушення ст.ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України, самовільно зайняв зазначену вище земельну ділянку, в межах водоохоронної зони, яку найманий працівник на тракторі «Беларус», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом розорювання обробив, з метою подальшого використання для здійснення сільськогосподарського товарного виробництва.

Своїми діями вчинив самовільне зайняття земельної ділянки в охоронних зонах.

Враховуючи, що учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позиції, суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, дослідженням документів щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставин злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, розмір та місце розташування земельної ділянки, якою він заволодів, а також спосіб, яким він здійснив оброблення вказаної земельної ділянки.

Знаходження земельної ділянки в охоронній зоні підтверджена довідкою Суворівського селищного голови за № 262/02.1-12 від 19 лютого 2024 року.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчинені ним кримінального правопорушення за ознаками ст. 197-1 ч.2 КК України.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, щиросердне каяття у вчиненні злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому суд у відповідності до ст.ст. 6567 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням чого призначає обмеження волі.

Разом із тим, зважаючи на вказані обставини у сукупності з досудової доповіді Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області за №1584/28/11/1-24 від 02 квітня 2024 року, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, у зв`язку із чим застосовує вимоги ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільні позови щодо стягнення матеріальної шкоди по справі не заявлені.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч.2 КК України та призначити покарання обмеження волі на один рік.

У відповідності до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням один рік.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України покласти на засудженого обов?язки періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органа з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили запобіжні заходи не змінювати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1