ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/452/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1371/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 5 ст. 407 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001857 від 07.09.2023 за частиною 5 статті 407 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 травня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 04.07.2024, визначено заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, при внесенні якої обвинувачений підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати до прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатись з місця проходження військової служби, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця проходження служби; утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 травня 2024 року, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого або змінити місце його попереднього ув`язнення на гаупвахту ВСП.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає, що під час підготовчого судового засідання було подано клопотання про проведення експертизи, оскільки органом досудового розслідування не були долучені медичні документи щодо стану здоров`я обвинуваченого. Захисником було направлено адвокатський запит до Харківської міської медичної частини № 27 щодо стану здоров`я ОСОБА_7 , який скаржиться на головні болі, втрату свідомості. Враховуючи, що військові травми є специфічними, слідчий ізолятор не може надати кваліфіковану медичну допомогу, яка може бути надана лише у військовому госпіталі. Після застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_7 не було надано захисника. Навіть після проведення судово-психіатричної експертизи, якою було встановлено наявність у обвинуваченого психічного захворювання, захисник була залучена вже на стадії вручення обвинувального акту.

Звертає увагу на необхідність визначення спеціалізованої установи, де утримуються військовослужбовці, а саме: гауптвахта ВСП. Зазначає про відсутність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до частини 8 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Відповідно до абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою, небезпідставно врахував обставини інкримінованого злочину, вчиненого під час воєнного стану, продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, які не зменшилися, та дійшов обгрунтованого висновку, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Висновок суду щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України є мотивованим, грунтується на об`єктивних даних, які підтверджують реальну можливість вчинення обвинуваченим вказаних дій у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. Зокрема, судом першої інстанції зазначено, що свідки в даному кримінальному провадженню ще не допитані, у зв`язку із чим наявний ризик, передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України. Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав вважати такі висновки місцевого суду необґрунтованими, враховуючи, що відповідно до положень статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Захисник посилається на наявність у обвинуваченого постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, перебування свідків, які є військовослужбовцями, в зоні активних бойових дій, що на її думку спростовує встановлені судом ризики. Проте, з такими твердженнями суд апеляційної інстанції не може погодитися, враховуючи, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій, а наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків жодним чином не підтверджено об`єктивними даними, які б гарантували належну процесуальну поведінку обвинуваченого у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. Захисник в апеляційній скарзі лише посилається на наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, однак не обгрунтовує в чому вони виявляються. За клопотанням захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 судом апеляційної інстанції було направлено запит до медичної частини слідчого ізолятора щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 . За інформацією медичної частини № 27, ОСОБА_7 на час прибуття до установи за результатом проведених оглядів, медичної документації та анамнестичних даних, був прийнятий на диспансерний облік з діагнозом: хронічний алкоголізм. За час перебування в установі, активно зі скаргами на стан здоров`я не скаржився. 10.04.2024 ОСОБА_7 був оглянутий лікарем-психіатром Харківської міської медичної частини № 27. На момент огляду скарги на головний біль, слабкість. Проходив лікування від стану відміни в 2023 році. Психічний стан: в свідомості. Діагноз: астено-невротичний стан, призначено лікування. До амбулаторної карти хворого було долучено довідку щодо його перебування на лікуванні з 01.08.2023 до 07.08.2023 з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни алкоголю. На час складання вказаної довідки, тобто станом на 03.06.2024 загальний стан здоров`я ОСОБА_9 задовільний, перебуває на диспансерному обліку в лікарів Харківської медичної частини № 27, отримує амбулаторне медикаментозне лікування, згідно листа лікарських призначень. Лікарськими засобами забезпечений у повному обсязі. Стаціонарного лікування, в тому числі за межами установи, не потребує. Таким чином, даних, які б вказували на неможливість утримання обвинуваченого ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я, судом апеляційної інстанції не отримано. Крім того, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції у даному кримінальному провадженні визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої є мінімальним для даної категорії злочинів та не є непомірним.

Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що менш суворі запобіжні заходи не будуть належними заходами у даному судовому провадженні, та не зможуть гарантувати процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому підстав для скасування ухвали суду за доводами апеляційної скарги захисника, не встановлено. Визначення установи, де утримується обвинувачений, який є військовозобов`язаним, не впливає на реалізацію останнім процесуальних прав у кримінальному провадженні. У зв`язку із наведеним, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі захисника доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 травня 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: