Справа № 525/1179/18
Провадження № 1-кс/525/9/2024 У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.11.2023 ОСОБА_3 звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з вищевказаною скаргою.
Скаржник ОСОБА_3 у судовому засідання скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.
Старший дізнавач ОСОБА_4 та уповноважений прокурор у судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Від прокурора Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на адресу суду надійшли заяви про розгляд скарги без його участі, просить відмовити у задоволенні скарги, постанову про закриття кримінального провадження вважає законною та обґрунтованою. Відповідно до положень ст. 306 КПК України, їхня неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Копію вказаної постанови потерпілим ОСОБА_3 отримано 25.10.2023 (а.с. 19).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Із матеріалів справи встановлено, що зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 звернувся 02.11.2023. Ухвалою слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 03.11.2023 скаргу ОСОБА_3 повернуто особі, яка її подала ( а.с. 5).
Повторно ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області 22.11.2023 зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження від 09.12.2022.
Ухвалою слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.11.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання скаржника у поновленні строку на подання скарги, скаргу повернуто особі, яка її подала (а.с. 6).
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 10.01.2024, задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ухвалу слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.11.2023 про повернення скарги ОСОБА_3 скасовано та призначено новий розгляд скарги слідчим суддею у суді першої інстанції ( а.с. 56, 58-59).
Враховуючи вищевикладене, з огляду на обставини встановлені під час розгляду скарги, приходжу до переконання, що строк на звернення до слідчого судді зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження від 09.12.2022 пропущений скаржником ОСОБА_3 з поважних причин.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КК України визначено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим (дізнавачем) постанови про закриття кримінального провадження, та чи дотримано слідчим ( дізнавачем) вимоги щодо всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин справи та належної оцінки доказів.
Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Їх сутність полягає у намаганні процесуальної особи розшукати і належним чином зафіксувати у відповідних процесуальних джерелах фактичні дані, що мають значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Статтею 91 КПК України, визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до положень ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як на підставу закриття кримінального провадження у справі дізнавач зокрема посилається на ту обставину, що за результатами перегляду відеозаписів, що були надані потерпілим ОСОБА_3 за 31.08.2018 встановлена відсутність у діях ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Висновком судово-психологічної експертизи №СЕ-19/117-22/616-ПС від 15.07.2022 встановлено, що ситуація, яка досліджується, не є психотравмуючою для особи ОСОБА_3 . При розслідуванні вказаного кримінального провадження, встановлено, що дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а тому їх дії необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство.
Всупереч вимог кримінально-процесуального законодавства ( ч. 5 ст. 110 КПК України), старшим дізнавачем ОСОБА_4 при винесенні постанови про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 296 КК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення, не наведено повного переліку проведених ним слідчих (розшукових) дій та не надано їм правової оцінки, у сукупності з іншими доказами.
Також із досліджених судом матеріалів кримінального провадження встановлено, що у кримінальному провадженні СВ ГУНП в Полтавській області, процесуальним прокурором та Миргородською окружною прокуратурою неодноразово надавалися вказівки (а.к.п. 131, 132-133,149) , які на момент прийняття рішення про закриття кримінального провадження виконані не були. Зокрема не було встановлено розмір шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення; не було проведено повторний допит потерпілого ОСОБА_3 .
У зв`язку із наведеним, слідчий суддя приходить до висновку, що вимога особи, яка подала скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, ґрунтується на нормах закону, що є належною підставою для задоволення скарги.
Керуючись ст. ст. 214, 303-308 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Скаргу потерпілого ОСОБА_3 - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1