№ 207/2185/23
№ 1-кп/207/268/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

спеціаліста ОСОБА_6

спеціаліста ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

особи, стосовно якої розглядається

клопотання ОСОБА_9

законного представника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000178 від 03.03.2023 року, відносно малолітнього:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який навчається в Комунальному закладі «Гімназія №10» Кам`янської міської ради у 7-А класі, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із даним клопотанням, в якому просив застосувати до малолітнього ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачу під нагляд батьків: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 1 рік, за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч.4 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24 лютого 2022 року з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 та території України, в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу. 01.03.2023 року ОСОБА_8 приблизно о 13:00 годині, знаючи, що за адресою домоволодіння по АДРЕСА_2 , відсутні мешканці, так як пересвідчився в цьому, коли проникав на дану територію домоволодіння цього ж дня о 06.00 годині, і бачив, що там знаходиться чуже майно, у нього виник прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з території вищезазначеного домоволодіння.

Для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 вирішив знайти помічника та для цього він прийшов до свого знайомого ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 . Так як ОСОБА_11 не виявилося вдома, ОСОБА_8 зустрів його сина малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у відповідності до ч.2 ст. 27 КК України не є суб`єктом кримінального правопорушення та достовірно знаючи, що він є малолітнім, ОСОБА_8 запропонував йому підзаробити грошей, шляхом допомоги у винесенні металобрухту з території безхазяйного домоволодіння по АДРЕСА_2 і переконав його у безкарності таких дій, на що останній погодився, чим втягнув малолітнього ОСОБА_9 у злочинну діяльність.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 разом з малолітнім ОСОБА_9 прийшли до домоволодіння АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_12 , де ОСОБА_8 переконавшись у відсутності за місцем мешкання власника, 01.03.2023 року приблизно о 14:00 годині, переліз через бетонний паркан домоволодіння та, використовуючи малолітнього ОСОБА_9 , як особу, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, сказав, щоб той переліз до нього. Після того, як ОСОБА_8 та малолітній ОСОБА_9 проникли на територію вищезазначеного домоволодіння, вони підійшли до гаражу, де ОСОБА_8 через отвір в задній стінці гаражу, заліз в середину гаражу, таким чином проник до нього, де керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків діючи умисно, таємно, узгоджено, в умовах воєнного стану, через пошкоджену стінку гаражу передавав малолітньому ОСОБА_9 викрадене майно, що належить потерпілому ОСОБА_12 , а саме: газову горілку для покрівельних робіт (газовоздушна-пропан) на одне сопло, вартістю 266,67 грн.; чавунну батарею класичну (старого зразку) на 6 секцій, пофарбовану в білий колір, вагою 45 кг., вартістю 300,00 грн.; металевий диск сріблястого кольору «Utool» діаметром 30,8 см з напайками, вартістю 256,67 грн.; металевий диск чорного кольору діаметром 36 см, вартістю 256,67 грн.; металевий диск золотистого кольору діаметром 37,5 см, вартістю 256,67 грн.; металевий диск сріблястого кольору діаметром 37,5 см, вартістю 256,67 грн.; вал фуговальний стальний строгальний правий з електродвигуном, вартістю 937,50 грн.; вал циркулярний стальний пильний односторонній, вартістю 600,00 грн.; 10 шт. металевих кутів розмір 45-й, довжиною по 2 метри кожний, вартістю 832,00 грн.

Після чого ОСОБА_8 , використовуючи малолітнього ОСОБА_9 , як особу, що не досягла віку кримінальної відповідальності, винесли викрадені речі з території домоволодіння по АДРЕСА_2 та не маючи можливості для транспортування вказаних речей через їх вагу, сховали ці речі неподалік у кущах, домовившись пізніше знайти спосіб, як їх забрати.

Отже, ОСОБА_8 та малолітній ОСОБА_9 заволоділи викраденим майном, отримавши реальну можливість розпорядитися ним на власний розсуд, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, тим самим завдали потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 3962,85 грн.

Таким чином малолітній ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 02.03.2023 року ОСОБА_8 , з метою забрати викрадені напередодні з території домоволодіння по АДРЕСА_2 речі, які вони разом з малолітнім ОСОБА_9 сховали у кущах неподалік домоволодіння, приблизно о 09:00 годині прийшов за адресою: АДРЕСА_1 до свого знайомого малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у відповідності до ч.2 ст. 27 КК України не є суб`єктом кримінального правопорушення та достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є малолітнім, запропонував йому піти забрати сховані ними напередодні викрадені речі, на що останній погодився, після чого вони прийшли до місця схову викрадених речей біля домоволодіння АДРЕСА_2 .

Перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , а також передбачаючи, що на території даного домоволодіння не повинно бути мешканців, у ОСОБА_8 повторно виник прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з території вищевказаного домоволодіння.

Цього ж дня, близько 10:00 години, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, ОСОБА_8 достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24 лютого 2022 року з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 на території України, в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан строком на 30 діб, та який продовжено до теперішнього часу, використовуючи малолітнього ОСОБА_9 як особу, що не досягла віку кримінальної відповідальності, вказав, щоб той знаходився біля бетонного паркану домоволодіння АДРЕСА_2 та забезпечував безпеку перебування ОСОБА_8 в середині, тим самим переконав його у безкарності таких дій, на що останній погодився.

Після чого, ОСОБА_8 , переконавшись у відсутності за місцем мешкання потерпілого, переліз через бетонний паркан домоволодіння, проник на його територію, де підійшов до гаражу і через отвір в задній стінці гаражу, заліз в середину, таким чином проник до нього, та діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_12 , а саме: велосипед марки «СЛАВУТІЧ ARDIS», темно-зеленого кольору, класичний вартістю 1575,00 грн. Заволодівши викраденим майном ОСОБА_8 та малолітній ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вищезазначену суму.

Таким чином малолітній ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене повторно.

Прокурор заявив клопотання про застосування стосовно ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру та просив його задовольнити, оскільки на час вчинення кримінального правопорушення, він не досяг віку настання кримінальної відповідальності.

Малолітній ОСОБА_9 у своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні під час розгляду клопотання, наведених вище фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорював, та погодився із заявленим прокурором клопотанням про застосування стосовно нього на підставі п.п. 1, 3 ч.2 ст. 105 КК України примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та передачі під нагляд батьків, при цьому щиро розкаявся у вчиненому діянні.

Захисник ОСОБА_5 та законний представник малолітнього ОСОБА_10 також підтримали клопотання прокурора, просили застосувати до малолітнього ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачу під нагляд батьків. Законний представник малолітнього ОСОБА_10 зобов`язалась приділити особливу увагу вихованню малолітнього ОСОБА_9 з метою недопущення у подальшому протиправної поведінки.

Педагог та представник ювенальної поліції також підтримали клопотання прокурора.

Вислухавши прокурора, захисника, малолітнього ОСОБА_9 та його законного представника, спеціалістів, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру та докази, на підтвердження обґрунтованості звернення до суду з клопотанням, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що малолітній ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене повторно, у тринадцятирічному віці, тобто на час вчинення кримінального правопорушення він не досяг віку настання кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» №2 від 15.05.2006 року, примусові заходи виховного характеру застосовують лише у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.97 КК України, до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч.2 ст.97 КК України) та при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК України.

Згідно ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з п.1, п.3 ч.2 ст.105 КК України, до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх замінять, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи, мети виправлення неповнолітнього та з урахуванням практики має здійснюватись, як правило, не менше одного року.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним у ст.498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 13 років, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та згідно із ст.498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі під нагляд батьків: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 1 рік.

Керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 498-501 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Кам`янської окружної прокуратури про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні №0000178 щодо неповнолітнього ОСОБА_9 за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який навчається в Комунальному закладі «Гімназія №10» Кам`янської міської ради у 7-А класі, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру, передбачені п.п. 1, 3 ч.2 ст. 105 КК України у вигляді застереження та передачу під нагляд батьків: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 01 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1