Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 646/7956/21
Провадження № 1-кп/553/408/2023
В И Р О К

Іменем України

29.09.2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

представника потерпілої

адвоката - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0001302 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 10.09.2021 року приблизно о 18 год. 10 хв. керував працездатним автомобілем марки "ВАЗ" моделі "2108", держ. номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , та рухався через перехрестя пр-кту Гагаріна, пр-кту Героїв Сталінграду та вул. Одеської в Основ`янському районі міста Харкова зі сторони пр-кту Героїв Сталінграду в напрямку вул. Одеської. Рухаючись на автодорозі поблизу будинку за адресою: м. Харків, вул. Одеська, 2, водій ОСОБА_4 діючи необережно грубо порушив вимоги п.п. 8.7.3 (ґ), 8.10 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 8.7.3 ПДР України - "Сигнали світлофора мають такі значення: ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів"; п. 8.10 ПДР України - "У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів". Наближаючись до регульованого перехрестя, де він був завчасно інформований про зміну зеленого сигналу, виїхав на перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофору, продовжив подальший рух та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину з правого краю наліво відносно руху автомобіля по регульованому пішохідному переходу на зелений сигнал.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/596-А/21 від 29.09.2021 року, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події потерпілій ОСОБА_5 у сукупності спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 3-х тижнів, а саме: закрита черепно-мозкова травма з наявністю синця м`яких тканин лівої завушної області і струсу головного мозку з легкими клінічними проявами; закрите пошкодження сумочно-зв`язкового апарату лівого колінного суглоба, синець м`яких тканин лівого колінного суглоба; розходження ключично-акроміального зчленування вузлів, підвивих акроміального кінця лівої ключиці догори, синець м`яких тканин в області лівої ключиці.

Згідно з висновком комплексної судової експертизи відео-, звукозапису та автотехнічної експертизи № КСЕ-19/121-21/22433 від 25.11.2021 року дії водія автомобіля марки "ВАЗ" моделі "2108", держ. номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 8.7.3 (ґ) та 8.10 ПДР України й виразились у тому, що наближаючись до регульованого перехрестя, де він був завчасно інформований про зміну зеленого сигналу, виїхав на перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофору та продовжив подальший рух, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода, що знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та детально пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення. Надав суду пояснення, які узгоджуються з пред`явленим йому обвинуваченням, зазначив, що розкаюється у вчиненому, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні надала пояснення щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, під час якої вона отримала тілесні ушкодження з вини водія автомобіля ОСОБА_4 , зазначила, що він відшкодував їй матеріальну шкоду в сумі 10000 грн. 00 коп., але не відшкодував моральну шкоду, яку вона оцінює в 25000 грн. Просила суворо його не карати.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оспорює фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, повністю визнає себе винним за ч. 1 ст. 286 КК України, не наполягає на дослідженні інших доказів, які є у справі, і розуміє неможливість в подальшому оскаржити в апеляційному порядку визнані ним фактичні обставини справи, та не маючи сумнівів в добровільності та правдивості позиції обвинуваченого ОСОБА_4 , з огляду на відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, та доказів, якими обґрунтований цивільний позов потерпілої.

В силу статті 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілій матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В силу статті 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у його скоєнні, сприяв розкриттю злочину, бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання та колишнім місцем роботи характеризується позитивно, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини та наслідки, у зв`язку з чим приходить до висновку про можливість призначення покарання у виді обмеження волі, яке буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, з призначенням додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами. Разом з тим, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, позиції потерпілої, яка не наполягала на призначенні суворого покарання, добровільне відшкодування потерпілій заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, у зв`язку з чим приходить до висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України зі встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При вирішенні позову представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

Як встановлено в ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Також у ч. 1 ст. 368, ч.ч. 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 , пред`явлені до обвинуваченого ОСОБА_4 в сумі 50000 грн., представник потерпілої у позові вказувала на те, що внаслідок ДТП, яка сталась в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпіла отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що потягли за собою тривале лікування, через отриману травму не могла самостійно пересуватися та обслуговувати себе через сильне запаморочення. Після дорожньо-транспортної пригоди її здоров`я значно погіршилося, до цього часу вона страждає на запаморочення, головний біль, біль у коліні та плечі. Після виписки з лікарні знаходилася на утриманні доньки. Через похилий вік травми загоюються дуже повільно, суглоби у її віці майже не відновлюються та кожного дня завдаються проблем. Через дії відповідача ОСОБА_5 зазнала фізичного болю, отримала душевну травму і не може вести звичний для себе образ життя, є вірогідність, що вона так і не зможе повністю емоційно відійти від отриманої травми та налагодити свій побут. За час госпіталізації витратила на ліки, відповідач добровільно виплатив 10000 грн. на лікування, тому не заявляє вимоги про компенсацію матеріальної шкоди. Крім матеріальної шкоди, їй завдано моральну шкоду, оскільки вона зазнала фізичного болю від отриманих тілесних ушкоджень, було порушено нормальний спосіб життя, вона була змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав. На даний час не може вести свій нормальний спосіб життя, страждає від болю і змушена витрачати свій час на процедури із захисту своїх прав, у зв`язку з чим дуже хвилюється і це погано відображається на її фізичному стані. Завдану шкоду оцінює 50000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди визнав частково. Вказав, що в процесі досудового розслідування відшкодував 10000 грн. в рахунок понесених потерпілою витрат на лікування. В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що усвідомлює свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, розкаюється у скоєному, розуміє, що внаслідок його дій потерпілій завдана моральна шкода, вказав, що визнає позовні вимоги в цій частині частково в сумі 10000 грн. з урахуванням власного матеріального становища.

В судовому засіданні потерпіла підтвердила, що обвинувачений відшкодував їй матеріальну шкоду, пов`язану з понесеними нею витратами на лікування в сумі 10000 грн., проте моральну шкоду не відшкодував, навіть не вибачився перед нею до цього часу. Незважаючи на це, з огляду на матеріальне становище обвинуваченого, зазначила, що частково підтримує позовні вимоги, просить стягнути на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 25000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Встановлені судом обставини переконливо свідчать про те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась з вини обвинуваченого ОСОБА_4 внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху, потерпілій ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину дороги по регульованому пішохідному переходу на зелений сигнал світлофору, заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, внаслідок яких вона тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, перенесла ряд болісних процедур, в подальшому певний час потребувала сторонньої допомоги.

Доведеним суд також вважає і факт завдання потерпілій, яка є особою похилого віку, моральної шкоди внаслідок кримінального правопорушення, яка виразилась в сильному фізичному болі та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, а також душевних переживаннях внаслідок порушення її нормального ритму життя, у зв`язку з подоланням наслідків ДТП тривалий час проходила лікування, вимушена докладати додаткових зусиль для відновлення нормального повсякденного способу життя та покращення стану здоров`я, до цього часу відчуває біль та страждання від цього.

Згідно роз`яснень, наведених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У п. 9 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України наголошено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Визначення остаточного розміру моральної шкоди покладається на суд, й у відповідності до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України крім вказаних параметрів мають бути враховані також характер правопорушення, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, а також засади розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення ЄСПЛ у справі "STANKOV v. BULGARIA" № 68490/01 від 12 липня 2007 року).

Моральну шкоду неможливо відшкодувати в повному обсязі, так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При встановленні суми грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує встановлені під час судового розгляду справи обставини, глибину фізичних та душевних страждань, пов`язаних з противоправною поведінкою обвинуваченого, вік потерпілого, ступінь тяжкості отриманих ним в результаті ДТП тілесних ушкоджень, складність та тривалість лікування, обсяг і характер змін у житті, істотність зусиль, яких він вимушений докладати до відновлення попереднього способу життя, інтенсивність та тривалість моральних страждань.

При визначенні конкретного розміру відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілій внаслідок протиправних дій обвинуваченого, суд, крім вищенаведених обставин, також враховує поведінку обвинуваченого безпосередньо після ДТП, добровільне відшкодування матеріальної шкоди, його матеріальний та сімейний стан, ставлення до скоєного, та з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову представника потерпілої й визначення розміру завданої потерпілій моральної шкоди в сумі 25000 грн. 00 коп.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз підлягають стягненню у повному обсязі з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, а заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на майно, застосовані на підставі ухвали слідчого судді, - скасуванню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 8237 грн. 76 коп.

Скасувати арешт, накладний згідно з ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.09.2021 року в справі № 953/17592/21 на автомобіль "ВАЗ 2108", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази по справі лазерний диск CD-R з відеозаписом обставин ДТП зберігати в матеріалах кримінального провадження в Харківській обласній прокуратурі; автомобіль марки "ВАЗ 2108", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні на спеціальному майданчику тимчасового затриманих транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107, - повернути ОСОБА_4 за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1