ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/553/24 Справа № 214/1210/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м.Кривий Ріг

09.01.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2023р., якою обвинуваченому за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 04.02.2024р. включно

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2023р. обвинуваченому за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 04.02.2024р. включно.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив обвинувачений, який в апеляційній скарзі:

- вважає, що при продовження строку тримання під вартою судом першої інстанції було порушено вимоги КПК України, оскаржувана ухвала є незаконною, та суперечить вимогам ч. 1 ст. 199 КПК України, оскільки прокурор має право подавати клопотання не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали, судом першої інстанції 09.12.2023р. здійснений розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 331 КПК України, рішення суду є незаконним, тому підлягає скасуванню;

- прохає оскаржувану ухвалу суду скасувати.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони кримінального провадження повідомлені належним чином, клопотання про особисту участь у судовому засіданні не заявили, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України за незаконне придбання, зберігання психотропних речовин з без мети збуту та незаконне придбання, зберігання психотропних речовин з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення, послався на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України з боку обвинуваченого продовжують існувати. Судом першої інстанції також наголошено, що ухвалою від 02.03.2022р. обвинуваченому було змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту за його місцем проживання, із покладенням на нього обов`язків не відлучатись без дозволу суду за межі м. Кривого Рогу, прибувати до суду за його першим викликом, повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації, не залишати з 22год. до 06 год. житловий будинок АДРЕСА_1 , проте після цього обвинувачений у судові засідання жодного разу не з`явився, у зв`язку з чим судом до обвинуваченого було застосовано примусовий привід.

Як було встановлено судом першої інстанції, порушення умов домашнього арешту підтверджено особисто обвинуваченим, та під час дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який було ним порушено, обвинувачений вчиняв кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, що він також особисто підтвердив.

Врахувавши наведене вище суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду або вчиняти нові кримінальні правопорушення, а тому клопотання прокурора є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню, в той же час клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає, оскільки саме тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, під час застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту продовжив свої злочинні дії, що особисто підтвердив суду при скасуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, належним дослідив у судовому засіданні сукупність обставин, які стали підставою для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, фактичні обставини, за якими обвинуваченому пред`явлено підозру, відомості про його особу, які наведені вище, та погоджується із рішенням суду першої інстанції, та вважає його законним та обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які у своєму клопотанні послався прокурор, встановив їх існування, та погоджується із висновками суду першої інстанції, який вважав вказані ризики підтвердженими.

Зокрема суд апеляційної інстанції наголошує, що ризиками, крім іншого, слід рахувати передбачувану небезпеку вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, та дозволять суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу.

У даному кримінальному провадженні передбачувана небезпека з боку обвинуваченого має реальний характер, який виражається у порушенні обвинуваченим умов виконання більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, та вчинення ним інших правопорушень.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не вбачає достатніх та належних підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що тримання під вартою, у даному випадку, є заходом забезпечення кримінального провадження, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, не зменшилися та продовжують існувати, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що оскаржувана ухвала є незаконною, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що оскаржувана ухвала суперечить вимогам ч. 1 ст. 199 КПК України, оскільки прокурор має право подавати клопотання не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали, судом першої інстанції 09.12.2023р. здійснений розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 331 КПК України, рішення суду є незаконним, тому підлягає скасуванню є неспроможними, оскільки прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого 04.12.2023р., строк дії попередньої ухвали спливав 09.12.2023р., а тому недотримання вимог ст. 199 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлені.

При цьому, строк, в який прокурор звертається до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою не впливає на законність прийнятого судом рішення, та не є підставою для його скасування, оскільки вимоги ч. 1 ст. 199 КПК України спрямовані лише на впорядкованість дій прокурора з метою виключення проявів зволікання з його боку при здійснені ним своїх повноважень, а для суду, при отриманні такого клопотання, наявність достатнього часу для належної організації судового процесу та забезпечення участі сторін у кримінальному провадженні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, тому апеляційні вимоги обвинуваченого задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2023р., якою обвинуваченому у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 04.02.2023р. включно - залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2023р., якою обвинуваченому у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 04.02.2023р. включно - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, та набирає законної сили після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді