гСправа № 187/1961/23 Провадження №1-кп/0187/167/23
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , учасників кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петриківка в залі суду кримінальну справу № 0000235 від 14.08.2023 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бухта Провидіння Магаданської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одружений, не працюючий, перебуває на військовому обліку у першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 за ВОС зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

11.08.2011 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробувальним строком 3 роки;

30.05.2012 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано 6 місяців за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.08.2011 до відбуття 5 років 6 місяців;

20.07.2018 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

10.06.2020 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

08.12.2020 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 77 КК України до відбуття 4 роки 1 місяць;

08.05.2023 звільнений з ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№ 122)» згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,-

Встановив:

Повторно 14 серпня 2023 року близько 08:10 години ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи у домоволодінні свого батька ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, в період дії воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", Указом Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 передбачено, що з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року в Україні продовжено дію воєнного стану строком на 90 діб до 18 серпня 2023 року, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність діяння, скориставшись відсутністю свідків, впевнившись у тому, що його дії носять таємний характер, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи при цьому, що своїми діями здійснює таємне безоплатне вилучення майна поза волею власника, таємно, шляхом вільного доступу, викрав телевізор марки KIVI LED, модель 32Н540LВ, серійний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4

Довівши свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_4 , матеріальну шкоду на загальну суму 8567 гривень 10 копійок.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 при першому допиті своєї вини у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав. Суду пояснив, що дійсно 14 серпня 2023 року він, перебуваючи у домоволодінні свого батька ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 взяв телевізор та повіз його до ломбарду в м. Камянське, оскільки йому терміново були потрібні гроші. При цьому він залишив у будинку записку на ім`я матері, в якій він повідомив останню, що наступного дня поверне телевізор. Тобто умислу направленого на крадіжку у нього не було. Однак після допиту потерпілого вину фактично визнав та у вчиненому розкаявся та попросив у потерпілого вибачення, пояснивши початкове невизнання вини тим, що не зрозумів в чому полягав склад злочину.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України повністю підтверджується наступними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В той день коли з його будинку зник телевізор, його дружина ОСОБА_5 знайшла в будинку записку їхнього сина обвинуваченого по справі ОСОБА_4 , в якій було зазначено, що він бере телевізор та поверне його на наступний день. Однак на наступний день телевізор повернутий не був, у зв`язку з чим він звернувся до поліції із заявою про крадіжку. Згодом працівники поліції повідомили йому про місцезнаходження телевізора в ломбарді м. Камянське, звідки він за свої кошти викупив викрадений сином телевізор. Також повідомив, що дозволу на вилучення у нього телевізора сином з подальшим його поверненням він не надавав, тобто фактично вилучення телевізора його сином відбулася без його згоди. На даний час претензій до обвинуваченого не має.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення також повністю підтверджується долученими прокурором доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.08.2023, згідно яким ОСОБА_4 просить органи поліції вжити заходів відносно його сина ОСОБА_4 , який 14.08.2023 близько 08:00 год вчинив крадіжку майна, в тому числі і телевізору марки KIVI (а.с. 3);

- протоколом огляду місця події від 14.08.2015 року з фото таблицями до нього, згідно яким проведено огляд території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з якого було викрадене майно ОСОБА_4 , під час якого було зафіксовано місце розташування викраденого майна а також виявлено та вилучено сліди папілярних ліній, визнаних постановою слідчого речовим доказом (а.с. 8-24);

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 10.10.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_6 впізнала обвинуваченого ОСОБА_4 як особу, яка 14.08.2023 виносила з домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 предмет замотаний у плед (а.с. 33-34) ;

- специфікацією до договору фінансового кредиту від 14.08.2023, з якого слідує, що обвинувачений ОСОБА_4 14.08.2023 взяв в ПТ «Ломбард Грант Імперіал» у користування кредит у розмірі 2500 грн., передавши в заставу телевізор марки KIVI LED, модель 32Н540LВ (а.с. 35);

- протоколом огляду DVD-R диску, що був наданий ПТ «Ломбард Грант Імперіал», на якому зафіксований обвинувачений ОСОБА_4 під час отримання ним коштів 14.08.2023 в ПТ «Ломбард Грант Імперіал» в рахунок заставленого ним телевізору марки KIVI LED. Вказаний диск постановою слідчого від 18.08.2023 визнано речовим доказом (а.с. 36-44);

- протоколом огляду телевізора марки KIVI LED, модель 32Н540LВ, який був визнаний речовим доказом та переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_4 (а.с. 47-52);

- висновком експерта № 4762/23 від 10.10.2023, відповідно до якого ринкова вартість телевізора марки KIVI LED, модель 32Н540LВ, серійний номер НОМЕР_1 становить 8567,10 грн. (а.с. 54-59);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.10.2023 з фото таблицями до нього, згідно якого обвинувачений пояснив та показав, коли та при яких обставинах ним вчинено викрадення телевізора марки KIVI LED (а.с. 81-85).

Надаючи оцінку вище дослідженим доказам в контексті початкових пояснень обвинуваченого про відсутності в його діях умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. На підставі статей 324-327 ЦК суб`єктами власності виступають народ України, фізичні та юридичні особи, держава, територіальні громади. Стаття 13 Конституції проголошує рівність усіх суб`єктів права власності перед законом і рівне забезпечення захисту їх права державою.

Юридичним вираженням відносин власності є право власності, яке відповідно до статей 316-319 ЦК України є правом власності на володіння, користування і розпорядження своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Крім родового об`єкта, який об`єднує злочини, передбачені в розділі VI КК, загальною їх ознакою є предмет злочину - майно, що характеризується сукупністю певних ознак. Такими ознаками є: юридична, економічна, соціальна і фактична ознаки. Юридична ознака підкреслює те, що право на майно належить власнику на законній підставі і він здійснює свої повноваження по володінню, використанню та розпорядженню майном як власним. В окремих випадках особа володіє майном з певних правових підстав, наприклад, на умовах договорів оренди, позички, побутового прокату, чи володіє майном з тих чи інших фактичних підстав, наприклад, володіння чужим знайденим майном або таким, що випадково опинилось у особи. Але головним є те, що майно для особи, що посягає на відносини власності, є чужим, тобто вона не має ні дійсного, ні уявного (спірного) права на поводження з таким майном як зі своїм власним.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд зазначає, що із суб`єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел - особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками крадіжки є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому.

Відповідно до ст.24 КК України прямий умисел має місце тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Таким чином, прямий умисел характеризується трьома ознаками: 1) усвідомленням суспільної небезпеки діяння; 2) передбаченням суспільно небезпечних наслідків цього діяння; 3) бажанням настання передбачуваних наслідків. Вольовий момент прямого умислу згідно з ч.2 ст.24 КК характеризується бажанням особи настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння. Під бажанням наслідків необхідно розуміти прагнення їх настання.

Зміст інтелектуального моменту прямого умислу при крадіжці полягає в усвідомленні особою фактичної сторони вчинюваного, а також передбачені нею настання суспільно небезпечних наслідків своєї дії. Усвідомлюючи фактичну сторону вчинюваного, суб`єкт усвідомлює й соціальне значення свого діяння, його характер і суспільну небезпеку.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлював, що посягає на чужу річ, таємно вилучив з корисливим мотивом для себе чуже майно, на яке він не мав ніякого права, передбачав спричинення матеріальної шкоди потерпілому і бажав завдати шкоду.

Суд критично ставиться до початкових показань обвинуваченого стосовно відсутності в його діях умислу направленого на таємне викрадення чужого майна у зв`язку з залишенням на місці вчинення злочину записки, в якій він зобов`язується повернути телевізор на наступний день, адже про відсутність будь-яких домовленостей, за наявності яких дану подію можна було кваліфікувати як цивільно-правові відносини між потерпілим та обвинуваченим, свідчать також пояснення потерпілого ОСОБА_4 по справі, відповідно до яких останній чітко пояснив, що він не давав згоди на вилучення обвинуваченому його майна.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану, доведена та знайшла своє підтвердження в судовому засіданні поза розумним сумнівом, в зв`язку з чим його дії вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185КК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує, що він за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий в тому числі і за корисливі злочини, скоїв тяжкий злочин, в період умовно дострокового звільнення від відбування покарання, на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність, офіційно не працює, що насамперед свідчить про його несумлінне ставлення до загальноприйнятих норм і правил поведінки в суспільстві та його відношення до покладених на нього державою обов`язків. Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став та категорично не бажає цього робити, продовжує скоювати кримінальні правопорушення в період умовно дострокового строку, що свідчить про сформованість стійкої спрямованості особистості обвинуваченого ОСОБА_4 на вчинення злочинів, підвищений рівень його суспільної небезпечності та неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Обставинами, що відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання є рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що він повинен понести покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах його ізоляції від суспільства, у виді реального позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів з боку обвинуваченого.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

Крім того, зважаючи, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в період, коли він був умовно- достроково звільнений від відбування покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.12.2020, суд вважає за необхідне призначити покарання згідно вимог ч. 1 ст. 71, ст.. 72 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 10.10.2023 у розмірі 260 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.12.2020 і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 12 жовтня 2023 року, залишивши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речові докази: телевізор марки KIVI LED, модель 32Н540LВвважати таким, що повернутий потерпілому ОСОБА_4 , решту доказів зберігати при матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 10.10.2023 № 4762/23 у розмірі 260 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1