ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 672/1110/21

Провадження № 11-кп/4820/464/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 03.06.2021 за №0000899 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 та в її інтересах захисника ОСОБА_9 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2023 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку м. Горлівка Донецької області, з середньою спеціальною освітою, непрацюючу, на утриманні неповнолітніх дітей, інших утриманців немає, жительку АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з 19 квітня 2023 року.

В строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано період її тримання під вартою з 04.06.2021 по 18.04.2023.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Арешт накладений на речові докази у провадженні ухвалено скасувати.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення біологічної експертизи в розмірі 15688 грн. 27 коп.

За вироком суду, ОСОБА_8 03.06.2021 р., перебуваючи за місцем свого фактичного проживання - у житловому будинку ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 , близько 15:00 год. ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно нанесла кухонним ножем один удар у ліву частину грудної клітини ОСОБА_12 , яка в цей час знаходилась у сидячому положенні на кріслі поруч із столом, заподіявши останній ножове колото-різане проникаюче в ліву плевральну порожнину поранення лівої половини грудної клітини, колото-різану рану лівої молочної залози, наскрізне колото-різане ушкодження перикарду, наскрізне колото-різане ушкодження стінки правого шлуночка серця, тампонаду серця, лівобічний гемоторакс, зовнішню кровотечу, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_12 ..

В поданій апеляційній скарзі, обвинувачена ОСОБА_8 стверджує, що участі у вчиненні кримінального правопорушення не приймала, а себе оговорила під психологічним та фізичним тиском працівників правоохоронних органів. Тому просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити, вважає, що її провина під час досудового розслідування та судового розгляду не доведена.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 , вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки вони не підтверджуються належними доказами, дослідженими в судовому засіданні, та мають істотні суперечності. Вказує, що висновки суду ґрунтуються виключно на припущеннях та не стверджуються здобутими органами досудового розслідування та дослідженими судом доказами. На його думку, суд не взяв до уваги розбіжності в показаннях потерпілого та свідків, невідповідність даних слідчого експерименту висновку експерта, результатів НСРД у провадженні, не перевірив причетність до скоєного вбивства потерпілої інших осіб, а також проігнорував докази, які стверджували алібі ОСОБА_8 , не дав їм належної правової оцінки. Це, на думку сторони захисту, свідчить про упередженість суду та є підставою для скасування вироку і закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченої та її захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, з посиланням на зазначені в них доводи, прокурорів, які вважають, що законні підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні, провівши з`ясування обставин провадження та перевірку їх доказами в частині допиту потерпілого, свідків та дослідження матеріалів кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами судом проведено упереджено, без з`ясування даних, які мають значення для встановлення істини у провадженні, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими судом доказами.

Зокрема, в процесі судового та апеляційних розглядів ОСОБА_8 не заперечувала та ствердила обставини перебування в домоволодінні, де був виявлений труп потерпілої, проведення з нею часу напередодні у вказаному будинку, здійснення з нею слідчих дій, де вона визнавала обставини, спосіб та механізм вчинення вбивства ОСОБА_12 , однак викладала свою версію подій.

Показами потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що в денну пору 3 червня 2021 року в домоволодінні, де в тому числі проживала обвинувачена ОСОБА_8 був виявлений труп ОСОБА_12 . Ствердив, що напередодні виявлення трупа потерпілої, саме ОСОБА_8 з телефону потерпілої зателефонувала йому та видаючи себе за ОСОБА_12 , від її імені повідомила, що наче остання терміново вибуває до Польщі.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , який показав, що до місця його проживання, де він проживав з обвинуваченою прийшла потерпіла, з якою вони розпивали алкогольні напої. Ствердив, що в процесі перебування потерпілої за місцем його проживання між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 на побутовому рівні почали виникати конфлікти. Показав, що ОСОБА_8 , хоча цього дня і залишала домоволодіння, однак в денну пору, тобто в час смерті потерпілої повернулася та перебувала в будинку.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка категорично ствердила, що в районі 14 години 3 червня 2021 року за місцем проживання свідка ОСОБА_11 та обвинуваченої ОСОБА_8 , виявила ОСОБА_11 з розбитим обличчям, якому надавала допомогу потерпіла ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , яка також перебувала в домоволодінні разом з ними.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , який ствердив обставини короткої зустрічі з обвинуваченою ОСОБА_8 в ранкову пору 3 червня 2021 року в сквері м. Городок. При цьому категорично заперечив проведення з нею часу того дня та спільної з нею зустрічі з іншими особами в цей день, в тому числі з ОСОБА_15 .

Показаннями свідка ОСОБА_16 , який показав, що в денну пору, в районі 15,00-15,30 год. 3 червня 2021 року на порозі будинку ОСОБА_11 , де проживала обвинувачена і де був виявлений труп потерпілої, бачив обвинувачену ОСОБА_8 , яка від раптовості її виявлення, присіла на речі, які стояли біля вхідних дверей будинку.

Допитаний місцевим судом лікар судово-медичний експерт ОСОБА_17 показав, що смерть ОСОБА_12 настала від проникаючого ножового поранення, яке за способом та механізмом його спричинення повністю узгоджується з даними повідомленими обвинуваченою ОСОБА_8 в процесі слідчого експерименту та з медичними висновками стосовно механізму та характеру ушкоджень в потерпілої, в тому числі причиною смерті. Ствердив, що твердження ОСОБА_8 щодо необережного спричинення таких ушкоджень виключаються.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення об`єктивно стверджується даними протоколів огляду місця події з відеозаписом до нього, з яких вбачається, що у домоволодінні АДРЕСА_2 виявлений труп ОСОБА_12 , тобто саме в тому місці, де проживала обвинувачена, а також предмети зовні схожі на ножі, один з яких знаходився неподалік тіла потерпілої (а.п. 20-24, 40-45, т. 2).

Із змісту лікарського свідоцтва про смерть № 210 від 3 червня 2021 року вбачається, що причиною смерті ОСОБА_12 є проникаюче ножове поранення грудної клітки з пошкодженням серця (а.п. 63, т. 2).

Даними висновку експерта № 31 від 18.06.2021 року стверджується, що смерть ОСОБА_12 могла наступити приблизно за 4-8 годин до моменту початку проведення судово-медичної експертизи трупа, тобто в час на який вказує орган досудового розслідування. ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді ножового колото-різаного проникаючого в ліву плевральну порожнину поранення лівої половини грудної клітини, колото-різаної рани лівої молочної залози, наскрізного колото-різаного ушкодження перикарду, наскрізного колото-різаного ушкодження стінки правого шлуночка серця, тампонади серця, лівобічного гемотораксу, зовнішньої кровотечі, - які виникли від одноразового пошкоджуючого впливу на переднє-ліву поверхню грудної клітини ОСОБА_12 твердого плоского предмету із жорсткою конструкцією та колюче-ріжучими пошкоджуючими властивостями по типу клинка ножа, яким цілком могло бути лезо ножа із односторонньою його заточкою, яке в момент заподіяння ушкоджень заточеним своїм краєм було направлене догори, по строку свого виникнення можуть відповідати 03.06.2021 р., по своєму характеру відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_12 .

На трупі ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу верхньої частини лівої лобної ділянки голови, підшкірного крововиливу нижньої частини лівої лобної ділянки голови, крововиливу під м`які покриви лівої лобної ділянки голови, підшкірного крововиливу нижньої частини спинки носу, двох саден шкіри верхньої частини правої підочної ділянки обличчя, - які виникли від дії тупих, твердих предметів із невеликою силою, або при падінні ОСОБА_12 із висоти власного зросту, із невеликої висоти і ударі головою і обличчям об тверді предмети, по строку свого виникнення можуть відповідати 03.06.2021 р., по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку із настанням смерті останньої не знаходяться.

Враховуючі локалізацію, кількість та морфологічні характеристики тілесних ушкоджень, виявлених на тілі трупа ОСОБА_12 , а саме наявність вхідного отвору в вигляді колото-різаної рани лівої молочної залози в проекції 4 міжребір`я зліва, напрямку раневого каналу спереду до заду, зліва направо відносно трупа, та практично горизонтально, довжини раневого каналу в межах 6 см., слід виключити можливість заподіяння зазначених тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_12 власноручно.

Звичайно після отримання тілесних ушкоджень, аналогічних виявленим на тілі трупа ОСОБА_12 смерть живої особи наступає на протязі від декількох секунд до декількох хвилин, протягом яких остання могла би вчиняти цілеспрямовані дії (переходити, переповзати з одного місця в інше) при умові, що її тіло не було фіксованим (а.п. 65-68, т. 2).

Із змісту висновків експерта № 1151 від 16.06.2021 року та № 176 від 07.06.2021 року вбачається, що в крові і сечі із тупа ОСОБА_12 виявлено наявність етилового алкоголю в кількості відповідно 4,74 і 4,87 проміле, що може відповідати тяжкому отруєнню етиловим алкоголем, у порівнянні до живої людини. Кров із трупа ОСОБА_12 відноситься до групи А(ІІ), з ізогемаглютиніном анти - В, за ізосерологічною системою АВ0 (а.п. 69, 70).

Змістом висновку експерта № 64 від 6 липня 2021 року стверджується, що на зовнішній поверхні клаптя шкіри з лівої молочної залози трупа ОСОБА_12 , визволено глибоку або проникаючу колото-різану рану, яка могла утворитись від механічної дії твердого плоского однобічно-гострого клинкового знаряддя, по типу ножа, що залишає в рані шкіри сліди солей 3-х валетного заліза та має як тупий, «П» подібний на поперечному перетині, «обух» з добре вираженими ребрами, так і недеформований кінець чи вістря та гладку заточку ріжучої крайки свого леза (а.п. 73-76, т. 2).

Із змісту протоколів огляду та огляду предмету вбачається, що на телефон потерпілого ОСОБА_7 3 червня 2021 року, вже після смерті ОСОБА_12 з телефону останньої надходили виклики, що свідчить про правдивість показань потерпілого про те, що саме ОСОБА_8 з телефону потерпілої телефонувала йому та видаючи себе за ОСОБА_12 , від її імені повідомляла, що наче остання терміново вибуває до Польщі (а.п. 90-93, 114-119, т. 2).

Змістом протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису до нього стверджується, що свідок ОСОБА_16 в присутності понятих, з застосуванням відеозйомки, в деталях вказав, що в денну пору, в районі 15,00-15,30 год. 3 червня 2021 року на порозі будинку ОСОБА_11 , де проживала обвинувачена і де був виявлений труп потерпілої, бачив обвинувачену ОСОБА_8 , яка від раптовості її виявлення, присіла на речі, які стояли біля вхідних дверей будинку (а.п. 98-102, т. 2).

Даними протоколу огляду диску з аудіо розмовою стверджується, що ОСОБА_8 телефонуючи на лінію «102» та повідомляючи про смерть ОСОБА_12 ствердила, що вона прийшла до будинку ОСОБА_11 не після обіду, а зранку, і побачила, що ОСОБА_12 там була вже деякий час мертвою (а.п. 130 - 132, т. 2).

Із даних протоколу огляду з ілюстративними таблицями вбачається, що на одязі та взутті потерпілої ОСОБА_12 наявні значні плями темо-бурого кольору зовні схожі на кров. На лицевій лівій частині жилетки, лицьовій стороні майки та на лівій частині бюстгальтера наявні пошкодження схожі на отвір (а.п. 134-142, 146-158, т. 2).

Змістом висновку експерта № СЕ-19/102-21/10161-БД від 09.09.2021 року з відповідними додатками стверджується, що на ножі за № 7 вилученому з місця події в житловому будинку АДРЕСА_2 , наявні сліди крові та клітини з ядрами, генетичні ознаки яких збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_12 (а.п. 35-56, т. 3).

Таким чином, саме ножем № 7 вилученим при огляді місця події з домоволодіння, де проживала ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_12 були спричиненні тілесні ушкодження, що призвели до смерті останньої.

Із даних висновку експерта № 75 від 23.09.2021 року вбачається, що на одязі потерпілої ОСОБА_12 виявлене одиночне наскрізне колото-різане пошкодження ниток тканини, трикотажу та мережева, так і одиночна проникаюча колото-різана рана шкіри, за умови пошарового розташування наданих для експертизи жилету, повсякденної майки і бюстгальтера на передній поверхні грудної клітини тулуба ОСОБА_12 , які могли бути заподіяні одночасно внаслідок одноразової механічної дії одного і того ж самого твердого плоского однобічно-гострого клинкового знаряддя, по типу ножа, що залишає в рані шкіри сліди солей 3-х валентного заліза та має тупий, «П» подібний на поперечному перетині, «обух» з добре вираженими ребрами, недеформований кінець чи вістря і гладку заточку ріжучої крайки свого леза. Вказані одиночні наскрізні колото-різані пошкодження вказаного одягу ймовірно були заподіяні однобічно-гострим фіксованим клинком наданого для експертизи під умовами №7 нескладного господарського ножа заводського виготовлення з полімерною рукояткою сіро-зеленого кольору, або ж клинком іншого ножа зі схожими первісними (конструктивними, технологічними і експлуатаційними) груповими ознаками (а.п. 66-78, т. 3).

Висновками експертів №№ 578, 579, 580, 581 від 17.09.2021 року, №№ 309, 319 від 24.09.2021 року та №№ 577, 582, 607, 608 від 20.09.2021 року стверджується, що кров потерпілої ОСОБА_12 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, а кров ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (а.п. 121-123, 129-131, 139-141, 147-149, 155-157, 163-165, 171-173, 180-182, 190-192, 199-200, т. 3).

При цьому, на джинсових штанах ОСОБА_8 виявлена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений тільки антиген А. Отже, ця кров може належати особі (особам) в крові якої (яких) міститься цей антиген, в тому числі і потерпілій ОСОБА_12 , або ОСОБА_8 .

Аналізуючи висновки судово-медичної експертизи у сукупності з іншими дослідженими у провадженні доказами, з огляду на те, що при затриманні у обвинуваченої не виявлено будь яких тілесних ушкоджень, які б могли призвели до крововиливів, не повідомляла про такі ушкодження, які б супроводжувалися кровотечею і сама ОСОБА_8 , що на переконання колегії суддів свідчить про належність вказаної крові саме потерпілій ОСОБА_12 (а.п. 204-207, т. 3).

Доказів, які б стверджували протилежне ні обвинуваченою, ні її захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Змістом протоколу слідчого експерименту з відеозаписом подій вбачається, що ОСОБА_8 в присутності понятих та захисника, з застосуванням відеозйомки, що виключало вчинення на неї будь якого тиску та примусу, в деталях вказала місце, спосіб та механізм нанесення потерпілій ОСОБА_12 тілесних ушкоджень за допомогою ножа (а.п. 74-78, т. 4).

При цьому ОСОБА_8 по гарячих слідах, ще до встановлення механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілій судово-медичним експертом повідомляла такі деталі смерті ОСОБА_12 , які могли бути відомо виключно безпосередньому виконавцю скоєного кримінального правопорушення.

Із змісту висновку експерта № 302 від 22.07.2021 року вбачається, що спосіб та механізм нанесення потерпілій ОСОБА_12 тілесних ушкоджень за допомогою ножа, в тому числі напрямок травматичної дії колюче-ріжучого предмету (леза ножа) на тіло ОСОБА_12 повідомлений обвинуваченою ОСОБА_8 в процесі слідчого експерименту повністю відповідає обставинам її смерті та спричинення їй тілесних ушкоджень, що на переконання колегії свідчить про правдивість таких показань обвинуваченої (а.п. 83-87, т. 4).

Крім того, саме ОСОБА_8 в процесі слідчого експерименту повідомила правоохоронним органам, що в момент нанесення ОСОБА_12 ножового поранення, остання сиділа на стільці, про що органам досудового розслідування відомо не було, оскільки труп потерпілої виявили лежачим на підлозі і саме там, згодом стільці, де зі слів обвинуваченої вона нанесла тілесні ушкодження потерпілій були виявлені сліди крові, що свідчить про належність її показань в процесі слідчого експерименту.

Даними висновку судово-психіатричної експертизи № 363 від 04.08.2021 року стверджується, що ОСОБА_8 психічним захворюванням не страждає, не страждав такими і на період вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, а тому могла та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто відносно скоєного і на теперішній час її можна вважати осудною. При цьому, обвинувачена застосування відносно неї примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п. 103-104, т. 4).

Про наявність умислу в діях ОСОБА_8 на позбавлення життя ОСОБА_12 свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, локалізація поранень, а саме за допомогою ножа в грудну клітку, тобто виключно в життєво важливий орган.

При встановленні спрямованості умислу обвинуваченої ОСОБА_8 колегія суддів враховує дані про інтенсивність нападу, що дії обвинуваченої були спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_12 , про це свідчать дані щодо кількості, локалізації поранень, сили удару і нанесення його в область життєво важливого органу. Встановлені фактичні обставини провадження свідчать про те, що обвинувачена виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, - настання смерті потерпілої (нанесла удар ножем виключно в життєво важливий орган, за наданням медичної допомоги не звернулась).

Сукупність всіх встановлених судом першої інстанції обставин вчинення кримінального правопорушення, спосіб, кількість, характер і локалізація поранень, причини припинення злочинних дій, поведінка обвинуваченої і потерпілої, що передувала події, їх стосунки, вказують про цілеспрямовані, обдумані і умисні дії ОСОБА_8 спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_12 .

Зазначені вище обставини, відсутність у ОСОБА_8 будь яких тілесних ушкоджень, свідчать про свідомий, умисний, цілеспрямований характер дій обвинуваченої.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційних скарг сторони захисту про необґрунтованість порушення кримінального провадження та засудження ОСОБА_8 .

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченою, ні її захисником не надано.

Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення кримінального правопорушення, які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

В кримінальному провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_8 та свідків заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях ОСОБА_8 та її захисника, які є прямо зацікавленими особами, їх роздумах щодо процесів в державі, діяльності правоохоронних органів, систематичних звинуваченнях органів досудового розслідування, суду та всіх без виключення свідків в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні кримінального закону та осіб потерпілої, свідків, що не можна визнати допустимими доказами.

Більше того, такі твердження спростовуються матеріалами кримінального провадження за № 0000190 відносно працівників органів поліції, проведеної за зверненням сторони захисту, за результатами якого твердження ОСОБА_8 з приводу застосування до неї недозволених методів розслідування не знайшли свого підтвердження (а.п. 166-181, т. 5).

Таким чином, підстав вважати, що в процесі досудового розслідування зі сторони органів досудового розслідування на обвинувачену чи свідків чинився тиск, в колегії суддів немає.

Колегія суддів відхиляє твердження обвинуваченої та її захисника в тій частині, що ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення не причетна, оскільки вони є не послідовними, суперечливими, не відповідають фактичним обставинам провадження та спростовуються дослідженими в судовому засіданні, вищенаведеними доказами.

В тому числі, її же показаннями в процесі слідчого експерименту, де вона послідовно, в присутності понятих та захисника, з застосуванням відеозйомки, що виключало вчинення на неї будь якого тиску та примусу, давала послідовні показання, якими в деталях повідомляла обставини вчинення кримінального правопорушення, позбавлення життя потерпілої, однак викладала свою версію подій.

При цьому, ОСОБА_8 повідомляючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, повідомляла такі деталі, в тому числі щодо розташування потерпілої в момент нанесення тілесних ушкоджень, яка сиділа на стільці, які могли бути відомі виключно особі, яка безпосередньо його скоїла, оскільки тіло ОСОБА_12 виявили лежачою на підлозі.

На переконання колегії суддів, з огляду на те, що ці показання обвинуваченої ОСОБА_8 щодо вчинення вбивства потерпілої ОСОБА_12 , характеру, способу та механізму спричинення тілесних ушкоджень, були надані ще до отримання медичних висновків та повністю узгоджуються з даними висновків лікарів судово-медичного експерта № 31 від 18.06.2021 року та № 302 від 22.07.2021 року, що свідчить про їх достовірність, належність та допустимість (а.п. 65-68, т. 2; 83-87, т. 4).

При цьому, на джинсових штанах ОСОБА_8 виявлена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений тільки антиген А. Отже, ця кров може належати особі (особам) в крові якої (яких) міститься цей антиген, в тому числі і потерпілій ОСОБА_12 , або ОСОБА_8 .

Аналізуючи висновки судово-медичної експертизи у сукупності з іншими дослідженими у провадженні доказами, з огляду на те, що при затриманні у обвинуваченої не виявлено будь яких тілесних ушкоджень, які б могли призвели до крововиливів, не повідомляла про такі ушкодження, які б супроводжувалися кровотечею і сама ОСОБА_8 , що на переконання колегії суддів свідчить про належність вказаної крові саме потерпілій ОСОБА_12 (а.п. 204-207, т. 3).

Не може погодитися колегія суддів і з твердженнями сторони захисту, що обвинувачення ОСОБА_12 ґрунтується виключно на її першочергових зізнавальних показаннях. Оскільки, її вина у вчиненні кримінального правопорушення доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами досудового розслідування, досліджених та перевірених судом доказах у їх сукупності, в тому числі даних протоколів слідчих дій, висновках експертів, які підтверджують обставини та висновки встановлені судом та спростовують твердження обвинуваченої і її захисників.

Відповідно до вимог чинного законодавства, якщо відомості повідомлено підозрюваним під час проведення процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати. Отже, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 95 КПК України.

За встановленим кримінальним процесуальним законом порядком, належна правова процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта, за його волею та вільним волевиявленням. До системи таких гарантій належить також участь захисника, понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої дії, як складової судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.

Суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де протокол слідчого експерименту є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 КПК України. Отже, протокол слідчого експерименту після його оцінки судом із точки зору належності, допустимості й достовірності набуває значення судового доказу.

Таким чином, на переконання колегії суддів, відсутні підстави для ототожнення показань та протоколу слідчого експерименту, які є окремими процесуальними джерелами доказів для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України.

Той факт, що в судовому засіданні обвинувачена змінила свої показання, не є підставою для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом, оскільки слідчий експеримент та показання є окремими процесуальними джерелами доказів.

З послідовних та жодним чином не спростованих показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_16 вбачається, що ОСОБА_8 в час, коли згідно медичного висновку було скоєне вбивство потерпілої, перебувала в домоволодінні ОСОБА_11 , тобто, саме в проміжок часу, коли потерпілій були нанесені тілесні ушкодження, хоча своє перебування в цей період часу в домоволодінні обвинувачена категорично заперечувала і лише під тиском досліджених в процесі апеляційного розгляду доказів визнала ці обставини, однак викладала свою версію подій.

При цьому, свідок ОСОБА_14 у своїх послідовних показаннях категорично заперечив тривале, фактично на протязі годин спільне проведення часу з ОСОБА_8 в сквері в день скоєння вбивства потерпілої, перебування там ОСОБА_15 в цей час, ствердивши, що спілкувався з нею не більше 5 хв. того дня, а ОСОБА_15 навіть до них не підходив, а лише пройшов повз, що повністю спростовує твердження обвинуваченої про своє перебування у сквері міста, а не на місці вчинення кримінального правопорушення.

В колегії суддів відсутні об`єктивні підстави ставити під сумнів показання ОСОБА_14 в тому числі в частині відсутності на місці його спілкування з ОСОБА_8 ОСОБА_15 .

За таких обставин, з огляду на те, що місце перебування ОСОБА_15 встановити не представилося можливим, хоча судом вживалися передбачені законом заходи для допиту останнього, однак такі бажаного результату не дали, свідок ОСОБА_14 категорично заперечує перебування ОСОБА_15 в сквері міста, посилання сторони захисту на особу останнього, як алібі обвинуваченої підлягають відхиленню.

В матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 .

У зв`язку з цим підстав вважати, що свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 оговорюють ОСОБА_8 , враховуючи їх безсторонність у колегії суддів немає.

Більше того, вказані твердження названих свідків повністю узгоджуються з вищенаведеними, дослідженими судом доказами.

Із змісту протоколів огляду та огляду предмету вбачається, що на телефон потерпілого ОСОБА_7 3 червня 2021 року, вже після смерті ОСОБА_12 з телефону останньої надходили виклики, що свідчить про правдивість показань потерпілого про те, що саме ОСОБА_8 з телефону потерпілої телефонувала йому та видаючи себе за ОСОБА_12 , від її імені повідомляла, що наче остання терміново вибуває до Польщі (а.п. 90-93, 114-119, т. 2).

Вказані докази повністю спростовують твердження сторони захисту про надуманість показів потерпілого ОСОБА_7 в цій частині.

Як стверджується матеріалами кримінального провадження, відразу після виявлення трупа ОСОБА_12 , органами досудового розслідування, в помешканні свідка ОСОБА_11 , був проведений обшук, вилучені його особисті речі, в тому числі індивідуального вжитку. Сам ОСОБА_11 , його біологічний матеріал, його верхній одяг були об`єктами детальних, численних криміналістичних досліджень, по гарячих слідах, перевірялося і алібі останнього. Вказані обставини повністю спростовують твердження обвинуваченої і його захисника про можливу причетність ОСОБА_18 до скоєння кримінального правопорушення та ігнорування слідчими органами особи останнього.

Разом з тим, всі проведені дослідження, в тому числі одягу ОСОБА_11 , його біологічного матеріалу, жодним чином не підтвердили причетність останнього до скоєння вбивства потерпілої, на відміну від ОСОБА_8 , докази вини якої у вчиненні вказаного правопорушення носять беззаперечний характер.

Більше того, в процесі огляду трупа ОСОБА_12 , фактично відразу після її виявлення, не було встановлено жодних слідів характерних для боротьби, спричинення тілесних ушкоджень, потерпілою свідку ОСОБА_11 чи останнім ОСОБА_12 , оскільки відсутність у них в піднігтьовому вмісті кистей рук епітеліальних клітин з ядрами та слідів крові сторонньої людини, свідчить про те, що вони участі в нанесенні будь яких тілесних ушкоджень не приймали та не нападали на будь кого.

За таких обставин наявність у свідка ОСОБА_11 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, тілесних ушкоджень на обличчі жодним чином не свідчить про отримання таких ушкоджень в результаті конфлікту з потерпілою, оскільки у останньої тілесні ушкодження характерні для боротьби відсутні, що на переконання колегії суддів свідчить про відсутність конфлікту ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_13 в цій частині, що коли вона прийшла, обличчя ОСОБА_11 було розбите і йому надавали допомогу саме потерпіла ОСОБА_12 та обвинувачена ОСОБА_8 .

Вказаних обставин отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ще до смерті потерпілої, надання йому у зв`язку з цим допомоги ОСОБА_12 та самою ОСОБА_8 остання фактично не заперечує, однак викладає свою версію подій. Разом з цим, вказані обставини повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_13 , яка була безпосереднім очевидцем цих подій, що свідчить про їх належність та допустимість.

Жодним чином не свідчить про непричетність обвинуваченої до скоєного правопорушення відсутність на ножі, яким були спричинені тілесні ушкодження потерпілій та пляшках, які знаходились в будинку слідів ОСОБА_8 та можлива причетність у зв`язку з цим до вбивства третьої особи. Оскільки ОСОБА_8 , перебуваючи в будинку, де вона скоїла вбивство потерпілої мала достатньо часу знищити такі сліди, в тому числі витерти та помити ножа, пляшки, тощо.

При цьому, як вбачається відеозаписів проведення огляду місця події та додаткового огляду місця події, ніж, яким було скоєно вбивство потерпілої весь час знаходився поряд трупа ОСОБА_12 та не переміщався. Внаслідок того, що при первинному огляді трупа слідів тілесних ушкоджень виявлено не було, органами досудового розслідування будь які предмети не вилучалися. І вже після встановлення причини смерті потерпілої, був проведений повторний огляд за результатами якого у були вилучені всі наявні ножі у будинку.

Таким чином, даними відеозаписів протоколів огляду місця події, як первинним так і повторним повністю спростовуються твердження сторони захисту про можливе підкидання ножа після проведення первинного огляду, оскільки останній весь час знаходився в місці виявлення трупа потерпілої та не переміщався.

Колегія суддів відхиляє твердження сторони захисту в тій частині, що висновком експерта за результатами слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_8 спростовуються її причетність до скоєного кримінального правопорушення.

Оскільки, із змісту висновку експерта № 302 від 22.07.2021 року вбачається, що спосіб та механізм нанесення потерпілій ОСОБА_12 тілесних ушкоджень за допомогою ножа, в тому числі напрямок травматичної дії колюче-ріжучого предмету (леза ножа) на тіло ОСОБА_12 , повідомлений обвинуваченою ОСОБА_8 в процесі слідчого експерименту за участю захисника, повністю відповідає обставинам її смерті та спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, що на переконання колегії свідчить про правдивість таких показань обвинуваченої (а.п. 83-87, т. 4).

Більше того, вказаним висновком повністю спростовуються твердження ОСОБА_8 про спричинення таких ушкоджень потерпілій випадково, з необережності і саме в цій частині експерт ставить під сумнів обставини повідомлені ОСОБА_8 в процесі процесуальних дій, а не в цілому, в чому намагається переконати колегію суддів сторона захисту.

Жодним чином не спростовує обставин вчинення кримінального правопорушення твердження сторони захисту про відсутність зізнавальних показань ОСОБА_8 в процесі проведення НСРД відносно неї. Оскільки вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена на підставі зібраних органами досудового розслідування та перевірених судом в процесі судового розгляду вищенаведених доказах у їх сукупності, які стороною захисту не спростовані.

Суд ухвалив обвинувальний вирок виключно на доказах досліджених в процесі судового розгляду. Протоколи НСРД, показання свідка ОСОБА_19 не покладено в основу доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, а ті розбіжності на які посилаються апелянти є не суттєвими та такими, що впливають на встановлення істини у провадженні, ґрунтуються на вільному тлумаченні показів потерпілого, свідків та даних протоколів процесуальних дій.

В провадженні встановлено достатньо належних, об`єктивних та допустимих доказів, які дали можливість встановити істину, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

При цьому, на переконання колегії суддів, не повідомлення обвинуваченими в процесі проведення слідчих дій, в тому числі НСРД обставин своєї причетності до скоєння кримінального правопорушення, жодним чином не свідчить та не може свідчити про алібі останніх та їх не причетність до вчиненого злочину.

В процесі судового розгляду, в тому числі показаннями самої ОСОБА_8 повністю стверджуються обставини переодягання ОСОБА_12 під час перебування її в будинку та підстави такого переодягання, а саме залиття одягу продуктами харчування.

Оголошена ОСОБА_8 підозра, кваліфікація її дій, з якою погодився суд, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення, наскільки вони відомі слідчому. Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 374 КПК України.

Чинним законодавством, як слідчому, так і суду надано право відхиляти клопотання учасників судового розгляду щодо виклику та допиту свідків, проведення процесуальний (слідчих) дій, в тому числі про призначення та проведення експертиз, зокрема таких, як комісійна, а тому колегія суддів не вбачає у відхиленні судом ряду клопотань сторони захисту порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які були б підставою для скасування рішення суду.

В процесі досудового розслідування був призначений весь комплекс спеціальних криміналістичних досліджень, в тому числі судово-медичних, з метою встановлення істини у провадженні, який надавав вичерпні відповіді щодо механізму, локалізації та способу спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, в тому числі щодо причин смерті останньої, що ставить під сумнів сторона захисту.

За таких обставин допустимих даних, які б спростовували вищенаведені докази, в тому числі висновки судово-медичної експертизи, чи викликали сумніви у її належності та були б підставою для призначення криміналістичних досліджень, колегія суддів не знаходить і вважає вказані клопотання такими, що до задоволення не підлягають.

При цьому, колегія суддів вважає, що ряд питань щодо встановлення механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень на дослідженні яких наполягає обвинувачена та її захисник носять юридичний характер і знаходяться поза межами знань фахівців у галузі медицини та вирішені судом при ухвалені вироку.

Як органами досудового розслідування так і судом у встановленому законом порядку були вжиті та проведені всі належні заходи щодо визначення механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

Тому твердження сторони захисту, що органами досудового розслідування та судом не виконані вимоги ст. 91 КПК України не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення в частині апеляційних доводів сторони захисту, колегією суддів не встановлено.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченої.

Зокрема, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості, її особу, зокрема характеристики, сімейний стан, спосіб та механізм позбавлення життя потерпілої, думку потерпілого, який просив суворо покарати обвинувачену.

Як стверджується матеріалами провадження вину у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 не визнала навіть під тиском зібраних у провадженні доказів, даних виявлення жалю, спроби виправити ситуацію у провадженні не встановлено, не вживала достатніх заходів для досягнення порозуміння з потерпілим.

Призначаючи обвинуваченій покарання місцевий суд врахував, що ОСОБА_8 , яка посередньо характеризується за місцем проживання, визнана винною у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, взяв до уваги наслідки, що настали у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_12 , спосіб та механізм позбавлення життя потерпілої, за відсутності обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, те що збитки спричинені кримінальним правопорушенням не відшкодовані, прийшов до обґрунтованого висновку, що їй слід обрати покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, лише у виді позбавлення волі, фактично в мінімальному розмірі.

При цьому колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, при даних конкретних обставинах провадження та особі обвинуваченої є достатнім для її виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.

А тому колегія суддів не може погодитись з твердженнями сторони захисту про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку місцевого суду в межах апеляційних вимог сторони захисту не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та в її інтересах захисника ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2