Справа № 442/6024/23
Провадження № 1-кп/442/354/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000472 від 06.06.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Винники Дрогобицького району Львівської області, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого завідувачем господарства Унятицька гімназія ДМР Львівської області, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина, з середньо-спеціальною освітою, військовозобов`язаного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

встановив:

Судом визнано доведеним, що 06 червня 2023 року ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Уріж Дрогобицького району Львівської області, вирішив умисно вчинити незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення , а саме піщано гравійної суміші з берега річки Бистриця, що протікає поблизу с. Уріж, Дрогобицького району, Львівської області за геолокацією (49.3901239, 23.2603010).

В подальшому, з метою реалізації свого злочинного наміру, близько 00 год 15 хв цього ж дня, ОСОБА_4 на транспортному засобі марки ЗСК-10 на базі ЗІЛ-130, реєстраційний номер НОМЕР_1 синього кольору направився до русла річки Бистриця в с.Уріж Дрогобицького району Львівської області, прибувши до якої за геолокацією (49.3901239, 23.2603010), усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх злочинних дій, в порушення встановлених правил охорони надр, передбачених ст.ст. 16, 18, 19, 28, 51, 56 та 65 Кодексу України про надра, а також Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615, достовірно знаючи про відсутність необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу (ліцензії), без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб, пов`язаних з користування надрами, за відсутністю проекту і плану розробки родовищ корисних копалин, умисно, незаконно, за допомогою лопати, шляхом знімання верхнього шару ґрунту, здійснив видобування піщано-гравійної суміші в кількості 4 куб.м., яку завантажив в кузов транспортного засобу марки ЗСК-10 на базі ЗІЛ-130, реєстраційний номер НОМЕР_1 синього кольору, яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного значення» належить до корисних копалин загальнодержавного значення, та мав намір в подальшому перевезти і використати для власних потреб, чим спричинив, згідно Методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №303 від 29.08.2011, шкоду державі в сумі 4502,40 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив незаконне видобування піщано-гравійної суміші, яка є корисною копалиною загальнодержавного значення, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 240 КК України.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро кається і прохає суворо не карати. Пояснив, що 6 червня 2023року поїхав до річки Бистриця, що протікає в с.Уріж і недалеко від мосту вирішив набрати гравію, оскільки хотів зробити на подвір`ї бомбосховище. Не знав, що такі дії є кримінально-караними. Зобов`язується відшкодувати завдану шкоду.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а інші учасники кримінального провадження не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 240 КК України, тобто незаконне видобування корисної копалини загальнодержавного значення.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння у розкритті вказаного кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Суд враховує також стан здоров`я обвинуваченого, його характеристику та ставлення до скоєного, те, що на обліку у лікара-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітнього сина, раніше не судимий.

З урахуванням наведеного необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 240 КК України увиді штрафу .

Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім для виправлення останнього та справедливим.

У кримінальному провадженні начальником Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 в інтересах держави в особі Бориславської територіальної громади Львівської області заявлено цивільний позов, в якому просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Бориславської міської ради (82300 м.Борислав вул.Шевченка,42, Львівська область, р/р UA 00139927, код платежу 24062200, , отримувач: UУК у м.Бориславі/Бориславська ТГ/18010900), Казначейство України (ел.адм.подат.), код класифікації бюджету 24062100) шкоду, завдану державі внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 4502,40 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

З абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна»(з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Суд вважає доведеним факт заподіяння протиправними діями обвинуваченого матеріальної шкоди потерпілому у заявленому розмірі та погоджується з обґрунтованістю та доведеністю розміру такої шкоди.

Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що між діями ОСОБА_4 та завданою потерпілій стороні матеріальною шкодою є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих потерпілій стороні збитків, суд дійшов висновку, що є усі підстави для задоволення цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди. Також суд враховує ту обставину, що цивільний позов цивільним відповідачем визнано в повному обсязі, що є також підставою для задоволення такого.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні становлять в загальній сумі 3346 гривні, з них:

- 1434 гривень 00 копійки за проведення судової експертизи грунтів (висновок експерта № СЕ-19/109-23/6657-ФХД від 21.07.2023);

- 1912 гривень 00 копійки за проведення судової інженерно-екологічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/109-23/8917-ФХЕД від 01.08.2023).

З речовими доказами слід поступити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням за ч.2 ст. 240 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень.

Цивільний позов начальника Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 в інтересах держави в особі Бориславської територіальної громади Львівської області до ОСОБА_4 задоволити.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь Бориславської міської ради (82300 м.Борислав вул.Шевченка,42, Львівська область, р/р UA 00139927, код платежу 24062200, , отримувач: UУК у м.Бориславі/Бориславська ТГ/18010900), Казначейство України (ел.адм.подат.), код класифікації бюджету 24062100) шкоду, завдану державі внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 4502 (чотири тисячі п`ятсот дві) гривні 40 копійок.

Після вступу вироку в законну силу речові докази:

- транспортний засіб марки ЗСК-10 на базі ЗІЛ-130, р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, вантажний та свідоцтво про реєстрацію ТЗ на базі ЗІЛ-130, р.н. НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 - передати власнику ОСОБА_6 ;

- піщано-гравійну суміш об`ємом 4 м.куб, що перебуває в кузові автомобіля ЗСК-10 на базі ЗІЛ-130, р.н. НОМЕР_1 - конфіскувати в дохід держави;

- взірці піщано-гравійної суміші, поміщені у спец пакети WAR1389454 та WAR1389455, гіпсовий зліпок протектора шини, 3 лопати з дерев`яними ручками знищити.

Стягнути зі ОСОБА_4 в дохід держави витрати за проведення експертиз у сумі 3346 (три тисячі триста сорок шість) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.06.2023.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1