Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5978/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001224 за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 вересня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уланів Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, з вищою економічною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , має інвалідність 3 групи загального захворювання, не працює, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить ухвалу суду в частині вирішення питання про процесуальні витрати змінити. Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави судові витрати на залучення експерта в сумі 6692 (шість тисяч шістьсот девяносто дві ) грн. 00 коп. В решті ухвалу залишити без зміни. Вважає ухвалу суду постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки закриваючи кримінальне провадження, суд безпідставно не вирішив питання щодо розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на залучення експерта в сумі 6692 грн. 00 коп.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 вересня 2023 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням його з потерпілим.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрито.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В ухвалі суду зазначено, що органом досудового розслідування встановлено, що 07 серпня 2023 року близько 12 год. 10 хв. ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки "Mercedes-Benz 412D", д.н.з. НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить останньому, рухався по вулиці Житомирській в сел. Гришківці Бердичівського району у смузі для руху в напрямку м. Житомира.

Рухаючись по вказаній вулиці, неподалік будинку № 32 водій ОСОБА_8 проявив безпечність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною і в порушення вимог лінії 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки, пунктів 10.1, 11.3. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, під час зменшення швидкості руху перед попутнім автомобілем, який зупинявся, реагуючи на заборонний сигнал світлофора, не впорався із керуванням, внаслідок чого здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху, по якій продовжив рух правим боковим юзом. У подальшому ОСОБА_8 допустив зіткнення задньою частиною правої бокової поверхні керованого ним автомобіля із передньою частиною велосипеда під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по правому краю смуги для руху в напрямку до м. Бердичева.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно- мозкової травми, струсу головного мозку; відкритого багатоуламкового перелому дистального метафізу лівої стегнової кістки зі зміщенням, вивиху голівки правого стегна, забійної рани лівої надбрівної дуги, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньою ступеню тяжкості, як такі, що викликають тривалий розлад здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог лінії 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки, пунктів 10.1. 11.3. 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Дії ОСОБА_8 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та 30.08.23 ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_9 звернувся до суду з письмовою заявою про закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням, будь-яких претензій до ОСОБА_8 з приводу ДТП він не має.

Обвинувачений ОСОБА_8 також просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим, та просив закрити щодо нього кримінальне провадження, наслідки такого закриття йому роз`яснені.

Захисник підтримав заявлені клопотання, а прокурор не заперечував проти їх задоволення.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні необережного нетяжкого кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, примирився з потерпілим та повністю відшкодував заподіяні ним збитки, під час вчинення злочину керував транспортним засобом не у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та не перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст.46 КК України та закриття кримінального провадження. Щодо судових витрат вважав, що процесуальні витрати покладаються лише на обвинувачених, щодо яких ухвалено обвинувальний вирок та враховуючи відсутність в матеріалах провадження даних про юридичних осіб, з рахунків яких можна стягнути кошти, ці питання можуть бути вирішені в порядку виконання рішення суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник, будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився. Просили проводити апеляційний розгляд у їх відсутності та вирішити питання щодо процесуальних витрат на розсуд суду.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги що стосується процесуальних витрат, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції переглядається лише в частині вирішення питання про процесуальні витрати.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що з врахуванням вимог ч.2 ст. 124 КПК України, яка передбачає стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджених витрат на залучення експерта лише в разі ухвалення обвинувального вироку, суд не стягує процесуальні витрати з ОСОБА_8 . Вказане питання може бути вирішено в порядку виконання судового рішення.

Проте, колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком, який суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Так, згідно п.3 ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат пов`заних із залученням, зокрема експертів.

Відповідно до ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року (справа №598/1781/17), ВП ВС дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Вищезазначене свідчить про те, що не стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе лише у випадках ухвалення судом виправдувального вироку або закриття кримінального провадження за реабілітуючими підставами.

Відповідно до правової позиції ВП ВС, висловленої у Постанові від 16.01.2019 року у справі №439/397/17 та у справі № 342/1560/20, нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Враховуючи що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрито у зв`язку із звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, тобто з нереабілітуючих підстав, процесуальні витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні складають 6692 грн. 00 коп. (а.к.п.43, 58, 91), колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині підлягають задоволенню, а ухвала суду зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави судові витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 6692 (шість тисяч шістьсот девяносто дві) грн. 00 коп.

В іншій частині ухвалу суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: