н/п 1-кп/953/1212/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників кримінального провадження, в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 29.07.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заплавка, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом, на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду старшого водія відділення управління командира роти танкової роти військової частини НОМЕР_1 НГУ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування встановлені наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 237 від 25.11.2021 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення і призначено на посаду стрільця навчального збору військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 210 від 12.07.2023 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду старшого водія відділення управління командира роти танкової роти військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про Національну Гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Таким чином, ОСОБА_3 у період з 25.11.2021, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу.

Проходячи військову службу на посаді старшого водія відділення управління командира роти танкової роти військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_3 , обіймаючи посаду старшого водія відділення управління командира роти танкової роти військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, будучи працівником правоохоронного органу, маючи злочинний умисел на використання завідомо підробленого посвідчення водія на своє ім`я, що надає право на керування транспортним засобом, вчинив кримінальне правопорушення проступок за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добре знаючи порядок видачі посвідчення водія та допуск до керування транспортним засобом, визначений чинним законодавством, не бажаючи дотримуватися його вимог, з метою отримання посвідчення, що посвідчуватиме його особу та спеціальний статус у частині підтвердження його права на керування транспортними засобами, маючи умисел на пособництво у виготовлення підробленого посвідчення водія, з метою його подальшого використання, шляхом надання анкетної інформації про свою особу, приблизно навесні 2021, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у м. Дніпро, звернувся до невстановленої у ході досудового розслідування особи, якій передав свої персональні дані, надав копію паспорту громадянина України на своє ім`я, фотокартку та фото особистого підпису та грошові кошти у сумі 8000 гривень за виготовлення підробленого посвідчення водія та у подальшому у невстановлені досудовим розслідуванням час та дату, в невстановленої досудовим розслідуванням особи отримав підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 02.10.2021, категорії: «В» «С» на власне ім`я, яке було незаконно виготовлене з метою подальшого використання при керуванні транспортним засобом.

У подальшому ОСОБА_3 , перебуваючи у м.Дніпро, більш точно місця в ході досудового розслідування не встановлено, являючись пособником у підробці документа, від невстановленої в ході досудового розслідування особи, отримав підроблене пластикове водійське посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 від 02.10.2021, з фотокарткою та підписом ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-23/16994-ДД від 10.08.2023 за результатами проведення судової технічної експертизи документів встановлено, що бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 виданий 02.10.2022 ТСЦ 5644 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України.

Отже, своїми умисними діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України, а саме пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, і яке надає права, метою його використання підроблювачем.

Окрім цього, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 237 від 25.11.2021 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення і призначено на посаду стрільця навчального збору військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 210 від 12.07.2023 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду старшого водія відділення управління командира роти танкової роти військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після отримання від невстановленої особи підробленого посвідчення водія НОМЕР_2 від 02.10.2021, та усвідомлюючи, що він порушує вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», почав свідомо використовувати завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 02.10.2021 на власне ім`я, у власних потребах, а саме для керування транспортним засобом.

29.07.2023 року, згідно з повідомленням зі служби «102» до ЧЧ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, працівники поліції, перебуваючи на службі, виконуючи покладені на них обов`язки та здійснюючи патрулювання Київського району у м. Харкові у складі екіпажу: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приблизно о 04:40 годині за адресою: м. Харків, вул. Генерала Удовиченка, б. 130, зупинили авто марки «Volkswagen» моделі «Golf» з р.н. НОМЕР_3 , в якому було виявлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому, при перевірці документів, відповідно до ст. 35 п.3 Закону України «Про Національну поліцію» та згідно пункту 2.4 ПДР України, було запропоновано надати на перевірку документи, які зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Так, ОСОБА_3 , обіймаючи посаду старшого водія відділення управління командира роти танкової роти військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України та будучи працівником правоохоронного органу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на законну вимогу працівників поліції, пред`явив підроблене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , з фотокарткою та підписом ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-23/16994-ДД від 10.08.2023 за результатами проведення судової технічної експертизи документів встановлено, що бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 виданий 02.10.2021 ТСЦ 5644 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України.

Отже, своїми умисними діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

Прокурор звернулася з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності, а обвинувачений ОСОБА_3 , захисником якого є адвокат ОСОБА_7 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних проступків. А тому суд, за клопотанням прокурора ОСОБА_8 , в порядку ч.1 ст.302 КПК України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України - пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, і яке надає права, метою його використання іншою особою, а також у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст.ст. 50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації кримінальних правопушень, передбаченою ч.2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до класифікації кримінальних правопушень, передбаченою ч.2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, є кримінальним проступком.

При встановлені обставин, що попом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно ст.66 КК України, суд зазначає наступне.

Розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.11.2021 (справа № 199/6365/19).

Судом встановлено та не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності в порядку спрощеного провадження, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, в повному обсязі та щиро кається.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, даними заяви щодо визнання винуватості ОСОБА_3 , показаннями ОСОБА_3 , які містяться в протоколі допиту від 26.10.2023.

З огляду на зазначене,обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він, раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, військовослужбовець військової служби за контрактом, на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду старшого водія відділення управління командира роти танкової роти військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, його вік, стан здоров`я, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які б його обтяжували, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 , з урахування положень ч.1 ст.70 КК України, покарання у виді штрафу, оскільки на думку суду призначення йому більш суворого покарання не буде відповідати меті покарання.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч. 4 ст. 174 КПК України).

У зв`язку із не застосуванням до обвинуваченого покарання у виді конфіскації майна, а також те, що арештоване майно не підлягає спеціальній конфіскації, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою Київського районного суду м.Харкові від 08.08.2023 у справі №953/6677/23 н/п 1-кс/953/6000/23.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.;

- за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесяти) грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 1912 (одну тисячі дев`ятсот дванадцять) грн. 00 коп. витрати на проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-23/16994-ДД від 10.08.2023.

Арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.08.2023 у справі № №953/6677/23 н/п 1-кс/953/6000/23 на майно, що вилучене в ході огляду місця події від 29.07.2023 за адресою: м. Харків, вул. Генерала Удовиченко, 121, а саме: бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 02.10.2023 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий ТСЦ 5644, з відкритими категоріями В, С, що вилучено у власника майна у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна - скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази по справі, а саме:

- бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 02.10.2023 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий ТСЦ 5644, з відкритими категоріями ОСОБА_9 знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та ст.382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя - ОСОБА_1