Справа № 466/5122/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/939/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судових засідань ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 липня 2023 р. про відмову у клопотанні про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженою ухвалою у задоволенні клопотання начальника установи - начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія №30» про умовно-дострокове звільнення, засудженого державної установи «Личаківської виправної колонії №30» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржену ухвалу скасувати і клопотання про його умовно-дострокове звільнення задоволити.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що засуджений своєю сумлінною поведінкою, чесним ставленням до виконання обов`язків довів своє виправлення, а тому вважає за можливе звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. Зазначене підтверджується характеристиками та іншими матеріалами справи.

Захисник засудженого у судове засідання не з`явилась, просила слухання справи відкласти через незадовільний стан здоров`я, при цьому не подавши підтвердження такого. Засуджений ОСОБА_7 просив апеляційний суд розглянути справу за відсутності його захисника ОСОБА_8 , оскільки захищатиме свої інтереси самостійно, із чим погодилась колегія суддів апеляційного суду та що не суперечить вимогам ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи та оглянувши матеріали особової справи на засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Як вбачається, із матеріалів справи,

ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності:

- 13.10.2015 Сокальським районним судом Львівської обл. за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 162, ч.2 ст. 185, ст. 304, ст. 70, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 2 роки. Звільнений 06.11.2017 по відбутті іспитового терміну.

- 09.02.2018 Трускавецьким міським судом Львівської обл. за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ст. 70, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік 6 місяців.

- 26.09.2018 Трускавецьким міським судом Львівської обл. за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі.

- 22.02.2019 Стрийським міським судом Львівської обл. за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнений 06.05.2020 умовно- достроково на невідбутий термін 10 місяців 22 дні

За час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 характеризується наступним чином: перебуваючи з 02.09.2021 в державні установі «Львівська УВП (№19)», до дисциплінарної відповідальності не притягався. Адміністрацією установи не заохочувався. У державну установу «Личаківська виправна колонія (№30)» прибув 29.09.2021. По прибутті в установу працевлаштований не був, однак приймав активну участь у роботах з благоустрою установи. З 01.12.2022 працевлаштований на пекарні установи. За час відбування покарання в установі порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи заохочувався три рази.

Статтею 81 КК України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений довів своє виправлення і після фактичного відбуття засудженим не половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою такого рішення є достовірність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002, оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив, як на самого засудженого, так і на інших осіб, суд повинен приділяти особливу увагу позиції представників органу, який відає виконанням покарання, позиції спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_7 , яка передбачена в ч.2 ст. 81 КК України, являється основною умовою при застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його попередні судимості, поведінку в цілому та ставленні до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_7 , якийнеодноразово судимий, вп`яте притягується до кримінальної відповідальності, окрім того до ОСОБА_7 раніше уже застосовувалось умовно-дострокове звільнення, однак останній на шлях виправлення не став, вірних висновків зі злочинного минулого не зробив та знову скоїв кримінальне правопорушення, а також тяжкість вчиненого ним злочину, за який відбуває покарання, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відбуваючи призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а відтак не заслуговує на застосування до нього умовно - дострокового звільнення та застосування до положень ст. 81 КК України.

Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_7 є безпідставними і такими що не підтверджуються матеріалами справи та не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд цілком погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що поведінка засудженого, наявність у засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання, трьох заохочень та відсутність дисциплінарних стягнень свідчить про те, що засуджений почав ставати на шлях виправлення, а його належна поведінка була і є для нього обов`язком упродовж усього строку відбування покарання.

Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази, пояснення як засудженого ОСОБА_7 так і представника ДУ ЛВК №30, характеризуючі дані засудженого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою скасування чи зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, відтак ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і її слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу засудженого слід вважати безпідставною і такою, що до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 липня 2023 р. про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4