Дата документу 07.02.2024 Справа № 331/5335/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 331/5335/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/408/24 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції через підсистему відеоконференцзв`язку,

розглянула 7 лютого 2024 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2023 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, освіта професійно-технічна, сімейний стан не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання не має, раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

24 вересня 2019 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , маючи умисел на вчинення розбійного нападу, з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, знаходячись біля буд. 2 по вул. Благовіщенській в м. Запоріжжі, з метою заволодіння майном останнього, підійшов до нього ззаду та наніс один удар правою ногою в область голови потерпілого, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани в ділянці лоба ліворуч з розповсюдженням на ліву тім`яну ділянку та в ділянці лоба в середній частині з розповсюдженням на тім`яну ділянку, які згідно висновку експерта кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Від отриманого удару ОСОБА_10 впав на земельну ділянку та втратив свідомість. Тим самим ОСОБА_9 застосував насилля, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_9 , з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, пригнітивши волю потерпілого до опору, користуючись безпорадним станом останнього, шляхом вільного доступу заволодів грошовими коштами потерпілого в сумі 4000 гривень, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Після чого ОСОБА_9 зник з місця скоєння злочину.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2023 року:

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 01 березня 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили постановлено залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено обчислювати з моменту його затримання, а саме з 13 серпня 2023 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання період його перебування під вартою в ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» з 24 вересня 2019 року по 25 грудня 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасовано арешт майна, яке було вилучено 24.09.2019 року під час проведення огляду місця події на ділянці місцевості, розташованій біля будинку АДРЕСА_2 , а саме: 2 купюр номіналом по 500 гривень, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2019 року.

Скасовано арешт майна, яке було вилучено 24.09.2019 року під час проведення особистого обшуку ОСОБА_9 , а саме: грошових коштів на суму 2486 гривень купюрами номіналом по: 500 гривень (ВГ9528468, ФД3230679, ГТ1279449, ЛИ7262345); 100 гривень (МП4783235, КТ3675585, СД9639802); 50 гривень (УД9913423, УК3750013, ТЄ3067016); 10 гривень (ХГ9542190, ЮВ1714829); 5 гривень (ЮВ6436126, ТБ8870270); 2 гривні (ТД3548643, СБ7335808); 1 гривня (УД7290372; УД8625150); мобільного телефону в корпусі чорного кольору (imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ); пачки цигарок та запальнички, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2019 року.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання.

В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який провину у скоєнні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, проживає однією сім`єю з ОСОБА_11 та має на утриманні і вихованні малолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце проживання, за період з 2019 року не вчинив жодного правопорушення.

За таких обставин суд першої мав застосувати такий вид покарання, який дозволяє застосування ст.ст.75, 76 КК України, а саме звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, звільнивши ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Позиції учасників судового провадження

Захисник підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Прокурор та представник потерпілого висловили заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги, просили вирок суду залишити без змін.

Обвинувачений, будучи належним чином сповіщений про апеляційний розгляд, клопотань про особисту участь не заявляв, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності обвинуваченого, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового розгляду ОСОБА_9 повністю визнавав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні, зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Стосовно вимог апеляційної скарги захисника щодо призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, застосування до нього положень ст.75 КК України, колегія суддів виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Покарання, як про це зазначено в положеннях ст.65 КК України, призначається з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_9 кримінальне правопорушення згідно ст.12 КК України, класифіковано як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

У якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , місцевий суд врахував визнання останнім провини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд першої інстанції взяв до уваги і відомості стосовно особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, зокрема і за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, за попереднім вироком був умовно-достроково звільнений та в цей період невідбутої частини покарання вчинив розбій, тривалий час ухилявся від явки до суду та перебував у розшуку.

Не були місцевим судом залишені без уваги і інші відомості стосовно особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, суспільно корисною працею не займається, не одружений, дітей не має, за місцем проживання характеризується опосередковано (т.1 а.п.226), на обліку у спеціалізованих медичних закладах не перебуває, відшкодування потерпілому матеріальних збитків мало місце лише внаслідок дій працівників поліції, якими він був затриманий через короткий проміжок часу, а грошові кошти повернуті потерпілому, а також думку сторони обвинувачення та позицію потерпілого.

Вагомих обставин, які б висвітлювали особу обвинуваченого у позитивному вигляді не вбачається, навпаки, відомості стосовно неодноразових притягнень до кримінальної відповідальності поряд із обставинами даної справи засвідчує схильність до протиправної поведінки, а вчинення кримінальних правопорушень є для обвинуваченого джерелом доходу при відсутності постійного і законного джерела заробітку.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

Наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих були підставою для призначення останньому покарання у мінімальній межі, визначеній санкцією ч.1 ст.187 КК України, а приєднана в порядку ст.71 КК України невідбута частина покарання за попереднім вироком, що складає один місяць позбавлення волі також є незначною.

Отже, зазначені обставини не вказують на невідповідну суворість призначеного покарання, а з урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_9 лише в умовах ізоляції від суспільства та не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Наявність обставин щодо неодноразових притягнень обвинуваченого до кримінальної відповідальності у сукупності із вчиненням злочину в період невідбутої частини покарання за попереднім вироком, на думку колегії суддів засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_9 давали місцевому суду підстави для призначення саме такого виду та розміру покарання із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України.

Крім того, попереднє застосування до ОСОБА_9 положень ст.ст.75, 76 КК України, що вбачається із матеріалів провадження, та подальше вчинення ним кримінальних правопорушень вказує, що інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням по відношенню до ОСОБА_9 виявляється неефективним.

Правових підстав вважати призначене судом покарання явно несправедливим через суворість немає, а переконливих аргументів, які би ставили під сумнів наведені висновки суду першої інстанції та вказували б на порушення загальних засад призначення покарання, в апеляційній скарзі не міститься.

З огляду на зміст оскаржуваного вироку, слід констатувати, що всі наведені апелянтом обставини на користь висунутої вимоги районним судом при призначенні йому покарання взяті до уваги.

Посилання захисника на наявність цивільної дружини та дитини з урахуванням низки інших несприятливих обставин, не впливає на призначене обвинуваченому покарання. Більш того, будь-які докази наявності на утриманні у обвинуваченого дитини в матеріалах справи відсутні, не надала таких доказів захисник і під час апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_9 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_9 за ч.1 ст.187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4