Справа № 127/3300/24
Провадження № 1-кс/127/1462/24
У Х В А Л А

Іменем України

01 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0001081 від 09.12.2023 ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у кримінальному провадженні №0001081 від 09.12.2023 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СВ Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області перебувало кримінальне провадження №0001081 від 09.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В межах даного кримінального провадження, ухвалою Вінницького міського суду від 11.12.2023 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою зі строком до 07 год. 05 хв. 06.02.2024 включно, строк якого закінчується, а тому виникає необхідність у його продовженні.

Підставою продовження вказаного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що стало підставою для направлення обвинувального акту до суду, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховування обвинуваченого від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений свою винну у вчиненні злочину не визнає, вчинив умисний тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, з місця вчинення злочину зник, у зв`язку із чим був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, а тому без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк зможе ухилитися від суду, залишивши район, область та межі держави, де він проживає, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних обов`язків та призначення йому покарання за скоєний злочин.

2) незаконного впливу обвинуваченого на свідків кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на неповнолітнього обвинуваченого, свідків у кримінальному провадженні з метою подальшого уникнення кримінальної відповідальності;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки останній офіційно не працевлаштований та не навчається, немає постійного заробітку та доходу, не одружений, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стійкий соціальних зв`язків, раніше судимий за злочин проти власності, судимості не зняті та не погашені, 06.01.2023 тільки звільнився з місць позбавлення волі, що свідчить, що він не зробив для себе належних висновків та може продовжити свою злочинну діяльність.

Таким чином, обвинувачений усвідомлюючи суворість покарання може вживати заходів, щодо переховування від органів досудового розслідування, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на свідків передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та вчинити інше кримінальне правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертаючись із клопотанням про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, репутацію обвинуваченого, те що він офіційно не працевлаштований та не навчається, немає постійного заробітку та доходу, не одружений, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стійкий соціальних зв`язків, раніше судимий за злочин проти власності, судимості не зняті та не погашені, 06.01.2023 тільки звільнився з місць позбавлення волі, конкретні обставини вчинення злочину, а саме вчинення його за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, застосування фізичного насильства до потерпілого, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили зміни запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, дослідивши вказане клопотання та додані матеріали, заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що органом досудового розслідування СВ Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, за процесуального керівництва Вінницької окружної прокуратури Вінницької області, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001081 від 09.12.2023.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_7 , в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє Указом Президента України від 08.11.2023 № 3429-IX строком на 90 діб, 09.12.2023 приблизно о 03 год. 45 хв., точний час слідством не встановлено, перебуваючи на пл. Привокзальній в м. Вінниця, неподалік від входу до «Залізничного вокзалу» помітили раніше не знайомого їм ОСОБА_8 , який тримав у руці сумку з особистими речами, внаслідок чого у них раптово виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, яке належить потерпілому.

З цією метою, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, завчасно обговоривши власні дії та розподіливши ролі, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, підійшли до ОСОБА_8 та під надуманим мотивом запитали чи є при ньому цигарки, однак цигарок в останнього не було. В подальшому, з метою вчинення злочину, вказані особи запропонували ОСОБА_8 піти з ними до найближчого магазину, щоб купити цигарки, на що останній погодився.

Далі, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите у ОСОБА_8 заволодіння чужим майном, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, зайшовши у двір будинку АДРЕСА_2 , діючи з корисливих спонукань, з метою власного незаконного збагачення, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, штовхнули ОСОБА_8 у спину, від чого останній впав на землю та випустив з рук сумку. Після чого, з метою подолання опору потерпілого та забезпечення доступу до наявного при ньому майна, вищевказані особи спільно застосували до нього фізичне насильство, завдавши йому удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівках, заподіявши йому таким чином тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, які не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Після чого, останні, подолавши опір ОСОБА_8 , продовжуючи спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння чужого майна, відкрито викрали з правої кишені штанів потерпілого мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А14», вартістю 4428,04 грн., грошові кошти в сумі 700 грн. та сумку ОСОБА_8 , вартістю 64 грн., в якій знаходились особисті речі останнього, а саме: пара берців ТM «Magnum моделі «Cobra 8.0 V1», вартістю 2667,97 грн., кофта-худі ТМ «Smog», вартістю 80 грн., прапор окремої стрілецької бригади і АДРЕСА_3 , вартістю 508,50 грн., а також інші речі, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять.

В подальшому, ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця злочину зникли, розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 7747,51 грн.

09 грудня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2023 по справі № 127/38502/23 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 07:05 год. 06 лютого 2024 року.

30.01.2024 слідчим складено та прокурором затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001081 від 09.12.2023.

Вказаний обвинувальний акт спрямовано до Вінницького міського суду Вінницької області для розгляду по суті.

Однак, підготовче засідання у даному кримінальному провадженні Вінницьким міським судом Вінницької області ще не призначено, а строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 спливає 06 лютого 2024 року.

Надаючи оцінку обґрунтованості клопотання прокурора слідчим суддею враховується наступне.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини" від 18 жовтня 2022 року №2690-IX, який набув чинності 06.11.2022, внесено ряд змін до Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

Так, відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Частиною шостою статті 199 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) передбачено у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Отже, наведеними положеннями Закону надано право слідчому, за погодженням з прокурором, та прокурору до початку підготовчого судового засідання (до проведення підготовчого судового засідання) звертатися до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу або його продовження, та, відповідно, надано повноваження слідчому судді на розгляд таких клопотань за межами досудового розслідування.

У наведених нормах Закону законодавцем застосовано формулювання "до початку підготовчого судового засідання" (ч. 1 ст. 176 КПК) та "до проведення підготовчого судового засідання" (ч. 6 ст. 199 КПК).

В свою чергу, порядок проведення підготовчого судового засідання закріплено у статті 314 КПК України.

Відповідно до частини першої та другої статті 314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження. Підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь. (ч. 3 ст. 314 КПК)

Таким чином, аналіз положень статей 176, 199 КПК України (в редакції Закону №2690-IX), у взаємозв`язку з положеннями статті 314 КПК України, дає підстави для висновку про те, що слідчий суддя наділений повноваженнями на розгляд клопотань слідчого та/або прокурора про застосування запобіжного заходу або його продовження лише у випадках коли обвинувальний акт надіслано (подано) до суду, однак підготовче судове засідання судом ще не призначено, або ж призначено, проте термін дії запобіжного заходу закінчується до дати проведення такого засідання.

Як зазначено вище та встановлено судом, 30.01.2024 слідчим складено та прокурором затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001081 від 09.12.2023.

Вказаний обвинувальний акт спрямовано до Вінницького міського суду Вінницької області для розгляду по суті.

Однак, підготовче засідання у даному кримінальному провадженні Вінницьким міським судом Вінницької області ще не призначено, а строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 спливає 06 лютого 2024 року.

Проаналізувавши зміст поданого клопотання та доданих до нього документів слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Разом з тим, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і мають бути наведені інші підстави для продовження тримання під вартою, також недостатнім є посилання лише на тяжкість вчиненого злочину та покарання (справи «Елоева проти України», «Свершов проти Україні», «Харченко проти України»).

На підставі викладеного, слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, продовження вчинення злочинів, здійснення незаконного впливу на свідків, а також особу обвинуваченого, який на час розгляду клопотання обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Суд звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені попередньою ухвалою суду від 11.12.2023 про застосування запобіжного заходу не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_4 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 березня 2024 року (включно).

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 199, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 березня 2024 року (включно).

Ухвала про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 діє до 31 березня 2024 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя