Справа № 953/2547/23
Провадження № 1-кп/953/798/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002368 від 07.12.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та до затримання фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.11.1999 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 81 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна;

08.08.2002 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 357, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна;

17.06.2009 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України на 1 рік;

27.01.2010 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць;

16.01.2013 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 259 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України на 1 рік;

01.11.2016 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України на 2 роки;

14.03.2018 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, звільнений 30.03.2020 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяць 27 днів;

20.03.2023 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України на 2 роки,

15.08.2023 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

у с т а н о в и в:

1. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

1.1. ОСОБА_3 , приблизно 15.12.2022, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи в приміщенні орендованої квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий корисливий злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинена в умовах воєнного стану із приміщення кімнати, двері якої були зачинені та вхід туди був заборонений господарем.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою отримання доходу за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_6 № 64/2022 від 24.02.2022 та продовженим Указом Президента України ОСОБА_6 № 573/2022 від 12.08.2022 на всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, ОСОБА_3 від`єднав міжкімнатні дерев`яні двері від основи коробу, пошкодивши перед цим металеві петлі, за допомогою яких кріпилися двері до дерев`яного коробу, після чого проник до приміщення кімнати, де взяв належні гр. ОСОБА_5 речі, з метою подальшого незаконного заволодіння ними, а саме: мережевий фільтр PowerPlant 7 м, 3x1.5 мм2, 10А, 5 розеток, євростандарт (JY-1056/7) PPSA10M70S5, у кількості 3 шт., вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 678М від 28.12.2022 - 1125,18 грн.; чоловічі наручні часи DIESEL DZ4318, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 678М від 28.12.2022 - 13197,40 грн.; укорочені чоловічі джинси Slim Fit, Cropped slim fit jeans with a five-pocket design. Faded effect. Zip fly and button fastening TM «Zara», вартістю згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 678М від 28.12.2022 - 350 грн.; чоловічі сірі джинси STRAIGHT DENTON TM «TOMMY HILFIGER», бувші у використанні, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 678М від 28.12.2022 - 550 грн.; підвісний світильник білого кольору, ІКЕА REGOLIT НЕММА, 194.440.83, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 678М від 28.12.2022 - 302,40 грн; подарунковий набір граната Ф1 пляшка-штоф Габарити штоф 132 мм*68,5 мм*68,5 мм, матеріал - кераміка, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 678М від 28.12.2022 -123,20 грн.; комплект термобілизни McKinley SET Yacobux/Yanik их 280832-057 p.M чорного кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 678М від 28.12.2022 - 1439,20 грн.; демісезонну куртку для дівчинки 8366 ZARA 128 см Білий 60564, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 678М від 28.12.2022 - 1326,85 грн; футболку чоловічу TM «amato» trend line, білого кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 678М від 28.12.2022 - 520 грн.; демісезонну чоловічу шкіряну куртку, чорну, TM «bershka» із опушкою на капюшоні, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 678М від 28.12.2022 - 750 грн.

Після чого, ОСОБА_3 покинув місце вчинення злочину та викраденим розпорядився у подальшому на власний розсуд, внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму - 19684 гривень 23 копійок (дев`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири гривень двадцять три копійки).

1.2. Указаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, поєднану з проникненням у житло.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинене обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому остаточне покарання, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 7 (сім) місяців.

2.1.2. Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні погодилася із позицією прокурора, просила визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши покарання на розсуд суду, та задовольнити її цивільний позов у повному обсязі.

2.1.3. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладеному в обвинувальному акті. Про вказане шкодує, щиро кається та просить не призначати занадто суворе покарання. Також, визнав цивільний позов потерпілої у межах його доведеності.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_3 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

2.2.2. Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, висновок судового експерта, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, поєднаній з проникненням у житло.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Пом`якшуючі обставини - це встановлені судом різні відомості, що свідчать про менший ступінь небезпечності особи винного та вчиненого ним злочину й дають підстави для застосування до нього менш суворого покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання належать як зазначені, так і не зазначені в законі, але встановлені судом за конкретною справою об`єктивні та суб`єктивні чинники, що не є ознаками конкретного складу злочину і не впливають на його кваліфікацію, проте свідчать про занижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і (або) особи винного і тим самим надають суду право для пом`якшення покарання.

3.1.1. Щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Згідно послідовної практики Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19 (№ 51- 3198км21) розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

3.1.2. При встановленні обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує, що у судовому засіданні останній свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку, протягом усього строку досудового розслідування також визнавав свою винуватість.

На думку суду, такі дії обвинуваченого не пов`язані із бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів вчинення ним злочину. Аналогічну позицію висловлено прокурором у судовому засіданні.

З огляду на обставини кримінального провадження та поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового розгляду та на стадії досудового розслідування, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття.

3.3. При цьому, судом не встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується, як тяжкий злочин, його вид, суспільну небезпечність та наслідки. Також, суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який має середню освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання, раніше судимий.

4.3. У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому статтею 69 КК України, не встановлено.

4.4. Також, судом не встановлено підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому статтею 69-1 КК України.

4.5. З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 неможливо без ізоляції від суспільства шляхом призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 7 (сім) місяців.

Також, суд приймає до уваги, що обвинуваченим ОСОБА_3 не відбуте покарання, призначене вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.08.2023, що набрав законної сили 20.11.2023, яким останній вважається засудженим за ч. 4 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Відтак, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.08.2023, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 7 (сім) місяців.

4.6. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).

5. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК України).

Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України визначений обов`язок суду зазначити у мотивувальній частині вироку підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦПК України).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В силу положень п. 9, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.

Виходячи із установлених судовим розглядом обставин у справі, а також позиції обвинуваченого ОСОБА_3 , цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди підлягає задоволенню.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Речові докази.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

6.2. Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати, а саме: витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № 678М від 28.12.2022 у розмірі 566,31 грн., та судової експертизи № СЕ-19/121-23/1729-Д від 03.02.2023 у розмірі 1510,24 грн, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

6.3. Заходи забезпечення кримінального провадження.

6.3.1. Арешт майна.

Питання про скасування арешту майна, накладеного у межах кримінального провадження ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2022, суд вирішує відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

6.3.2. Запобіжний захід.

У кримінальному провадженні Київським районним судом м. Харкова 12.09.2023 постановлена ухвала про тимчасове залишення ОСОБА_3 у слідчому ізоляторі на час судового розгляду даного кримінального провадження. У зв`язку з чим, на думку суду, наведений захід забезпечення кримінального провадження слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк (п`ять) років 7 (сім) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.08.2023, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 7 (сім) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком відповідно до вимог речення 2 частини 4 ст. 70 КК України, а також положень ч. 5 ст. 72 КПК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.08.2023, а також строк перебування в установі попереднього ув`язнення для проведення судового розгляду цього кримінального провадження, і до набрання цим вироком законної сили, виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Застосований судом захід забезпечення кримінального провадження, а саме: тимчасове залишення обвинуваченого ОСОБА_3 в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили, - залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування майнової шкоди грошові кошти в розмірі 19 684 (дев`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні 23 копійки, та в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Речові докази: куртку білого кольору ТМ «ZARA» розмір 40, футболку синього кольору ТМ «U.S. Polo» розмір XL; брюки спортивні без зазначення ТМ розмір 44, футболку синього кольору ТМ «А. Мато», куртку чорного кольору з матеріалу, схожого на шкіру ТМ «Bershka», - після набрання вироком законної сили повернути володільцю майна потерпілій ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2022 на тимчасово вилучене 06.12.2022 у ОСОБА_3 , в ході проведення огляду місця події в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , а також в ході проведення огляду місця події в приміщенні ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, буд. 49, майно, власником якого є потерпіла ОСОБА_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: куртку білого кольору ТМ «ZARA» розмір 40, футболку синього кольору ТМ «U.S. Polo» розмір XL; брюки спортивні без зазначення ТМ розмір 44, футболку синього кольору ТМ «А. Мато», куртку чорного кольору з матеріалу, схожого на шкіру ТМ «Bershka».

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № 678М від 28.12.2022 у розмірі 566,31 грн., та судової експертизи № СЕ-19/121-23/1729-Д від 03.02.2023 у розмірі 1510,24 грнстягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1