Справа № 466/1550/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/66/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 05 січня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України.

встановила:

даними ухвалами, задоволено клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строку тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, з 05 січня 2024 року по 04 березня 2024 року включно.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, з 05 січня 2024 року по 04 березня 2024 року включно .

Мотивуючи свої рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що враховуючи особу обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , документи, що їх характеризують, відомості про стан здоров`я, приймаючи до уваги, що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження такого, існують на даний час і не зменшилися, а також те, що останні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність лише у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, є підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, які в даному провадженні не допитані, а також те, що обвинувачений ОСОБА_7 намагався виїхати за межі України, що підтверджується повідомленням Генерального консульства Чеської Республіки від 18.06.2021 про спробу отримання віз з метою сезонного працевлаштування у Чеській Республіці та рапортом працівника поліції про встановлення даного факту та встановлення зміни місця проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , відтак застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених, тому їм слід продовжити строк тримання під вартою.

На ухвалу суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 05 січня 2024 року в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою. Якщо суд дійде висновку про можливість застосування застави, то визначити заставу в межах п.3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що клопотання розглянуто незаконним складом суду, що є порушенням п.2 ч. 2 ст. 412 КПК України, відтак таке підлягає скасуванню.

На ухвалу суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 05 січня 2024 року в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою. Якщо суд дійде висновку про можливість застосування застави, то визначити заставу в межах п.3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в силу вимог ч. 3 ст. 31 КПК України судовий розгляд такого здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, однак у зв`язку із перебуванням головуючого судді ОСОБА_10 у відпустці клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 без автоматизованого розподілу передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін кримінального провадження про розгляд апеляційної скарги за їх участі, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі сторін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Встановлено, що на розгляді у Шевченківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження № 0000030 від 22.01.2020 про обвинувачення: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, вірно врахував особи обвинувачених, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, у разі визнання останніх винними у вчиненні інкримінованих злочинів, в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, з огляду на високу вірогідність переховування від суду, впливу на свідків, потерпілих, інших учасників у кримінальному провадження, підтверджує наведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобіганні ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки, наведені ризики, можуть бути розцінені ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Так, на переконання колегії суддів, обраний судом запобіжний захід у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумності, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, існують та виправдовують тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Доводи апелянтів правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 05 січня 2024 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є обґрунтованими та вмотивованими й підстав для скасування таких немає.

Крім цього, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи обвинувачених, про застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені ухвалами при обранні запобіжного заходу та подальшого продовження його строку, не зменшились.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувані ухвали суду є законними й обґрунтованими, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог обвинувачених не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 05 січня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 05 січня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити без змін.

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4