Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 616/801/21
Номер провадження 1-кп/948/162/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2023 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка кримінальне провадження №0000927 від 27.09.2021 р. стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, військовозобов`язаного, згідно зі ст.89 КК України раніше не судимого, має на утримані малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (зі слів),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_9 26.09.2021 в період часу з 14 год. 40 хв. по 16 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, спричинив умисні тяжкі тілесні ушкодження своїй співмешканці ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що спричинило смерть останньої, за наступних обставин:

Так, 26.09.2021 упродовж дня ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вживали спиртні напої за місцем свого мешкання за вищевказаною адресою. Близько 15 год. 00 хв. цього дня, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 26.09.2021 близько 15 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні спальні вищевказаного домоволодіння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечного наслідку у вигляді тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , з метою нанесення тілесних ушкоджень, взяв до рук крісло, що перебувало поблизу ліжка, на краю якого в цей час сиділа ОСОБА_10 та використовуючи свою фізичну силу, знаходячись на відстані близько 2 м. від неї, кинув дане крісло в правий бік тулуба ОСОБА_10 . Від отриманого удару ОСОБА_10 впала на підлогу, після чого ОСОБА_9 вийшов з кімнати спальні, а ОСОБА_10 в свою чергу пішла в сусідню кімнати зали домоволодіння, де між ними продовжився конфлікт.

Після цього ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу ліжка в кімнаті спальні, знаходячись в положенні обличчям до обличчя ОСОБА_10 , на відстані витягнутої руки, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, наніс ОСОБА_10 два удари кулаком правої руки в область обличчя, а саме один удар в область правого ока та один удар в область лівого ока, від отриманих ударів ОСОБА_10 впала на підлогу в кімнаті зали.

Після цього ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , в той час коли остання перебувала в положенні лежачи на спині на підлозі в кімнаті зали, використовуючи фізичну перевагу над ОСОБА_10 , прикладаючи фізичні зусилля, наніс останній декілька ударів правою ногою в область тулуба.

Після чого ОСОБА_9 , закінчивши наносити удари ОСОБА_10 , випивши спиртного, пішов спати до кімнати спальні житлового будинку за вказаною адресою.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 через нетривалий проміжок часу померла в кімнаті спальні.

В результаті протиправних дій з боку ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_10 , відповідно до висновку експерта №12-17/104-ВБт/21 від 15.11.2021, крім легких тілесних ушкоджень, які не перебувають причинному зв`язку із настанням смерті, були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння, а саме тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми грудної клітки у вигляді: п`яти синців на передній поверхні грудної клітки по середньо-ключичним та білягрудинним лініям зліва в області 5,6,7 міжреберній, крововиливів вздовж міжребрових м`язів; переломів 3,4,5,6,7,8,9 правих ребр по білягрудинній лінії, 4,5,6,7,8 лівих ребр по середньо-ключичній ліній, які в своїй течії ускладнилися розвитком травматичного шоку тяжкого ступеня, що і з`явилось безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 .

Кримінальна відповідальність за діяння, що містить склад кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_9 , передбачена ч. 2 ст. 121 КК України - як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

На підтвердження встановлених судом обставин судом досліджені такі докази.

Так, з витягу з ЄРДР № 0000927 та рапорту поліцейського ВП №1 смт Великий Бурлук від 26.09.2021 року убачається, що 27.09.2021 року були внесені відомості до ЄРДР за повідомленням ОСОБА_9 про те, що ним за місцем мешкання виявлено труп своєї співмешканки ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті, зазначено, що 26.09.2021 в період часу з 15:00 год по 23:00 год ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , завдав своїй співмешканці ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 невстановлену кількість ударів, від яких остання померла за місцем мешкання. Причиною смерті ОСОБА_10 є тупа травма грудної клітини, травматичний шок, перелом 12 ребер грудної клітини. Правова кваліфікація ч.1 ст.115 КК України (а.с.170, 175 т.2).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що в той день вони приїхали з ОСОБА_11 з роботи та зайшли до будинку, де він проживав з ОСОБА_12 , разом з останньою та ОСОБА_11 вживали спиртні напої, потім ОСОБА_13 стало погано, їй викликали швидку. Потім він ліг спати, а коли прокинувся, вони з ОСОБА_12 ще випили, він дійсно кинув крісло, але не на ОСОБА_14 , а біля неї, пішов на кухню та почув що в кімнаті, де залишилася ОСОБА_15 , щось впало, коли зайшов, побачив на її обличчі кров, бо вона впала. ОСОБА_15 лягла на ліжко, він також пішов спати, а вранці виявив її мертвою. Він пішов до сусіда та сказав що вона мертва, сусід йому не повірив, він знову випив та повідомив про смерть ОСОБА_15 в поліцію. Слідчий експеримент проводився з ним коли він був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Також повідомив, що коли він виявив ОСОБА_12 мертвою, будинок був відчинений та хтось був в будинку, коли він спав, бо він виявив на кухні їжу та чужі кросівки. Поліція на нього тиску не чинила, не били.

26.09.2021 року оглянуто місце події, а саме територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого в кімнаті зали будинку було виявлено та оглянуто труп ОСОБА_10 , речові докази - одяг з плямами речовини бурого кольору, постільної білизни та подушки зі слідами речовини бурого кольору. Також було вилучено недопалки цигарок, змиви з трупа ОСОБА_10 та змиви з речей та облаштування в будинку (176-210 т.2).

Ухвалою слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01.10.2021 року надано дозвіл на проведення огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , що був проведений 26.09.2021 року, та накладено арешт на тимчасово вилучене майно речові докази, що були вилучені під огляду вказаного домоволодіння 26.09.2021 року (а.с.211-219 т.2).

Як убачається з протоколу огляду трупа від 27.09.2021 року, під час огляду було встановлено, що труп є холодним, на трупі виявлено множинні тілесні ушкодження у вигляді множинних саден на обличчі, на руках, шиї та верхній частині тулуба, під час огляду вилучено речові докази біологічні матеріали та дактилоскопічні зразки слідів правої та лівої руки ОСОБА_10 (а.с.222- 224,227-229 т.2).

Згідно із лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 , причиною смерті є травматичний шок, множинні переломи ребер, тупа травма грудної клітини (а.с.225,226 т.2).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 повідомив, що ним проводилася судово-медична експертиза трупу ОСОБА_10 та було встановлено, що причиною смерті стало перелом ребер, забій грудної клітки, що призвело до травматичного шоку. На слідчому експеременті за участю підозрюваного ОСОБА_9 останній розказав та на місці показав механізми нанесення ударів потерпілій. Покази підозрюваного відповідають тим тілесним ушкодженням, що були виявлені на трупі. Покази ОСОБА_9 давав добровільно, без примусу та тиску. Також повідомив, що підозрюваний повідомляв про те, що кинув в потерпілу крісло, та як встановлено експертизою, ОСОБА_10 мала тілесні ушкодження грудної клітини, що могло спричинити таким ударом.

30.09.2021 під час слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_9 , в присутності захисника та понятих, ОСОБА_9 розповів, що 20.09.2021 року під час конфлікту та спільного вживання спиртного з ОСОБА_10 кинув в останню кріслом, після чого пішов на кухню випити горілки, після повернення до зали, де перебувала ОСОБА_17 , кулаком правої руки наніс один удар в область правого ока ОСОБА_12 , після чого ударом правої руки в область в область лівого ока. ОСОБА_12 впала та коли перебувала в положенні лежачи, на підлозі, ОСОБА_18 наніс два удари ногою в бік останньої. Потім ОСОБА_18 підняв ОСОБА_12 та поклав на диван, полив водою, в послідуючому вони разом вживали спиртне, але ОСОБА_12 вже не вставала. Наступного ранку, прокинувшись в іншій кімнаті, ОСОБА_18 зайшов до кімнати, де спала ОСОБА_12 , та виявив її мертвою на підлозі (а.с.39-43 т.3).

Потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_9 і раніше завдавав його матері ОСОБА_10 тілесні ушкодження, він попереджав обвинуваченого щоб останній не бив матір, але ОСОБА_9 та його матір зловживали спиртними напоями, не працювали, ОСОБА_19 бив матір, проживали за рахунок діда та баби. Очевидцем події він не був, приїхав наступного дня. Наполягає на суворій мірі покарання.

Під час затримання ОСОБА_9 , яке відбулося 27.09.2021 в останнього вилучено речові докази жилетку з капюшоном двосторонню сірого та помаранчевого кольорів, мобільний телефон із сім картою, спортивні кофту та штани (а.с.13-23 т.3).

Як убачається з висновків судово-цитологічної експертизи № 15-12/863-Ц/Дм-21, судово-імунологічної експертизи №14/2088-Дм/21, судово-імунологічної експертизи № 14/2087-ДМ/21, судово-імунологічної експертизи № 14/2086-Дм/21, судово-імунологічної експертизи № 14/2085-Дм/21 та судово-імунологічної експертизи № 14/2084-Дм/21, було досліджено зразки крові ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кров ОСОБА_9 відноситься до групи О(І) з ізогемаглютинами анти АВ, анти-В, кров трупу ОСОБА_10 відноситься до групи АВ (ІV), та на вилученій у ОСОБА_9 жилетці, спортивній кофті та штанах виявлено кров людини, походження якої від ОСОБА_17 не виключається (а.с.96- 122т.3).

27.09.2021 в підозрюваного за його згодою відібрано зразки слідів рук, букального епітелію, крові, нігтів із нігтьовим вмістом для проведення судових експертиз, які визнані речовими доказами та на які ухвалою слідчого судді накладено арешт (а.с.24- 35т.3).

Свідок ОСОБА_20 показав, що він разом з ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_10 26.09.2021 року з 13:30 год до 14:30 год вживали спиртні напої, при цьому конфліктів між ОСОБА_18 та ОСОБА_12 не було, тілесних ушкоджень остання не мала, раніше чув про конфлікти між ОСОБА_18 та ОСОБА_12 , про смерть ОСОБА_10 дізнався від поліції. Коли вони 26.09.2021 року виїзжали від ОСОБА_18 та ОСОБА_12 , останній стало погано та ОСОБА_19 відвів її спати.

ОСОБА_23 повідомив, що в той день, близько 18:00 год до нього прийшов ОСОБА_24 , який проживав по сусідству з ОСОБА_25 , щоб похмелитися, він не налив, потім ОСОБА_9 близько 20:00 год прийщов знову, з собою в нього була пляшка горілки, попросив закусити і запропонував випити та поговорити, на що він відповів щоб ішов додому і говорив з ОСОБА_15 . ОСОБА_19 відповів що ОСОБА_15 мертва, а він подумав що напилася та спить. Вночі до нього приїхала поліція, допитували і повідомили що ОСОБА_15 вбили. Також повідомив, що раніше був такий випадок що він викликав поліцію бо ОСОБА_19 поламав ОСОБА_15 ребра, вони не працювали офіційно, проживали за рахунок тимчасових заробітків, пили.

Свідок ОСОБА_26 показав, що був понятим на слідчому експерименті вдома у ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_9 водив та показував, як він бив потерпілу. На слідчому експерименті був ще один понятий, ОСОБА_9 добровільно розказував та показував, ніхто на нього не тиснув. Пам`ятає, що ОСОБА_18 розказував, як двічі вдарив ОСОБА_12 по голові, ногою в бік, відливав водою, це показував на статистові. Конфлікт виник з приводу спиртного, яке нібито заховала ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_27 повідомив суду, що він був понятим в кінці вересня 2021 року при проведенні слідчого експерименту із ОСОБА_9 , при цьому останній розказував, що вживали разом з ОСОБА_25 спиртні напої, потім коли він проспався, почав шукати самогон та не знайшовши, між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_18 бив ОСОБА_12 по голові, ногою по ребрам. Положивши ОСОБА_12 на диван, поливав водою, а вранці виявив що вона мертва. Також повідомив що при слідчому експерименті були присутні працівники поліції, захисник, експерт та інший понятий, ніхто ОСОБА_18 не погрожував.

Свідок ОСОБА_28 показав, що в кінці вересня 2021 року ОСОБА_9 прийшов до нього додому вночі, був випивши, повідомив що там труп. В цей день він був у ОСОБА_12 та ОСОБА_18 вдома, вони разом вживали спиртні напої, ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не мала, вони не сварилися при ньому, під обід він пішов додому.

За висновком судової психіатричної експертизи №561 від 01.11.2021 ОСОБА_9 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними; у період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_9 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував в стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на теперішній час ОСОБА_9 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.212-215 т.3).

Суд відкидає доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність доказів спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень обвинуваченим, оскільки ОСОБА_9 під час слідчого експерименту розказав та на місці показав, як він наносив потерпілій тілесні ушкодження, зокрема як кинув в потерпілу кріслом, кулаком правої руки наніс один удар в область правого ока ОСОБА_12 , після чого ударом правої руки в область в область лівого ока, два удари ногою в бік потерпілої, коли вона лежала на підлозі, а причиною смерті ОСОБА_10 відповідно до висновку експерта №12-17/104-ВБт/21 від 15.11.2021, крім легких тілесних ушкоджень, які не перебувають причинному зв`язку із настанням смерті, були тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння, а саме тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми грудної клітки, переломи ребер, які в своїй течії ускладнилися розвитком травматичного шоку тяжкого ступеня, що і з`явилось безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 .

Також суд враховує, що ОСОБА_9 та ОСОБА_17 проживали спільно в будинку потерпілої та під час події, яка розглядається, перебували в будинку вдвох, про що ствердили і допитані в судовому засіданні свідки, з якими обвинувачений та потерпіла до початку конфлікту між ними вживали спиртні напої, саме ОСОБА_9 бачив останній живою ОСОБА_17 , труп якої в послідуючому і був ним виявлений.

Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду розглянув справу №344/2995/15-к, де вказав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим. Також Верховний Суд зазначив, що не вважає, що посилання у вироку на позасудові показання засудженого під час проведення слідчого експерименту є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Суд уважає слідчий експеримент від 30.09.2021 за участю підозрюваного ОСОБА_9 належним та допустимим доказом та зазначає, що до початку слідчої дії засудженому були роз`яснені його права, він був представлений захисником як до, так і під час слідчого експерименту, і у суду немає підстав вважати, що захисник не роз`яснив засудженому його право мовчати і не свідчити проти себе, а також його права під час участі у цій слідчій дії та наслідки його участі в ній, включаючи вірогідне використання його показань під час слідчого експерименту у якості доказу.

Слідчий експеримент проведено за участі понятих і про добровільне надання показів ствердив і допитаний в судовому засіданні експерт, який був присутній під час проведення слідчого експерименту.

Слідчий експеримент містить як показання обвинуваченого, так і елементи, які можна вважати відтворенням обставин подій. До того ж обвинувачений повідомив про відсутність тиску та погроз з боку працівників поліції.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що 26.09.2021 в період часу з 14 год. 40 хв. по 16 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно вбив свою співмешканку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України.

Проте, суд із такою кваліфікацією не погоджується та уважає, що за встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_9 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 121 КК.

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання), а тому якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство.

У пункті 22 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема врахувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю).

Суд уважає, що кількість заподіяних ударів, їх локалізація, механізм утворення та ступінь тяжкості, спростовують висновок органу досудового розслідування про спрямованість умислу обвинуваченого саме на вчинення умисного вбивства потерпілої.

При цьому суд зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження того, що ОСОБА_9 , завдаючи ударів кулаками потерпілій в обличчя та ногами по тулубу, більшість з яких не є життєво важливими, після чого відливав водою потерпілу та вони спільно вживали спиртні напої, бажав спричинити саме смерть потерпілої, а не заподіяти їй тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілої, а тому перекваліфіковує дії ОСОБА_9 з ч. 1 ст. 115 КК на ч. 2 ст. 121 цього Кодексу.

Такий висновок ґрунтується на правовій позиції, яку висловив Верховний Суд в справі № 428/11944/19, в якій досліджував питання відмежування умисного вбивства від умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

ВС зазначив, що умисне вбивство відрізняється від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, і визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК).

Також ВС відзначив, питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.

Частиною 3 статті 337 КПК України визначено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину стосовно особи, з якою обвинувачений перебуває в близьких чи сімейних стосунках.

Як особа, ОСОБА_9 характеризується негативно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 та за місцем проживання на засіданнях комісій при Великобурлуцькій селищній раді не розглядався, скарг і заяв на нього не надходило, за повідомленням КНП «Великобурлуцька ЦЛ» від 27.09.2021 перебуває на обліку в лікаря нарколога з 2010 року, діагноз: синдром алкогольної залежності, на обілку в лікаря псиіхатра не перебуває. Перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно зі ст.89 КК України раніше не судимий (а.с.230-250 т.2, а.с.6-12 т.3).

При обранні покарання обвинуваченому суд у відповідності зі ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке класифікується як тяжкий злочин, особу обвинуваченого, відношення до вчиненого кримінального правопорушення та обставини його вчинення, та доходить висновку що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства та враховуючи обставини, що обтяжують відповідальність, призначає покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України, в максимальному розмірі. Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69,75 КК України.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання обвинуваченого з 27.09.2021р (а.с.13-17 т.3).

Беручи до уваги обраний судом вид покарання у виді реального позбавлення волі, суд, враховуючи його особу, вважає за необхідне продовжити обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в термін до набрання вироком суду законної сили.

Відомостей про витрати на проведення експертиз суду не надані.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України і вважає, що: недопалки з цигарок, недопалки з фрагментів газет, футболку різнокольорову із зображенням квітів, спортивну кофту чорного кольору з капюшоном, змиви на ватну паличку з горловини чарок, спортивні штани чорного кольору, комір одягу з нашаруванням речовини бурого кольору, зрізи фрагменту подушок з нашаруванням речовини бурого кольору, зріз фрагменту ковдри з нашаруванням речовини бурого кольору, фрагмент постільної білизни з нашаруванням речовини бурого кольору, змив на фрагмент бинта з правої долоні трупа ОСОБА_10 , змив на фрагмент бинта шиї трупа ОСОБА_10 , сліди папілярних візерунків на трьох відрізках липкої стрічки, змив на ватну паличку з електровимикача в залі, змив на ватну паличку з зовнішньої ручки вхідних дверей до будинку, змив на ватну паличку з електровимикача в спальні, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області (а.с.208-210 т.2) потрібно знищити; зрізи нігтів рук трупа ОСОБА_10 , зразок крові трупа ОСОБА_10 , волосся з голови трупа ОСОБА_10 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області (а.с.227-229 т.2) потрібно знищити; дактилоскопічні зразки слідів правої та лівої руки ОСОБА_10 (а.с.227-229 т.2), які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження; жилетку з капюшоном двосторонню сірого та помаранчевого кольорів, мобільний телефон із сім картою, спортивні кофту та штани, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області(а.с.13-23 т.3) слід повернути обвинуваченому ОСОБА_9 ; зразки слідів рук, букального епітелію, крові, нігтів із нігтьовим вмістом обвинуваченого ОСОБА_9 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області (а.с.24- 35т.3) - знищити.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.174 КПК України арешт, накладений на речі обвинуваченого ОСОБА_9 за ухвалою слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 05.10.2021 року (а.с.32-34 т.3) потрібно скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 124, 174, 370, 371, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Строк відбування покарання рахувати з 27.09.2021.

Зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 27.09.2021 до набрання цим вироком законної сили.

Продовжити ОСОБА_9 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в термін до набрання вироком суду законної сили.

Речові докази: недопалки з цигарок, недопалки з фрагментів газет, футболку різнокольорову із зображенням квітів, спортивну кофту чорного кольору з капюшоном, змиви на ватну паличку з горловини чарок, спортивні штани чорного кольору, комір одягу з нашаруванням речовини бурого кольору, зрізи фрагменту подушок з нашаруванням речовини бурого кольору, зріз фрагменту ковдри з нашаруванням речовини бурого кольору, фрагмент постільної білизни з нашаруванням речовини бурого кольору, змив на фрагмент бинта з правої долоні трупа ОСОБА_10 , змив на фрагмент бинта шиї трупа ОСОБА_10 , сліди папілярних візерунків на трьох відрізках липкої стрічки, змив на ватну паличку з електровимикача в залі, змив на ватну паличку з зовнішньої ручки вхідних дверей до будинку, змив на ватну паличку з електровимикача в спальні, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області (- знищити; зрізи нігтів рук трупа ОСОБА_10 , зразок крові трупа ОСОБА_10 , волосся з голови трупа ОСОБА_10 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області - знищити; дактилоскопічні зразки слідів правої та лівої руки ОСОБА_10 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження; жилетку з капюшоном двосторонню сірого та помаранчевого кольорів, мобільний телефон із сім картою, спортивні кофту та штани, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області - повернути обвинуваченому ОСОБА_9 ; зразки слідів рук, букального епітелію, крові, нігтів із нігтьовим вмістом обвинуваченого ОСОБА_9 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області - знищити.

Арешт, накладений на речі обвинуваченого ОСОБА_9 за ухвалою слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 05.10.2021 року - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1