печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0000249 від 17.02.2023 старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000249 від 17.02.2023 старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий вказує наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Кіровоградської області діє організована група осіб, до якої входять посадові особи ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, приватний нотаріус Кропивницького державного нотаріального округу, помічник приватного нотаріуса, інженер-землевпорядник, та інші особи, які налагодили протиправний механізм отримання та видачі земельних ділянок громадянам України на території Кіровоградської області без їх відома та участі.

Встановлено, що у період 2015-2021 років службовими особами ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, за попередньою змовою з представниками групи компаній «I&U Group», бенефіціаром якої є ОСОБА_4 , а також пов`язаних з ним осіб, за протиправною схемою здійснено виведення земель сільськогосподарського призначення з Державної власності.

З метою вчинення зазначених кримінальних правопорушень ОСОБА_4 залучено підпорядкованих йому працівників земельного відділу групи компаній «I&U Group» роль яких полягала у підшукуванні осіб серед мешканців Житомирської, Рівненської, Волинської, Київської, Дніпропетровської та інших областей, на яких в подальшому здійснювалось фіктивне оформлення земельних ділянок на території Кіровоградської області, або ж підшукування паспортних даних таких осіб, від імені яких видавались довіреності без їх відома та участі.

З метою забезпечення плану щодо незаконного виведення земель сільськогосподарського призначення з Державної власності, на працівників земельного відділу групи компаній «I&U Group» видавались доручення від підставних осіб, щодо оформлення права власності на земельні ділянки та подальшого переоформлення у власність ОСОБА_4 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період 2015 2021 років, зазначені особи отримали від імені підставних осіб не менше 7600 довіреностей на право безоплатного отримання та подальшого продажу земельних ділянок з цільовим призначення для ведення ОСГ.

Крім того, з метою забезпечення переважного права на виділення у власність земельних ділянок, учасниками організованої групи вчинялось масове підроблення посвідчень учасників бойових дій (АТО). З цією метою до протиправної схеми залучено ряд приватних нотаріусів, зокрема приватних нотаріусів на території Житомирської, Рівненської, Дніпропетровської, Київської та інших областей, якими посвідчувались завідомо підроблені посвідчення учасників бойових дій (АТО).

В подальшому з використанням фіктивних довіреностей та посвідчень учасників АТО, членами земельного відділу групи компаній «I&U Group» до Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області подавались заяви про дозвіл на розробку проектів землеустрою та виділення у власність земельних ділянок підставним особам.

Для безперешкодної реалізації злочинного плану до вчинення кримінального правопорушення залучались працівники структурних підрозділів та начальники ГУ ДГК в Кіровоградській області, які займали вказану посаду в різні періоди часу, які сприяли у безперешкодній видачі наказів про дозвіл на розробку проектів землеустрою та передачі їх у власність підставним особам.

Після виділення зазначених земельних ділянок у власність підставним особам, з метою легалізації майна отриманого злочинним шляхом, здійснювалось їх переоформлення у власність ОСОБА_4 або підконтрольним йому фізичним та юридичним особам, шляхом укладання фіктивних договорів купівлі продажу, до якого залучено приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 , якою в тому числі здійснювалось втручання в діяльність інформаційних систем та вчинялись нотаріальні дії під час перебування останньої за кордоном.

Крім того з метою подальшого використання майна отриманого злочинним шляхом, земельні ділянки виведені за протиправною схемою із державної власності, ОСОБА_4 та підконтрольними йому особами здаються в оренду підприємствам які входять до групи компаній «I&U Group», з метою отримання прибутку від використання такого майна.

У кримінальному провадженні встановлено факт незаконного заволодіння земельною ділянкою сільськогосподарського призначення на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області (на теперішній час Новомиргородська міська громада Новоукраїнського району Кіровоградської області) загальною площею 49,4236 га.

Проведеною оціночно-земельною експертизою встановлено, що вартість зазначеної земельної ділянки становить 2 676 163 гривень.

21.11.2023 у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Підгайці, Кіровоградського району, Кіровоградської області, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 209 КК України.

Під час проведення досудового розслідування було встановлено, що відповідно до інформації з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_6 на праві приватної власності належить будинок, загальною площею (кв.м.): 62,2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, санкції ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 209 КК України передбачають покарання у виді позбавленням волі з конфіскацією майна

Слідчий вказує, що у зв`язку із викладеним, на даний час з метою запобігання можливості передачі, відчуження нерухомого майна підозрюваної ОСОБА_6 , виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Аналіз вище зазначених норм закону вказує, що у разі розгляду клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя повинен перевірити доводи поданого клопотання щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до мети, яку зазначає слідчий чи прокурор у своєму клопотанні.

При цьому, визначення мети арешту, яка передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, та обґрунтування її наявності, є обов`язковою.

Згідно положенням до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкцією ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 209 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною права відчуження та розпорядження, а саме: будинок АДРЕСА_3 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляціної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1