Справа № 466/1607/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1190/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року у м. Львові

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

з участю: прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

встановила:

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2. ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців .

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим же вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2. ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_10 у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_10 у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.

В решті вимог відмовлено за безпідставністю.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_11 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_11 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

В решті вимог відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання про речові докази.

На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуваний вирок у частині вирішення цивільних позовів скасувати та ухвалити новий вирок, яким відмовити у задоволенні цивільних позовів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Свої апеляційні вимоги захисник мотивує тим, що місцевий суд неправильно вирішив заявлені потерпілими цивільні позови.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку, що ОСОБА_10 та його сім`я пережила сильні фізичні та душевні страждання. Вказує, що дійсно обвинувачені та потерпілі раніше взагалі не були знайомими, та саме потерпілі почали безпричинно ображати їх, цинічно наносити тілесні ушкодження.

Наголошує, що у матеріалах справи не має жодного допустимого та належного доказу того, що ОСОБА_10 змушений був звертатись до психолога, були порушені звичайні життєві звички їх сім`ї, вони переживали сильні душевні хвилювання.

Також вважає, що саме дії ОСОБА_11 були скеровані на приниження людської гідності та завдання шкоди здоров`ю обвинувачуваних. Акцентує, що у матеріалах справи не має жодного належного та допустимого доказу, що вказаний потерпілий проходив курс реабілітації для відновлення душевного здоров`я на спокою. Звертає увагу, що нажаль у справі не було проведено психолого - психіатричних експертиз, які могли б реально встановити розмір спричиненої моральної шкоди, підтвердити факт настання такої, та могли слугувати достатнім та допустимим доказом.

Захисник вказує, що виходячи з засад законодавства, судової практики в даній ситуації моральної шкоди потерпілим не спричинено.

Також, захисник вважає, що подані потерпілими цивільні позови судом слід було залишити без розгляду за раніше поданими клопотаннями сторони захисту та повернути цивільним позивачам, оскільки у таких позовах не має усіх відомостей, які є обов`язковими відповідно до ст. 175 ЦПК України, а саме: поштовий індекс Позивачів та Відповідачів; реєстраційний номер облікової картки платника податків Позивачів (якщо такого немає в наявності, то мало бути вказано номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України); офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти Позивачів; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; не вказано підстави звільнення від сплати судового збору.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно о 20:30 год., перебуваючи у приміщенні більярдного клубу «ЕФФЕ», який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Городницька, 47, діючи групою осіб спільно з ОСОБА_8 , з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувався особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки, безпричинно розпочав словесний конфлікт, який супроводжувався нецензурною лайкою, з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які в цей час знаходилися у даному клубі. Не зважаючи на неодноразові прохання потерпілих припинити протиправні дії відносно них, прагнучи показати свою перевагу, протиставляючи себе іншим особам, ОСОБА_8 , умисно наніс потерпілому ОСОБА_10 два удари правою рукою в ділянку нижньої губи та в ділянку голови справа, а ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 удар ногою в грудну клітку, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 садна на нижній губі й її слизовій оболонці, рану правої вушної раковини, 2 синці на грудях, які згідно висновку судово-медичного експерта № 435 від 30.05.2019р. відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Після чого, продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_11 та почав тиснути більярдним києм його в ділянку носа та лоба, внаслідок чого пошкодив належний більярдному клубу «ЕФФЕ» більярдний кий вартістю 1000 грн., а ОСОБА_7 в цей же час наніс декілька ударів руками і ногами ОСОБА_11 в ділянку грудей, по голові, ногах та спині, чим спричинили останньому, згідно висновку судово-медичного експерта № 449 від 01.06.2019р. тілесні ушкодження у виді синців на обличчі, на грудях, на спині, садно на правій гомілці, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Також внаслідок вищевказаних хуліганських дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було зірвано нормальну роботу закладу - більярдного клубу «ЕФФЕ» упродовж 2 годин, пошкоджено більярдний кий, вартістю 1000 грн., в результаті чого фізичній особі підприємцю ОСОБА_12 спричинено матеріальну шкоду на суму 1000 грн.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду у справи у судове засідання апеляційного суду не з`явились і жодних клопотань не подали.

Захисник обвинувачених - адвокат ОСОБА_6 не заперечив щодо апеляційного розгляду за відсутності обвинувачених.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності обвинувачених, участь яких у судовому засіданні не є обов`язковою.

При апеляційному розгляді справи захисник підтримав апеляційну скаргу сторони захисту, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Прокурор та потерпілі заперечили апеляційну скаргу захисника як безпідставну та просили залишити без змін оскаржуваний вирок.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, та кваліфікація їх дій в апеляційному порядку не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Також в апеляційному порядку не оспорюється вид та розмір призначеного обвинуваченим покарання та їх звільнення на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного їм покарання з випробуванням, з іспитовим строком.

В апеляційній скарзі захисник ставить питання про скасування оскаржуваного вироку у частині вирішення місцевим судом цивільних позовів потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , покликаючись на безпідставність позовних вимог потерпілих.

Перевіривши наведені захисником апеляційні доводи, колегія суддів враховує таке.

Згідно матеріалів справи до початку розгляду справи місцевим судом потерпілим ОСОБА_10 до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов про стягнення з кожного обвинуваченого по 200 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення.

Також до початку розгляду справи місцевим судом потерпілим ОСОБА_11 до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов про стягнення з кожного обвинуваченого по 150 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення.

У судовому засіданні 15.02.2021р. місцевим судом ухвалено рішення про прийняття до розгляду цих цивільних позовів.

Оскаржуваним вироком цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_10 у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. та з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_10 у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. У решті вимог відмовлено за безпідставністю.

Також оскаржуваним вироком цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_11 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. та з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_11 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. У решті вимог відмовлено за безпідставністю.

Колегія суддів визнає таке рішення місцевого суду у частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 законним та обґрунтованим.

Так, згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що діями обвинувачених не було спричинено потерпілим моральної шкоди, а також про відсутність доказів заподіяння такої шкоди не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

При цьому, колегія суддів враховує, що не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, моральної шкоди. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У цивільному позові потерпілий ОСОБА_10 зазначив у чому полягає заподіяна йому протиправними діями обвинувачених моральна шкода та оцінив розмір такої шкоди - 400 000 грн., тобто по 200 000 грн. з кожного обвинуваченого.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги потерпілий ОСОБА_10 покликався на те, що він та його сім`я пережила сильні фізичні та душевні страждання, оскільки обвинувачені, з якими раніше потерпілий взагалі не був знайомий, безпричинно ображали його, цинічно наносили йому тілесні ушкодження у присутності його дружини та неповнолітніх дітей, а також, будучи впевненими у своїй всесильності, вседозволеності та безкарності, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 супроводжували свої дії непристойною нецензурною лексикою, повною мірою ігноруючи те, що їх чують налякані діти. Після вчиненого щодо нього злочину він змушений був звертатись до психолога, були порушені звичайні життєві звички їх сім`ї, вони переживали сильні душевні хвилювання.

За таких обставин, ураховуючи характер вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення та ступінь їх вини, конкретні обставини кримінального провадження, оцінюючи глибину фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_10 , колегія суддів

вважає, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог потерпілого щодо заподіяної йому моральної шкоди та ухвалення рішення про стягнення з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 по 15 000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди ґрунтується на вимогах закону, і таке прийнято у рахуванням засад розумності та справедливості.

У цивільному позові потерпілий ОСОБА_11 зазначив у чому полягає заподіяна йому протиправними діями обвинувачених моральна шкода та оцінив розмір такої шкоди - 300 000 грн., тобто по 150 000 грн. з кожного обвинуваченого.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги потерпілий ОСОБА_11 покликався на те, що злочинні дії обвинувачених були скеровані на приниження людської гідності потерпілого та завдання шкоди його здоров`ю, і керуючись хуліганськими мотивами, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відчували вседозволеність та безкарність, намагались в ході бійки більярдним києм припинити доступ повітря до потерпілого. Події, що відбулись за участю обвинувачених, змусили потерпілого проходити курс реабілітації для відновлення душевного здоров`я та спокою.

За таких обставин, ураховуючи характер вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення та ступінь їх вини, конкретні обставини кримінального провадження, оцінюючи глибину фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_11 , колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог потерпілого щодо заподіяної йому моральної шкоди та ухвалення рішення про стягнення з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_11 по 10 000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди ґрунтується на вимогах закону, і таке прийнято у рахуванням засад розумності та справедливості.

Отже, колегія суддів констатує відсутність підстав вважати необґрунтованим рішення місцевого суду у частині вирішення цивільних позовів потерпілих.

З приводу апеляційних доводів захисника про те, що подані потерпілими цивільні позови судом слід було залишити без розгляду та повернути цивільним позивачам, оскільки у таких позовах не має усіх відомостей, які є обов`язковими відповідно до ст. 175 ЦПК України, зокрема, не вказано: поштовий індекс Позивачів та Відповідачів; реєстраційний номер облікової картки платника податків Позивачів (якщо такого немає в наявності, то мало бути вказано номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України); офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти Позивачів; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; тощо, колегія суддів враховує наступне.

Наведені доводи захисника, які було викладено у його клопотанні, були предметом розгляду суду першої інстанції, який своєю ухвалою від 22.03.2021р. відмовив за безпідставністю у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до обвинувачених.

Таке рішення місцевого суду колегія суддів визнає правильним.

Місцевий суд обґрунтовано врахував, що ЦПК України встановлює порядок здійснення виключно цивільного судочинства, вимоги до форми і змісту позовної заяви, які пред`являються у порядку цивільного судочинства, мають застосовуватись з урахуванням специфіки кримінального провадження та не повинні суперечити засадам кримінального судочинства.

Місцевим судом також правильно визначено, що метою вимоги закону стосовно зазначення у позовній заяві поштових індексів, електронних адрес сторін є виключно забезпечення можливості направлення учасникам справи судових викликів та повідомлень про дату, час та місце судового засідання, однак не зазначення у позові цієї інформації не може бути перешкодою в реалізації права на доступ до суду.

Крім цього, судом обґрунтовано враховано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, зазначається у позові лише тоді, коли позивач просить їх стягнути з іншої сторони, проте у позові потерпілих не ставиться така вимога. Позов подано у ході підготовчого розгляду кримінального провадження, а тому всім учасникам відомі і підстави звільнення позивачів від сплати судового збору.

Таким чином прийняття місцевим судом цивільних позовів потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до розгляду у даному кримінальному провадженні та їх вирішення відбулось із дотриманням вимого чинного законодавства.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає безпідставними апеляційні вимоги захисника про скасування оскаржуваного вироку у частині вирішення цивільних позовів потерпілих та ухвалення апеляційним судом рішення про відмову у задоволенні таких.

Відтак, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, оскільки така не містить правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність чи порушень вимог кримінального процесуального закону, що мало б наслідком скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції на протязі трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: