ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 642/7019/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/71/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 04 12 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою клопотання слідчого задоволено частково та обрано підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці та заборонено останньому залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, термін дії яких встановлено до 01 02 2024 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить про скасування ухвали та про постановлення нової, якою просить задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що під час досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вказує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років; стійкі соціальні зв`язки у останнього відсутні, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів проти власності, а через нетривалий строк після звільнення знову вчинив умисний тяжкий корисливий злочин проти власності.

Вказане, на думку апелянта свідчить про неможливість запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі заходи не зможуть сприяти здійсненню завдань кримінального провадження щодо здійснення захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор просив про задоволення його апеляційної скарги з посиланням на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи її вимоги безпідставними та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, думку підозрюваного, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Статтею 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001228 від 02 08 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05-30 години 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжувався, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 05 2015, будучи раніше судимим за скоєння умисних, корисливих злочинів, відповідних висновків для себе не зробив та повторно, вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 01 серпня 2023 року, приблизно о 13 50 годині більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось, ОСОБА_7 , проходив біля авторинку «Лоск», де побачив на узбіччі автомобільної дороги біля вказаного ринку, яка є територією Холодногірського району м. Харкова, припаркований автомобіль ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_1 , координати якого НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 та яким користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у моторному відсіку якого, під зачиненим капотом зберігався акумулятор ТМ «Bars», ємністю 60 Ah, що належить потерпілому ОСОБА_9 . У цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у сховище.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах військового стану, таємно, підійшов до вказаного автомобіля та шляхом пошкодження капоту підручним засобом, проник до моторного відсіку автомобіля ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_1 , від`єднав та викрав акумулятор ТМ «Bars», ємністю 60 Ah, який належав потерпілому ОСОБА_9 , вартість якого згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи № 22543 від 28.08.2023, становить 1229, 80 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився майном на власний розсуд.

У результаті протиправного діяння ОСОБА_7 , завдав потерпілому ОСОБА_9 , майнову шкоду на загальну суму 1229, 80 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

У зв`язку з вищевикладеним, з метою виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, за наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, вважаючи, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену останньому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,а також врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення та особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, є раніше неодноразово судимим, постійних джерел доходу не має, а підробляє заробітками на шиномонтажі.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що наявність підозри не може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки цей запобіжний захід є винятковим.

Зазначив також, що твердження слідчого про те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інші кримінальні правопорушення ґрунтується на припущеннях.

Крім того, слідчий суддя констатував, що прокурором не було доведено того факту, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Проте, на переконання колегії судів посилання слідчого судді щодо недоведеності існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України є безпідставним, враховуючі, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального правопорушення за який, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, що саме по собі є одним з ризиків та свідчить про можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Оскільки підозрюваний ніде офіційно не працює, не має постійних джерел доходу та законних засобів до існування, не виключена реальна можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того, не можна виключати можливість підозрюваного здійснювати незаконний вплив на свідків, потерпілих та членів їх родин з метою залякування, для подальшого надання необхідних підозрюваному свідчень.

Крім того, колегія суддів не може залишити поза увагою той факт, що за повідомленням начальника відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 від 25 12 2023 року, ним було здійснено направлення листів до Ленінського районного суду м. Харкова та до відділу поліції №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області про порушення умов «Домашнього арешту» громадянином ОСОБА_7 .

Факт порушення умов домашнього арешту підтвердив у судовому засіданні суду апеляційної інстанції і сам підозрюваний ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, колегія суддів переконана, що застосування до ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу крім тримання під вартою є недостатнім, недоцільним та таким, що створить в очах суспільства уяву неспроможності правоохоронних органів захистити пересічних громадян.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Вирішуючи питання про визначення ОСОБА_7 розміру застави, колегія суддів виходить з наступного.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК). Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 182 КПК).

Так, із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її пункту 3, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та § 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява № 12050/ 04, § 79). У рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. Czech Republic від 25.04.2000 (заява № 31315/96, § 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ні в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Колегія суддів звертає увагу, що положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

Так, ОСОБА_7 підозрюється, зокрема, у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, предметом кримінального правопорушення були грошові кошти.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, враховуючи усі обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного, призначення застави у мінімальному розмірі, який передбачено п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків,

Тобто, на переконання колегії суддів, з огляду на обставини кримінального правопорушення, застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків та запобігти встановленим ризикам, та не є завідомо непомірною для нього із урахуванням викладеного вище.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави та покладенням певних обов`язків.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 04 12 2023 року про застосування до підозрюваного за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити частково.

Постановити нову ухвалу якою клопотання слідчого, - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, на строк до 01 02 2024 року, включно.

Встановити ОСОБА_7 заставу в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 20 х 3028 = 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят ) грн. які необхідно внести у грошовій одиниці України на рахунок Харківського апеляційного суду:

р/р UA0085314, МФО 820172 в ДКС України, , призначення платежу застава.

Підозрюваного зобов`язано у строк не пізніше 15 січня 2024 року, включно, внести зазначені кошти на вказаний рахунок та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору та суду.

В разі невнесення визначеної застави у вказаний строк ОСОБА_7 підлягає взяттю під варту для утримання в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави за ОСОБА_7 його слід вважати таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави та зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування чи суду, а також покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він перебуває чи проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування чи проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні без дотримання умов, визначених слідчим, прокурором чи судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі наявності таких);

Вказані обов`язки у разі внесення застави покласти на строк до 01 02 2024 року.

Термін дії цієї ухвали до 01 02 2024 року.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4