Справа №320/6160/17
Провадження №1-і/333/10/24
УХВАЛА

Іменем України

31 січня 2024року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання у кримінальному провадженні №0002335 від 17.05.2017 року начальника Приазовського відділу Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Фрунзівка Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, п.9.ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання начальника Приазовського відділу Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, п.9.ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України.

Клопотання прокурора обґрунтоване таким.

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що 17.05.2017 року, приблизно 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, будучи особою, раніше судимою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, судимість за вчинення якого не знята і не погашена у встановленому законом порядку, через хвіртку, незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке є сховищем, де підшукував та готував до подальшого викрадення майно ОСОБА_8 , яка є особою похилого віку, а саме металевий лист розміром 101х25х0.1 см, вартістю 70 грн.; металевий лист розміром 70х36х0,3 см, вартістю 52 грн.; металевий лист розміром 114х36х0.3 см, вартістю 80 грн., а всього майна на загальну суму 202 грн., однак не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, через те, що його злочинні дії були виявлені потерпілою ОСОБА_8 .

Крім того, 17.05.2017, приблизно о 03 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи з метою приховати інший злочин - замах на таємне викрадення майна ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , переслідуючи потерпілу ОСОБА_8 , проник у приміщення будинку АДРЕСА_2 , де, наявним у нього при собі металевим кутиком, наніс не менше 8 ударів по голові потерпілої ОСОБА_8 , яка є особою похилого віку, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на вбивство ОСОБА_8 наніс їй множину ударів в область обличчя, тулубу та кінцівок, після чого, продовжуючи свої дії, направлені на вбивство ОСОБА_8 , ліктьовим згином правої руки, схопив її за шию та, із застосуванням фізичної сили, стиснув.

Своїми діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: синців, саден обличчя, синців лівого надпліччя, спини, правого плеча та лівої гомілки, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи №246 від 12.07.2017, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження; закритої черепно-мозкової травми, що виразилась обмеженими крововиливами під м`якими мозковими оболонками тім`яних часток головного мозку, множинними забійними ранами (в кількості 8) волосистої частини голови, поверхневих пошкоджень у вигляді ділянок вдавлення зовнішньої кісткової пластинки на правій тім`яній кістці, крововиливів в м`яких тканинах тім`яних областей; повних поперечних переломів 4,5 ребер праворуч по кологрудинній лінії з крововиливами в оточуючі м`які тканини, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи №246 від 12.07.2017, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості; повних поперечних переломів верхніх рогів щитоподібного хряща, неповних переломів великих рогів під`язикової кістки, крововиливів в м`яких тканинах шиї, саден шкіри, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи №246 від 12.07.2017, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження в момент заподіяння, внаслідок ускладнення яких механічною асфіксією, настала смерть потерпілої ОСОБА_8 на місці події приблизно о 04 годині 00 хвилин того ж дня.

Тим самим, ОСОБА_5 умисно вбив ОСОБА_8 .

Одразу ж після вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 , 17.05.2017, приблизно о 04 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з приміщення будинку ОСОБА_8 , яка є особою похилого віку, за адресою: АДРЕСА_2 , належне їй майно, а саме: мобільний телефон Nokia 1280 в корпусі чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , вартістю 150 гривень; обручку із золота 585 проби, вагою 2,04 грами, вартістю 1122,07 гривень, а також грошові кошти в купюрах НБУ в сумі 6700 гривень, тим самим, заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 7972,07 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, що кваліфікується як кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі, вчиненому з метою приховання вчиненого злочину, що кваліфікується як кримінальне правопорушення, передбачене п.9 ч.2 ст. 115 КК України; у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, що кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Вказане кримінальне правопорушення (злочин) зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002335 від 17 травня 2017 року та розслідувалося за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15 - ч.3 ст. 185, п.9 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 185 КК України.

Крім того, наприкінці квітня 2017 року, в денний час доби, знаходячись у лісосмузі, розташованій біля с. Новобогданівка, Мелітопольського району, Запорізької області, ОСОБА_5 , маючи умисел на придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, шляхом привласнення знайденого, придбав три фрагменти корпусів вибухових пристроїв промислового виготовлення кумулятивних протитанкових гранат ПГ-7, які згідно з висновком експерта №6-230 від 22.06.2017 року містять вибухову речовину гексоген, здатну до вибухового перетворювання, після чого переніс вказані фрагменти корпусів з вибуховою речовиною за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжував їх зберігати без передбаченого законом дозволу до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції о 19 год. 15 хв. 27 травня 2017 року в ході проведення обшуку за вказаною адресою.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, що кваліфікується як кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розпорядження Голови Верховного суду України № 4/0/9-22 від 14.09.2022 року, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, а саме змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який в подальшому ухвалою суду від 01.12.2023 змінено на нічний домашній арешт і продовжено до 01.02.2024 (включно).

Прокурор направив до суду клопотання про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки визначені ст. 177 КПК України ризики, що були підставою для його обрання, не зникли.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання про продовження домашнього арешту, але просив змінити умови його відбування, а саме із забороною залишати місце проживання з 19 години 30 хвилин. Зазначив, що влаштувався на роботу з робочим графіком до 19.00 години.

Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію свого підзахисного.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, суд прийшов до висновку про наявність підстав про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого розслідуванні кримінального правопорушення та розгляду справи у суді (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.

Суд вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, передбаченого п.9 ч.2 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення воля, є достатні підстави вважати, що обвинувачений, з метою ухилення від покарання за вчинений ним злочин, буде переховуватися від суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, беручи до уваги, що обвинувачений вчинив особливо тяжкі злочини, серед яких і корисливі, існує ризик того, що перебуваючи на свободі ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, вважаю, що існують наступні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід уважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак, вимагає доказів того, що він має реальну можливість здійснити їх в майбутньому, у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Судом враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, обставини вчиненого кримінального правопорушення, проте, важливим є той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 перебував під вартою більше шести років, на теперішній час кримінальне провадження не розглядається у зв`язку з тим, що матеріали не були передані Комунарському районному суду м. Запоріжжя.

На думку суду, вказаний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за умови належного контролю з боку органів поліції, буде достатньою гарантією для виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Також, враховуючи клопотання обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість змінити умови відбування обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в частині часу, з якого заборонено залишати місце проживання з 19 години 00 хвилин на 19 годину 30 хвилин.

Такі умови застосування запобіжного заходу зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 181, 194, 217, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника Приазовського відділу Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 у період часу з 19 години 30 хвилин до 07 години 00 хвилин на умовах в частині покладення обов`язків, визначених ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня2023 року, строком на 2 (два) місяці , а саме до 31 березня 2024 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Визначити строк дії ухвали суду тривалістю до 31 березня 2024 року включно.

Копію ухвали надати учасникам судового провадження для відома, надіслати Відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1