Справа №487/6882/19
Провадження №1-кс/487/623/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2022 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження №0000700 від 12.09.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою, в якій просила скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження №0000700 від 12.09.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржувана постанова є формальною, необґрунтованою та немотивованою, прийнятою без належного об`єктивного з`ясування всіх обставин кримнінального провадження, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 11.02.2022 ОСОБА_3 та її представник підтримали доводи скарги, наполягали на її задоволенні.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні 11.02.2022 заперечував проти задоволення скарги.

В подальшому учасники судового розгляду не були присутні в судовому засіданні, надавши заяви про розгляд скарги за їх відсутністю.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0000700 від 12.09.2019, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи наявні передбачені ст.284 КПК України підстави для його закриття.

Відповідно до ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, дати їм належну оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на підставі службової записки слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, О.Шупарського від 12.09.2019 за №05.15/937ВК 12.09.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України за №0000700.

Як зазначено у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 11.09.2019 приблизно о 21 годині 49 хвилин надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася на перехресті Богоявленського проспекту та вулиці Братської у м. Миколаєві, за участю співробітника управління поліції охорони Миколаївської області ОСОБА_5 , в результаті якого ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, а ОСОБА_7 отримав колото-різану рану шиї з правового боку.

31.12.2021 прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000700 від 12.09.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, прокурор посилався на те, що в ході вивчення матеріалів кримінального провадження виявлено ряд порушень кримінального процесуального законодавства, допущених слідчим при проведенні слідчих дій.

Зокрема, слідчим не внесено до протоколу огляду місця події від 12.09.2019 жодна обставина ДТП, а лише зазначено, що всі обставини відображені у схемі ДТП.

Також прокурор вказує, що протокол огляду місця події від 12.09.2019 року та схема протоколу огляду місця події складені різними людьми, в протоколі не зазначено про участь в огляді спеціаліста, хоча для проведення огляду місця події в якості спеціаліста був залучений слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 .

Крім того, спеціалістом, який брав участь у проведенні огляду місця події, не підписано протокол огляду місця події.

Ілюстративна таблиця до протоколу огляду місця події, на думку прокурора, не може бути прийнята як допустимий доказ, оскільки всупереч статті 105 КПК України, не засвідчена жодними підписами.

Також прокурор вважає, що вилученні в ході огляду транспортні засоби та всі докази, здобуті з використанням вказаних транспортних засобів, є «плодами отруєного дерева», тобто визнаються недопустимими доказами, а інших належних та допустимих доказів, які б переконливо та беззаперечно, поза розумними сумнівами, доводили винуватість осіб у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, слідчим не зібрано та вичерпано можливість їх зібрання.

Проте, слідчий суддя не може погодитися з підставами, зазначеними прокурором, для закриття кримінального провадження.

Так, згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Прокурор вдався до аналізу зазначених вище доказів на відповідність їх критеріям належної процесуальної форми, фіксації, процедури складання.

Проте, яким чином зазначенні з точки зору прокурора недоліки впливають на зміст відомостей, отриманих в результаті слідчої дії, та важливих для цього кримінального провадження, в оскаржуваній постанові не зазначено.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень про те, що будь-яке процесуальне порушення, допущене при збиранні доказів, тягне безумовне визнання їх недопустимими.

Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Утім, в оскаржуваній постанові відсутнє жодне обґрунтування випадків істотного порушення прав і свобод людини, які тягнуть за собою визнання доказів недопустимими.

Недоречним є посилання прокурора під час прийняття рішення про закриття кримінального провадження, що з ухваленням доктрини «плодів отруєного дерева» недопустимими від описаних вище доказів є і інші висновки експерта Миколаївського НДЕКЦ №457 від 30.10.2019 та №455 від 31.10.2019.

Так, відповідно до доктрини «плодів отруєного дерева» недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини. Ця доктрина передбачає заборону використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими. Тобто слід надавати оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Закриваючи кримінальне провадження, прокурор залишив поза увагою інші докази, не надавши їм оцінку, які містяться у двох томах кримінального провадження: покази свідків-очевидців події ДТП; висновки судово-автотехнічних експертиз по дослідженню технічного стану транспортних засобів учасників ДТП; висновки судової транспортно-трасологічної експертизи; вилучені медичні документи ОСОБА_6 , яка в результаті ДТП 12.09.2019 року отримала тяжкі тілесні ушкодження, тощо.

На підставі викладеного, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова прокурора про закриття кримінального провадження скасуванню, оскільки прийняте прокурором рішення є передчасним, необґрунтованим та невмотивованим.

Керуючись ст. ст. 303-307, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження №0000700 від 12.09.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 21.02.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_1