Провадження № 1-кп/947/1343/23
УХВАЛА

26.10.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 14.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м.Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з триманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

В обгрунтування клопотання прокурор, посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні, зазначив, що 31.08.2023 судом продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 29.10.2023 року.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме п.1 ч.1 ст.177 КПК України що, а саме залежно від тяжкості покарання, яке обвинувачений зобов`язаний буде понести (у разі визнання його винним); п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме докази винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень зберігаються у всесвітній мережі Інтернет, доступ для знищення та зміни якої наявний у ОСОБА_5 ; що зумовлене тяжкістю покарання, яке передбачене санкціями статей, за якими йому повідомлено про підозру; п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі на осіб, обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, які входять до кола найближчого оточення ОСОБА_5 , що зумовлене тяжкістю покарання, яке передбачене санкціями статей; п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується невизнанням ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, за обвинувальним актом; п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, що підтверджується невизнанням ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні розповсюдження матеріалів із закликами до насильницької зміни, повалення конституційного ладу, захоплення державної влади; поширенні матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році; умисних діях, спрямованих на розпалювання національної ворожнечі, на приниження національної честі та гідності; тим, що ОСОБА_5 після оголошення йому підозри не змінив своєї політичної та соціальної позиції та продовжує її відстоювати.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_5 , побоюючись покарання, яке йому загрожує, матиме можливість впливати на свідків, переховуватись від суду, тобто буде перешкоджати виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор просить задовольнити клопотання та продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та звернулась до суду з письмовим клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

В судовому засіданні захисник підтримала подане клопотання та, посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні, зазначила, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має місце мешкання, до кримінальної відповідальності не притягувався, кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_5 є нетяжкими. ОСОБА_5 не має наміру переховуватись від суду. При обранні запобіжного заходу обвинуваченому не визначена застава. Просить суд змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_5 на домашній арешт, також просить визначити заставу.

Обвинувачений ОСОБА_5 не підтримав клопотання захисника, заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зазначивши, що всі рішення Приморського районного суду м.Одеси, вважає, що Приморський районний суд м.Одеси є особою приватного права, оскільки Закон про його утворення не приймався, тому рекомендує суду відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Просить суд відмовити у задоволенні клопотання захисника.

Дослідивши заявлені клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтованими та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, за які законом передбачено покарання, зокрема ч. 3 ст. 436-2 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищенаведене, та зважаючи на відомості про особу обвинуваченого, той факт, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, суд доходить висновку про існування зазначених прокурором та передбачених ст.177 КПК України ризиків, які у теперішній час не відпали та не зменшились і про те, що суспільний інтерес щодо тримання обвинуваченого під вартою переважає над його особистими інтересами і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти зазначеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до абз. 8 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, викладені обставини, суд вважає необхідним при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд зазначає наступне.

Вирішення питання зміни запобіжного заходу на більш м`який, який необхідно застосовувати до обвинуваченого, не може оцінюватися виключно на підставі тверджень сторони захисту, що відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, це слід робити з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На даний час стороною захисту не надано суду достатніх та переконливих доказів, що відпали ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою.

Тому суд вважає, що зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового провадження.

Оскільки захисником не наведено достатніх підстав, які могли б слугувати для зміни запобіжного заходу, в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.31, 177-178, 183, 184, 194, 196, 197, 314-316, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 25.12.2023 року, включно.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" (для виконання).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів.

Суддя ОСОБА_1