14 листопада 2023 року м. Запоріжжя
1) 9/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер НОМЕР_2 , виданий 28.07.2014 року районною адміністрацією Запорізької міської ради по Ленінському району;
2) однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ,
шляхом встановлення заборони власнику вчиняти будь-які фізичні чи юридичні дії щодо розпорядження (відчуження) вказаним майном, до скасування арешту.
За матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_5 інкриміновано те, що внаслідок вчинених нею кримінальних правопорушень завдано територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, матеріального збитку на загальну суму 43468364,99 грн.
Крім того, санкція ч. 3 ст. 212 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Відтак, майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_5 на праві власності, підлягає арешту на підставі пунктів 3 і 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Слідчий в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд клопотання без його участі.
Підозрювана ОСОБА_5 в судове засідання не викликалась на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.
Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.
Розглянувши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає його таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою накладення арешту на майно може бути забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина третя статті 173 КПК України передбачає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Як зазначено в клопотанні, слідчий вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення виконання вироку щодо конфіскації майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У зв`язку з цим слідчий суддя бере до уваги, що в матеріалах, доданих до клопотання, відсутній цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Також матеріали клопотання не містять відомостей про юридичну особу, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.
За таких обставин арешт на належне підозрюваній майно не може бути накладений на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Разом з цим слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваної на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України (з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання), оскільки санкцією ч. 3 ст. 212 КК України дійсно передбачене додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до доданого до клопотання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване таке майно:
- 9/100 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 , - на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер НОМЕР_2 , виданого 28.07.2014 року районною адміністрацією Запорізької міської ради по Ленінському району;
- однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , - на підставі свідоцтва про спадщину 1821 від 04.10.2006 року, виданого Якимівською державною нотаріальною конторою.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення нею кримінальних правопорушень, відомості про які внесені до ЄРДР в межах даного кримінального провадження.
Таким чином, клопотання слідчого про накладення арешту на належне підозрюваній майно є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на:
2) однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - 16174525).
Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , вчиняти будь-які фізичні чи юридичні дії щодо розпорядження (відчуження) вказаним майном, до скасування арешту.
Копію ухвали негайно надіслати або вручити власнику майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня вручення повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_1