справа № 732/254/23
провадження № 1-кп/732/120/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

у присутності секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації (військова частина НОМЕР_1 ), неодруженого, дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

УСТАНОВИВ:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України почав діяти воєнний стан.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 №47 ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

У свою чергу, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 старший стрілець механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону солдат ОСОБА_4 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 22.11.2022 близько 22.00 год. в порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, яке було визначено в АДРЕСА_2 .

17.02.2023 солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до місця служби в АДРЕСА_2 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 старший стрілець механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону солдат ОСОБА_4 внаслідок самовільного залишення місця служби, яке було визначено в АДРЕСА_2 , обов`язки військової служби з 22.00 год. 22.11.2022 по 16.02.2023 включно не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а перебував в м. Чернігові, де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Показав, що 24.02.2022, тобто у день оголошення в Україні воєнного стану, він добровільно з`явився до центру комплектування та вступив до лав ЗСУ, був зарахований до в/ч НОМЕР_1 . У березні 2022 він у складі підрозділу указаної військової частини приймав участь в активних бойових діях. Наголосив на тому, що причиною залишення ним місця служби була неправомірна поведінка командира батальйону в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 , з яким напередодні у нього виник конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_5 порізав колеса автомобіля, яким він керував. ОСОБА_5 безпідставно звинуватив його у вчиненні правопорушення (перебуванні на службі у нетверезому стані), однак відповідне медичне обстеження це не підтвердило. Внаслідок неправомірної поведінки та тиску з боку ОСОБА_5 він залишив місце служби, яке було визначено в с. Ясенівка Городнянської міської громади Чернігівського району Чернігівської області. З 22.11.2022 по 16.02.2023 він перебував вдома за місцем проживання в м. Чернігові. 17.02.2023 він з`явився із зізнанням до правоохоронних органів та після цього приступив до виконання обов`язків військової служби, на момент передачі справи до суду захищав Вітчизну в зоні активних бойових дій у Донецькій області. Визнав, що 22.11.2022 він самовільно залишив військову частину, при цьому йому було відомо, що за такі дії настає кримінальна відповідальність. Не заперечував того, що він з приводу конфлікту на службі між ним та командиром батальйону до командування військової частини не звертався та зокрема не ініціював переведення його до іншої військової частини.

Крім повного визнання вини обвинуваченим у судовому засіданні, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом письмовими доказами справи.

Дослідженням у судовому засіданні витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 47 від 26.02.2022 встановлено, що ОСОБА_4 призначено на посаду солдата військової служби за призовом під час мобілізації, старшого стрільця механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону із 26.02.2022.

Факт відсутності ОСОБА_4 в місці несення служби та невиконання обов`язків військової служби підтверджується повідомленням за підписом старшого військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 .

З досліджених у судовому засіданні матеріалів службового розслідування, погодженого офіцером юридичної групи старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_7 , встановлено, що відсутність ОСОБА_8 виявлено під час ранкового шикування особового складу 1 механізованої роти на взводному опорному пункті „Флорида1 в АДРЕСА_2 23.11.2022 о 08 годині 00 хв. Пошуки на території підрозділу не надали результатів, на телефонні дзвінки ОСОБА_4 не відповідав.

З наявних у кримінальному провадженні медичних документів відносно ОСОБА_4 вбачається, що обвинувачений за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за медичною допомогою не звертався.

Факт того, що обвинувачений був відсутній у місці несення служби саме з 22.11.2022 по 16.02.2023 включно, визнаний обвинуваченим під час судового розгляду.

Суд враховує, що 24.02.2022 Президентом України підписано Указ „Про введення воєнного стану в Україні № 64/2022, затверджений Законом № 2102-1Х від 24.02.2022. Такий стан у подальшому продовжувався згідно Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану», які затверджувалися Верховною Радою України ухваленням відповідних Законів. На час вчинення інкримінованого ОСОБА_4 діяння воєнний стан в Україні тривав. Отже, встановлено, що діяння було вчинено ОСОБА_4 в умовах воєнного стану.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази кримінального провадження, суд дійшов висновку, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, а інкриміноване обвинуваченому діяння доведене у повному обсязі.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у самовільненому залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, вірно кваліфіковані за ч.5 ст. 407 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує: характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до тяжкого злочину; особу винного: його вік, сімейний стан, стан здоров`я, відсутність попередніх судимостей; відсутність обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого.

Підтвердилась у судовому засіданні така пом`якшуюча покарання обставина як щире каяття, тобто осуд обвинуваченим своєї поведінки та готовність нести відповідальність за вчинене.

При призначенні покарання суд керується редакціями статей 69,75 КК України, що діяли на час вчинення інкримінованого діяння, та враховує, що злочин розпочався до введення в дію Закону № 2839-1X від 13 грудня 2022 року „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, однак продовжився такий злочин і після набрання чинності вказаним Законом 27 січня 2023 року.

ОСОБА_4 вчинив триваюче кримінальне правопорушення, яке за даними обвинувального акту закінчено (припинено) 17 лютого 2023 року.

Положеннями статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Тобто до події, факту застосовується той закон, під час якого вони настали або мали місце.

Імперативні положення ч.1 ст.69 КК України в редакції, що діяла на час вчинення (припинення) обвинуваченим інкримінованого діяння, не дозволяють суду у разі засудження за ст.407 КК України призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Також правила ч.1 ст.75 КК України в редакції, що діяла на час вчинення (припинення) обвинуваченим інкримінованого діяння, не дозволяють суду прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у разі засудження особи за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України.

Тому, з урахуванням того, що злочин тривав у часі і після 27 січня 2023 року, тобто під час дії Закону № 2839-1X від 13 грудня 2022 року, суд не уповноважений застосувати статті 69, 75 КК України за кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України. За таких обставин покарання слід застосувати у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.5 ст. 407 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід під час досудового розслідування та судового провадження ОСОБА_4 не обирався, підстав для застосування запобіжного заходу не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370-371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляції, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляція безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду або через Городнянський районний суд Чернігівської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику обвинуваченого та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1