справа № 619/4722/23
провадження № 1-кп/619/306/23
УХВАЛА

іменем України

30 жовтня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

неповнолітнього ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дергачі кримінальне провадження з клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000164 від 13.08.2023 року відносно неповнолітнього:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина Україниучня 9 класу КЗ «Одноробівський ліцей» Золочівської селищної ради Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, 12.08.2023 року приблизно о 19 год. 30 хв., знаходячись на вокзалі в м. Дергачі, Харківського району, Харківської області, де між неповнолітнім ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин виник усний конфлікт, в ході якого у неповнолітнього ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на нанесення неповнолітньому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

З метою реалізації свого прямого умислу, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_8 , неповнолітній ОСОБА_6 підійшов до останнього, який сидів на лавці та наніс один удар кулаком правої руки в область лівої щоки неповнолітнього ОСОБА_8 . Після чого неповнолітній ОСОБА_6 сидячи зверху на неповнолітньому ОСОБА_8 , в той час як останній лежав спиною до землі, хаотично наніс не менше п`яти ударів кулаками лівої та правої руки в область обличчя неповнолітнього ОСОБА_8 .

Продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання спільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_8 , діючи з цією метою, неповнолітній ОСОБА_6 наніс ще один удар кулаком правої руки в область верхньої губи неповнолітнього ОСОБА_8 , в той час як він сидів на лавці.

В результаті умисних протиправних дій неповнолітнього ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_8 згідно висновку експерта № 12-14/452-А/23 від 50.08.2023 були спричинені тілесні ушкодження у виді синця в лівій виличній ділянці та забитої рани вуздечки верхньої губи.

За ступенем тяжкості: синець в лівій виличній ділянці викликав незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6- ти днів, і за цією ознакою належить до категорії легких тілесних ушкоджень, відповідно до п. 2.3.2. «б», п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року; забита рана вуздечки верхньої губи належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), відповідно до п. 2.3.2. «а», п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями неповнолітній ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі, його під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на термін 1 (один) рік, про що їй оголосити та яку зобов`язати посилити контроль, нагляд та виховний вплив над сином і систематично контролювати його поведінку; застереження, роз`яснивши неповнолітньому ОСОБА_6 наслідки його протиправних дій та оголосити осуд його суспільно небезпечної поведінки; Обмежити дозвілля неповнолітнього ОСОБА_6 і встановити особливі вимоги до його поведінки, а саме: заборонити вихід з дому за місцем проживання з 21 год. вечора до 06 год. ранку наступного дня (за винятком часу, необхідного для слідування та перебування в укритті поза межами житла під час оголошення тривоги), а також заборонити відвідування ним місць,де реалізуються алкогольні напої на розлив строком на 1 (один) рік.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_6 пояснив, що вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнає повністю, у скоєному щиро кається, просив передати його під нагляд матері.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_7 просила суд передати сина під її нагляд, обіцяла забезпечити належний догляд за ним, приділяти більшу увагу його вихованню та розвитку.

Захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечив проти задоволення клопотання.

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання не заперечувала.

Заслухавши пояснення неповнолітнього ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , враховуючи думку прокурора, яка просить задовольнити клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення виходячи з наступного.

За ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_6 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії неповнолітнього ОСОБА_6 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст 125 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_6 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Таким чином, з врахування того, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєному визнав повністю, щиросердечно розкаюється, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: передання під нагляд матері.

Отже, клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Керуючись ст.22, ст.97, ст.105 КК України, ст.ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді:

- застереження, роз`яснивши неповнолітньому ОСОБА_6 наслідки його протиправних дій та оголосити осуд його суспільно небезпечної поведінки;

- передачі ОСОБА_6 під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на термін 1 (один) рік, про що їй оголосити та яку зобов`язати посилити контроль, нагляд та виховний вплив над сином і систематично контролювати його поведінку;

- обмежити дозвілля неповнолітнього ОСОБА_6 і встановити особливі вимоги до його поведінки, а саме: заборонити вихід з дому за місцем проживання з 21 год. вечора до 06 год. ранку наступного дня (за винятком часу, необхідного для слідування та перебування в укритті поза межами житла під час оголошення тривоги), а також заборонити відвідування ним місць, де реалізуються алкогольні напої на розлив строком на 1 (один) рік.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1