№ 1-кс/756/2286/23
У Х В А Л А

іменем України

10 жовтня 2023 року слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000157, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

04 жовтня 2023 року прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000157 від 22.09.2023.

Разом з цим, поданою заявою від 10 жовтня 2023 року прокурор ОСОБА_3 уточнив, що просить накласти арешт саме в частині заборони відчуження та розпорядження майном.

У клопотанні прокурор зазначає, що у ході досудового розслідування встановлено, що у невстановленому досудовим розслідуванням час та місці, в умовах воєнного стану, невстановлені особи на підставі підроблених документів, шахрайським шляхом заволоділи нерухомим майном, а саме нежитловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , що завдало шкоди співвласникам зазначеного будинку.

Прокурор зазначає, що допитана в якості свідка ОСОБА_4 показала, що вона перебуває на посаді директора ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» (). Зазначене Товариство є управителем будинку АДРЕСА_2 з 01.08.2017, тобто надає послуги з управління багатоквартирного будинку згідно договору від 25.07.2017, який був укладений з співвласниками цього будинку в особі представників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 згідно протоколу загальних зборів.

Так, в будинку АДРЕСА_3 на першому поверсі розташоване нежитлове приміщення сміттєзбірника, яке не використовується за цільовим призначенням і фактично пустує.

У квітні 2023 року з метою оренди зазначеного приміщення до ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» звернувся мешканець будинку корпусу 1 ОСОБА_9 . Працівник ТОВ «УК «Затишна оселя» управитель групи будинків ОСОБА_10 надала пояснення ОСОБА_9 відносно того, що заключення будь-якого договору оренди можливе лише за умови погодження з мешканцями. ОСОБА_9 звернувся до уповноваженої особи від співвласників секції 1, корпусу 4 ОСОБА_11 , яка в квітні 2023 року провела online-опитування в viber-групі мешканців секції щодо питання оренди приміщення секції та, не отримавши заперечень від мешканців, надала усну згоду щодо оренди приміщення сміттєзбірника ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_9 познайомив ОСОБА_10 з майбутнім орендарем приміщення сміттєзбірника ОСОБА_12 , представивши його як юриста/адвоката ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» (забудовник будинку).

ОСОБА_12 мав намір зробити в зазначеному приміщенні ремонт і використовувати для розміщення кавових автоматів, продажу безалкогольних напоїв і супутніх товарів.

25 квітня 2023 року був укладений Договір оренди ОФ650 зазначеного нежитлового приміщення між ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» в особі директора ОСОБА_4 і ТОВ «ВЕТСЕНС» в особі директора ОСОБА_12 , якому було передано ключі від даного приміщення. Договір оренди був укладений строком на один рік з можливістю пролонгації.

26 квітня 2023 року ТОВ «ВЕТСЕНС» на виконання умов Договору оренди перерахувало орендну плату в сумі 5000 грн. за один місяць оренди, але дане приміщення з моменту укладання договору оренди за призначенням не використовується Орендарем, ремонті роботи в ньому не проведені і орендна плата, починаючи з травня 2023 року, не надходила.

17 липня 2023 року до ТОВ «Управляюча компанія «Затишня оселя» надійшов телефонний дзвінок від потенційних покупців зазначеного приміщення, які просили надати інформацію з приводу наявності заборгованості за обслуговування приміщення (фактично, приміщення сміттєзбірника), які вони мають намір купити найближчим часом. Виявилось, що на сайті ОLХ була розміщена повідомлення щодо продажу даного нежилого приміщення (з фотографіями приміщення, як зовні так і зсередини). Даний дзвінок викликав занепокоєння як збоку керівництва управляючою компанії так і з боку мешканців будинку, оскільки всім відомо, що дане приміщення є МЗК будинку і не може продаватися апріорі стороннім фізичним і юридичним особам.

З приводу розміщення повідомлення про продаж нежитлового приміщення і підстав для продажу була проведена перевірка, під час якої з`ясовано, що 15 серпня 2022 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 проведена реєстрація права власності на зазначене приміщення за ОСОБА_14 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , громадянкою України, якою наданий з метою реєстрації права власності пакет документів, а саме: договір інвестування будівництва житлового будинку, серія та номер:НОМЕР_3, виданий 21.09.2003, видавник: ЗАТ «Трест Київміськбуд-1»/ ОСОБА_14 ; акт прийому-передачі майнових прав на об`єкт інвестування, серія та номер: б/н, виданий 20.07.2022, видавник: ПрАТ «Трест Київміськбуд-1»/ ОСОБА_14 ; акт прийому-передачі нежитлового приміщення, серія та номер: б/н, виданий 01.08.2022, видавник: ПрАТ «Трест Київміськбуд-1»/ ОСОБА_14 ; довідка-витяг з реєстру інвесторів, серія та номер: б/н, виданий 01.08.2022, видавник: ПрАТ «Трест Київміськбуд-1»; довідка, серія та номер: б/н, виданий 22.07.2022, видавник: ПрАТ «Трест Київміськбуд-1».

Прокурор припускає, що реєстрація права власності була проведена на підставі неправдивих і підроблених невстановленими особами документів з метою заволодіння шахрайським шляхом нерухомим майном, а саме нежитловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , що завдало шкоди співвласникам зазначеного будинку.

Крім того, допитаний в якості свідка ОСОБА_15 показав, що в травні 2023 року на сайті «ОЛХ» він знайшов повідомлення щодо продажу приміщення АДРЕСА_4 площею 11,1 кв.м вартістю 15 тисяч доларів США та контактний телефон ріелтора ОСОБА_16 НОМЕР_2 . Оскільки він підшукував такої категорії приміщення для ведення господарської діяльності вирішив зателефонувати вказаному ріелтору. ОСОБА_17 йому відповіла, що приміщення є в наявності і його можна подивитись. Так, 06 або 07 червня 2023 року він з ОСОБА_17 зустрілись біля вказаного приміщення, яке остання особисто відчинила наявними у неї ключами. Приміщення йому сподобалось, тому він вирішив його придбати. ОСОБА_18 в мобільний додаток «Телеграм» скинула йому правовстановлюючі документи на приміщення та попередній договір купівлі - продажу від 30.08.2023, який був в подальшому підписаний електронними підписами: його, ОСОБА_14 (власник приміщення) та ріелтора ОСОБА_19 . З приводу купівлі приміщення він спілкувався виключно з ріелтором ОСОБА_20 , жодного разу не бачив і не спілкувався з ОСОБА_14 . ОСОБА_21 пропонувала йому зустрітись для підписання договору з ОСОБА_22 особисто, однак, оскільки він був у відрядженні, тому вирішили підписати договір через платформу «Вчасно» і грошові кошти (завдаток) у сумі 37900 гривень він перерахував на картковий рахунок ОСОБА_14 , який був зазначений у договорі. Крім того, на його прохання ОСОБА_21 організувала виготовлення технічного паспорту на приміщення АДРЕСА_4 площею 11,1 кв.м., копії якого остання йому скинула у мобільний додаток «Телеграм».

В подальшому, так як він збирався використовувати вказане приміщення у своїй господарській діяльності і знав, що це приміщення не обладнано водопостачанням та електромережою, він 25.09.2023 звернувся до ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» з вказаного питання за адресою: м. Київ, вулиця Оболонська набережна, 3, корпус №1, де його зустріла ОСОБА_10 - працівник вказаної компанії, останній він повідомив, що має намір придбати вищезгадане приміщення, на що ОСОБА_10 відповіла, що зазначеним приміщенням заволоділи невідомі особи і намагаються його продати і з цього приводу відкрито кримінальне провадження. Він відразу написав смс-повідомлення у мобільному телефоні ріелтору ОСОБА_23 , повідомив про вказані факти, на що остання заперечила і сказала, що по приміщенню все чисто і можна його купувати. Однак, він повідомив ОСОБА_23 , що купувати не буде і попросив повернути завдаток, на що ОСОБА_21 вказала, що кошти йому повернуть уразі продажу приміщення іншому покупцю.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №339408103 нежитлове приміщення АДРЕСА_5 належить на право власності ОСОБА_14 (ІПН НОМЕР_1 )

Відповідно до попереднього договору на здійснення купівлі-продажу комерційної нерухомості від 30.08.2023 продавець (власник) ОСОБА_14 (ІПН НОМЕР_1 ) зобов`язується в строк до 31.09.2023 укласти договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_6 .

29.09.2023 нежитлове приміщення АДРЕСА_6 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З урахування вказаного, прокурор, просить накласти арешт на нежитлове приміщення АДРЕСА_6 , шляхом заборони відчуження та розпорядження будь-кому і будь-яким чином вказаним майно, оскільки воно є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

При цьому, прокурор ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання уточнив та підтримує в частині накладення арешту шляхом встановлення заборони розпорядження та відчуження.

Власник майна про дату, час та місце розгляду клопотання про арешт майна не повідомлявся на підставі положень ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки, на переконання слідчого судді, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Ураховуючи неявку прокурора, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, а також беручи до уваги позицію прокурора викладену у поданій до суду заяві, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання за наявними в ньому матеріалами.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Водночас, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до пунктів 1-3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Як убачається із клопотання про накладення арешту на майно та матеріалів доданих в його обґрунтування, прокурором обґрунтована необхідність арешту вказаного у клопотанні майна, зокрема, вказано перелік і вид майна, що належить арештувати та надано документи, які підтверджують право власності на майно.

Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що прокурор поданим клопотанням, а також матеріалами поданими в його обґрунтування доведено, що було вчинено кримінальне правопорушення, а також те, що нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , яке на право власності належить ОСОБА_14 , є речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України у кримінальному провадженні № 0000157 від 22.09.2023, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна та вважає, що прокурор, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт зазначеного майна.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000157, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , яке на право власності належить ОСОБА_14 , шляхом встановлення заборони відчуження та розпорядження будь-кому і будь-яким чином вказаним майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1