Справа № 468/41/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

15.01.2024 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора про арешт майна по кримінальному провадженню №0000018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000018, внесеному 15.11.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом дорожньо-транспортної пригоди за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України.

З клопотання та доданих матеріалів вбачається, що 08.01.2024 року близько 09.30 год. на автодорозі Н-14 в районі 209 км + 128 м. сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Mitsubishi L200» н.з. НОМЕР_1 та автомобіля ВАЗ 21063 н.з. НОМЕР_2 , внаслідок якої пасажир автомобіля ВАЗ 21063 отримав тілесні ушкодження.

08.01.2024 року відомості за вказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

08.01.2024 року слідчим проведений огляд місця події, в ході якого були вилучені автомобіль «Mitsubishi L200» н.з. НОМЕР_1 та автомобіль ВАЗ 21063 н.з. НОМЕР_2 , на яких наявні пошкодження, характерні для дорожньо-транспортної пригоди, та постановою слідчого від 08.01.2024 року вказані транспортні засоби визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню.

Прокурор вважає, що арешт вказаних транспортних засобів забезпечить їх збереження як речового доказу й тому необхідно накласти на них арешт, також прокурор просив визначити місцем зберігання даних речових доказів територію Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Представник власника майна заперечив проти арешту належного військовій частині автомобіля, який необхідний військовій частині для виконання завдань військової служби, натомість військова частина може забезпечити збереження даного автомобіля та надання його на першу вимогу слідчого.

Вказаний в клопотанні володілець іншого транспортного засобу ОСОБА_5 до суду не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся за вказаним ним засобом телефонного зв`язку, його неприбуття відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, серед іншого, є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.

З клопотання слідує, що прокурор просить накласти арешт на транспортні засоби з метою їх збереження як речових доказів.

Під час розгляду клопотання встановлено, що під час розслідування кримінального провадження були вилучені транспортні засоби. Вказані транспортні засоби мають значення речових доказів по кримінальному провадженню, оскільки були виявлені на місці ДТП та відповідно до протоколу огляду місця ДТП автомобілі мають характерні для ДТП механічні пошкодження, тому всі вилучені транспортні засоби є необхідними для призначення та проведення відповідних експертиз (в тому числі трасологічних експертиз, експертиз технічного стану та експертизи по дослідженню механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди), у зв`язку з чим постановою слідчого від 08.01.2024 року вилучені транспортні засоби визнані речовими доказами.

Слідчий суддя вважає, що до проведення відповідних експертних досліджень та отримання висновків необхідно заборонити будь-кому користуватись, розпоряджатися та відчужувати дане майно і лише такий захід гарантовано забезпечить збереження даного майна в його нинішньому стані, а головним чином слідів на ньому та відомостей, які мають істотне значення для даного провадження.

При цьому збереження вилучених речових доказів в їх наданому стані зі слідами ДТП до проведення відповідних експертиз є виключно необхідним для досягнення визначених ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що прокурором у клопотанні доведена необхідність накладення арешту на вказане майно, а також враховуючи достатність підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, слідчий суддя з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає, що наявні підстави для накладення арешту на вказане вище вилучене майно.

За такого клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню.

Що ж стосується клопотання представника власника майна військової частини про залишення в його володінні транспортного засобу, то з врахуванням того, що подальше використання даного транспортного засобу потребує його ремонту, а отже перетворення залишених на ньому слідів взаємодії з іншим транспортним засобом, слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування до огляду транспортного засобу експертом та проведення необхідних замірів і експертиз повернення автомобіля власнику суттєво ускладнить досудове розслідування.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу сторони обвинувачення на загальні засади кримінального провадження, визначені ст. 28 КПК України щодо розумності строків проведення відповідних процесуальних дії, щодо огляду та проведення експертиз арештованого майна.

Крім того, положення ст. 170-173 КПК України не відносить до повноважень слідчого судді визначення конкретного місця, де має зберігатись арештоване майно, натомість такі питання вирішуються слідчим та прокурором, які відповідно до ст. 175 КПК України мають виконувати ухвалу слідчого судді про арешт майна.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про арешт майна по кримінальному провадженню №0000018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 21063 н.з. НОМЕР_2 , 1990 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 та перебував у користуванні ОСОБА_5 .

Накласти арешт на автомобіль марки «Mitsubishi L200» н.з. НОМЕР_1 , коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , який належить військовій частині НОМЕР_5 та перебував у користуванні ОСОБА_7 .

Заборонити користуватись, розпоряджатися та відчужувати вказане майно до скасування його арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: