Провадження № 1-кс/752/8179/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_6 про здійснення у кримінальному провадженні № 0000102 від 07.09.2023 року спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_5 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000102 від 07.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Клопотання погодив прокурор групи прокурорів прокурор відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтоване тим, що внаслідок загострення політико-соціальної напруженості в Україні в період 19-22 лютого 2014 року (розстріли на Майдані Незалежності у м. Київ, втеча ОСОБА_8 ) проросійські політичні та інші організації і об`єднання, підтримувані російською федерацією (далі рф), активізували свою антиукраїнську діяльність, спрямовану на ескалацію ситуації, що склалася, особливо у південно-східних областях України, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

В Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 03.02.2014 пройшов ряд мітингів проросійських сил, у ході яких організатори та політичні діячі публічно закликали до насильницької зміни конституційного ладу та до захоплення державної влади в Криму. Того ж дня лідер партії «Русский блок» ОСОБА_9 заявив про створення з числа добровольців загонів самооборони.

Вказані загони так званої «Самооборони Криму» спільно із кадровими військовослужбовцями рф (як тими, що дислокувались на базі Чорноморського Флоту рф згідно двосторонніх договорів між Україною та рф, так і тими, що незаконно переправились з території рф) забезпечили захоплення адміністративних будівель України, блокування українських військових частин та організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території Криму, що в подальшому публічно підтвердили найвищі керівники росії, включно з президентом рф - путіним в.в.

У період з кінця лютого 2014 року по початок березня 2014 року зазначеними підрозділами Збройних сил рф було блоковано та захоплено будівлі Верховної ради АР Крим (м. Сімферополь, вул. К. Маркса, буд. 18), Ради міністрів АР Крим (м. Сімферополь, просп. Кірова, буд. 13), будівлі органів державної влади та місцевого самоврядування, приміщення та підрозділи МВС України, військові об`єкти ЗС України, ГУР МО України, ВМФ України.

Таким чином, з 20.02.2014 рф здійснила окупацію території України - півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень. При цьому, сам факт окупації Автономної Республіки Крим був засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України та набув широкого висвітлення в офіційних виданнях та медійному просторі.

06.03.2014 в приміщенні Верховної Ради АР Крим у порушення ч. 2 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведений общекрымского референдума», згідно якої 16.03.2014 мав відбутися так званий «референдум», на який винесли питання входження АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації. 06.03.2014 Севастопольська міська рада на позачерговій сесії прийняла рішення № 7151 з аналогічним змістом.

Відповідно до зазначених постанов, 16.03.2014 проведено незаконний референдум із заздалегідь відомим та підконтрольним рф результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу рф території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Конституційний суд України своїм рішенням № 2-рп/2014 у справі № 1 13/2014 16.03.2014 визнав постанову ВР АР Крим № 1702 6/14 від 06.03.2014 неконституційною.

У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим, в порушення ч. 2 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132, Конституції України, прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі Декларації про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя, прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Рішенням Конституційного суду України № 3-рп/2014 у справі № 1 15/2014 від 20.03.2014 згадану вище «Декларацію про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя» визнано неконституційною.

18.03.2014 між російською федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації.

20.03.2014 Державною Думою російської федерації прийнято Федеральний конституційний закон від 21.03.2014 року № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значення Севастополя».

Згідно з вказаним законом, АР Крим та м. Севастополь, всупереч Хартії ООН від 26.06.1945, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією від 01.04.1999, Договору між Україною і Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 20.04.2004, увійшли до складу рф.

Збройна агресія російської федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності.

Відповідно до пунктів "а", "b", "с", "d" та статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Визначення агресії" від 14 грудня 1974 року застосування російською федерацією збройної сили проти України становить злочин збройної агресії та грубо порушує Меморандум про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року та Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією від 31 травня 1997 року.

Згідно статей 1-3 Конституції України, Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою. Людина, її життя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст. ст. 1 -3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії російської федерації з 20 лютого 2014 року.

Вказані обставини також підтверджуються Звітом офісу прокурора міжнародного кримінального суду від 04.12.2017, згідно якого на тимчасово окупованій території України розпочався та триває збройний конфлікт між Україною та російською федерацією, Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН про територіальну цілісність України № 68/262, згідно якої територія України є цілісною та недоторканою, Резолюцією Парламентської асамблеї ради Європи № 2168, згідно якої російська федерація визнається державою агресором.

Відповідно до прийнятого 18 січня 2018 року Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президент України видав Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», яким в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими продовженнями, у зв`язку із вторгненням російської федерації на територію України.

Востаннє, Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України № 3275-IX від 27.07.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополь до складу рф, а також придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом рф було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено так звані судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування Республіки Крим.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 16 «Закона Республики Крым от 29 мая 2014 года №5-ЗРК» «О системе исполнительных органов государственной власти Республики Крым» (Назначение на должность и освобождение от должности членов Совета министров Республики Крым)» міністри призначаються на посаду Головою Республіки Крим. Згідно ч. 8 ст. 45 зазначеного «закону» (Задачи, компетенция, структура, организация деятельности исполнительного органа государственной власти Республики Крым)» керівники виконавчих органів державної влади Республіки Крим призначаються на посаду та звільняються з посади Головою Республіки Крим відповідно до Конституції Республіки Крим.

Відповідно до абз. 2 ч. 9 ст. 45 «Закона Республики Крым от 29 мая 2014 года № 5-ЗРК «О системе исполнительных органов государственной власти Республики Крым»» заступники керівників виконавчих органів державної влади Республіки Крим призначаються на посаду та звільняються з посади Головою Республіки Крим.

Згідно з абз. 2 ч. 6 ст. 24, ст. 32 «Закона Республики Крым от 19 июля 2022 года № 307-ЗРК/2022 «Об исполнительных органах Республики Крым» заступники керівників виконавчих органів державної влади Республіки Крим призначаються на посаду та звільняються з посади за пропозицією керівника виконавчого органу Республіки Крим Головою Ради міністрів Республіки Крим.

Також, згідно положень законодавства рф, а саме п.14, ч.1 ст. 64, ст. 65, ч. 2 ст.82 «Конституции Республики Крым»:

- Голова Республіки Крим: призначає на посаду та звільняє з посади міністрів та керівників інших органів виконавчої влади Республіки Крим відповідно до Конституції Республіки Крим (п.14, ч.1 ст. 64).

- Голова Республіки Крим на підставі та на виконання Конституції Російської Федерації, федеральних законів, указів Президента Російської Федерації, постанов Уряду Російської Федерації, цієї Конституції та законів Республіки Крим видає укази та розпорядження, обов`язкові для виконання на всій території Республіки Крим.

- Укази та розпорядження Голови Республіки Крим не повинні суперечити Конституції Російської Федерації, федеральним законам, указам Президента Російської Федерації, постановам Уряду Російської Федерації, цієї Конституції та законам Республіки Крим.

- Правові акти Глави Республіки Крим, а також нормативні правові акти органів виконавчої влади Крим направляються до Державної Ради Республіки Крим у строки, встановлені законом Республіки Крим.

- Державна Рада Республіки Крим вправі звернутися до Глави Республіки Крим або до органів виконавчої влади Республіки Крим з пропозицією про внесення змін до актів, зазначених у частині 3 цієї статті, або про їх скасування, а також вправі оскаржити зазначені акти в судовому порядку або в установленому порядку звернутися до Конституційного Суду Російської Федерації із запитом про відповідність Конституції Російської Федерації зазначених нормативних правових актів (ст. 65).

- Голова Республіки Крим призначає на посади та звільняє з посади міністрів та керівників інших органів виконавчої влади Республіки Крим відповідно до Конституції Республіки Крим (ч. 2 ст.82).

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням точні дату та час, але не пізніше 24 травня 2023 року ОСОБА_7 , яка являється громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої збройної агресії російською федерацією на території України, метою якої є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, переслідуючи свої особисті інтереси, перебуваючи на території Автономної Республіки Крим, маючи умисел на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконно створеному органі окупаційної влади, так званому «Міністерстві внутрішньої політики, інформації та зв`язку Республіки Крим», отримавши від невстановлених в ході досудового розслідування осіб з числа представників окупаційної адміністрації так званої «Республіки Крим» пропозицію на зайняття посади в адміністративному органі окупаційної влади, а саме посади «заступника міністра внутрішньої політики, інформації та зв`язку Республіки Крим», в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно погодилась на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, в невстановлений досудовим розслідуванням точні дату та час, але не пізніше 24 травня 2023 року, ОСОБА_7 , будучи громадянкою України, перебуваючи на території Автономної Республіки Крим, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації так званої «Республіки Крим», умисно, добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконно створеному органі окупаційної влади, а саме посаду «заступника міністра внутрішньої політики, інформації та зв`язку Республіки Крим».

У вказаному кримінальному провадженні 31.08.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_7 не встановлено, відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України вжито заходи для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Підозра ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення, обґрунтовується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами оглядів загальнодоступних сервісів мережі Інтернет від 25.06.2023, від 26.06.2023 та від 30.06.2023; висновком експерта №21307/23-35 від 15.08.2023 за результатами проведення судової портретної експертизи; протоколом огляду публікації в мережі Інтернет, відповідно до якої встановлено повноваження ОСОБА_7 на посаді заступника міністра внутрішньої політики, інформації та зв`язку Республіки Крим; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності;

У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 переховується від органів слідства та суду останню оголошено в розшук.

На даний час підозрюваний ОСОБА_7 продовжує переховуватись від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

На виконання вимог ст. 135 КПК України у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_7 переховуються на ТОТ АР Крим повістки про виклик його до прокуратури Автономної Республіки Крим там. Севастополя опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в 2021-2023 роках.

Так, повістки про виклик ОСОБА_7 на 29.08.2023, 30.08.2023, 31.08.2023 - опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» від 25.08.2023 за № 171 (7569), та на офіційному веб сайті Офісу Генерального прокурора 08.09.2023.

Разом з тим, 29.08.2023, 30.08.2023, 31.08.2023 ОСОБА_7 до органу досудового розслідування не з`явилась, поважних причин неприбуття не повідомила.

Крім того, за результатами виконаного оперативним підрозділом доручення встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована, на даний час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_7 , умисно та безпідставно ухиляється від явки на виклики слідчого, прокурора, переховується від органів слідства та прокуратури з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошена у державний розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, а саме у місті Севастополі, з метою виконання завдань кримінального судочинства, орган досудового розслідування вважає, що з метою притягнення вищезгаданого підозрюваного до кримінальної відповідальності, необхідно провести спеціальне досудове розслідування (in absentia) відповідно до положень глави 24-1 КПК України.

На підставі зазначеного слідчий просить про задоволення клопотання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити.

Захисник підозрюваної в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, просив відмовити у його задоволенні.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов таких висновків.

Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000102 від 07.09.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави, на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину передбаченогоч. 1 ст. 438 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 297-5 КПК України передбачено, що повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_7 переховуються на ТОТ АР Крим , на виконання вимог ст. 135 КПК України повістки про виклик її до прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в 2021-2023 роках.

Так, повістки про виклик ОСОБА_7 на 29.08.2023, 30.08.2023, 31.08.2023 - опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» від 25.08.2023 за № 171 (7569), та на офіційному веб сайті Офісу Генерального прокурора 08.09.2023.

Разом з тим, 29.08.2023, 30.08.2023, 31.08.2023 ОСОБА_7 до органу досудового розслідування не з`явився, поважних причин неприбуття не повідомив.

Встановлено, що підозрювана ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та на даний час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в АР Крим та міста Севастополя від 31.08.2023 ОСОБА_5 підозрювану ОСОБА_7 оголошено у розшук, проведення якого доручено ВКП ГУНП в АР Крим та м. Севастополі.

Таким чином, долучені до матеріалів клопотання матеріали кримінального провадження надають слідчому судді підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_7 умисно переховується від слідства та прокуратури на території України, яка є тимчасово окупованою військами Російської Федерації, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого їй злочину.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (частини 1 і 2 статті 1 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Виходячи з фактичних даних, що містяться у долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про достатність доказів обвинувачення для початку спеціального розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 5 ст. 111-1.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, рішення Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 32, Series А, № 182. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій відповідно до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

На даний час місце перебування ОСОБА_7 на підконтрольній території України не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 5 ст. 111-1 КК України те, що вона умисно ухиляється від явки на виклики слідчого, переховується від органів досудового розслідування та прокуратури, оголошена у державний розшук та перебуває на тимчасово окупованій території, з метою виконання завдань кримінального судочинства, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000102 від 07.09.2023 року відносно ОСОБА_7 .

Керуючись статями 297-1, 297-3, 297-4, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення у кримінальному провадженні №0000102 від 07.09.2023 року спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1КК України.

Відомості про здійснення спеціального досудового розслідування вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 23.10.2023 о 17.10 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1