Справа № 190/2517/23
Провадження №1-в/190/211/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника ДУ ПВК 122 ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду м.П`ятихатки з Державною установою «П`ятихатська виправна колонія (№122)» справу за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, в останнє:

- 02.09.2019 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 3-х років позбавленні волів. На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приднаня невідбутої частини покарання за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 року, остаточно призначено до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України,

встановив:

До П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, пославшись на те, що засуджений своє виправлення не довів, а тому у задоволенні клопотання просив відмовити.

Засуджений та представник ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)» в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Суд, вислухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали, які характеризують особу засудженого, вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 02.09.2019 року за ч.2 ст.185 КК України до 3-х років позбавленні волів. На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приднаня невідбутої частини покарання за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 року, остаточно призначено до відбуття покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 18.10.2019 року, кінець строку відбування покарання 18.04.2024 року.

Засуджений ОСОБА_5 з 18.10.2019 року по 06.11.2019 рік перебував в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

З 06.11.2019 року і по теперішній час ОСОБА_5 перебуває в дільниці ресоціалізації ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)», де характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має. В установі виконує роботи згідно ст.118 ч.5 КВК України. Має достатньо навичок для отримання роботи після звільнення. Володіє професійно-технічною освітою за спеціальністю газо-електро-зварник. На даний час дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, з адміністрацією установи тактовний та ввічливий.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , який зроблено комісією ДУ "П`ятихатська виправна колонія №122", із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопопушення та результатів індивідуальної програми соціально- виховної роботи, - засуджений не довів своє виправлення та не має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Зважаючи на те, що засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання не має жодного заохочення, характеризується посередньо, приводять суд до переконання, що засуджений не довів своє виправлення.

Також слід зазначити, що відбуття засудженим певної частини строку покарання не є підставою для обов`язкового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду відбування ним покарання.

Суд, оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, вважає, що процес виправлення ОСОБА_5 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства.

Сам по собі факт дотримання засудженим порядку і режиму утримання під час перебування в колонії, є його обов`язком, і не може достатньо переконливо свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України суд ,-

ухвалив:

Відмовити в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1