ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1632/22

Провадження № 11-кп/4820/172/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відео конференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2023 року, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Iзяславського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2023 року, відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Обґрунтовуючи свою позицію в ухвалі, суд першої інстанції зазначив, що вироком апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 29 березня 2005 року, ОСОБА_6 засуджено за ст.ст. 93 п «з», 94, 123 ч. 1 КК України 1960 року, ст.ст. 129 ч.1, 263 ч. 1, 201 ч. 1, 185 ч. 2 КК України 2001 року, ст. 42 ч. 1 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією предметів контрабанди. Вказаний вирок набрав законної сили 29 березня 2005 року.

Приймаючи рішення за вимогами ОСОБА_6 , суд виходив з положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Зі змісту вказаної норми права вбачається, що попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

За висновками суду, вирок апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року, яким засуджено ОСОБА_6 до довічного позбавлення волі, набрав законної сили, до цього часу ніким не скасований та не переглянутий за нововиявленими обставинами, тому етапування ОСОБА_6 до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор» та перебування його у вказаній установі для вирішення його заяв про перегляд вироку за нововиявленими обставинами не може вважатися попереднім ув`язненням.

Узагальнені доводи апеляційних скарг та позиції учасників судового провадження

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04.12.2023 року, прийняти нове рішення про задоволення клопотання ОСОБА_6 та зарахувати один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі з 14.02.2019 року по день прийняття рішення.

Апелянт вказує, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості. Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_6 суд керувався нормами Закону України «Про попереднє ув`язнення», проте судом не враховано правових висновків викладених у постанові Великої палати Верховного Суду від 29.08.2018 року. Відповідно до якої попереднє ув`язнення та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання не тотожні поняття.

Крім того, зазначає, що якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ст.72 ч.5 КК України.

ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2024 року та ухвалити нову ухвалу, якою повернути матеріали провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Вважає, що оскаржувана ухвала незаконна, необґрунтована, невмотивована, містить істотні порушення кримінально процесуального законодавства України.

Зазначає, що при вирішенні його клопотання не застосував пряму імперативну норму закону, чим погіршив його становище та порушив норми діючого законодавства України.

Позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційноїскарги, просили ухвалу суду скасувати, прокурор заперечував проти апеляційних вимог, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного перегляду провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Мотиви суду з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону та дійшов до обґрунтованого висновку, що у даному випадку відсутні законні підстави для застосування щодо засудженого ОСОБА_6 Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року, який набрав законної сили 29 березня 2005 року, ОСОБА_6 засуджено за ст.ст. 94, 93 п. «з», 123 ч. 1 КК України (в редакції 1960 року), ст.ст. 129 ч. 1, 263 ч. 1, 201 ч. 1, 185 ч. 2 КК України, ст. 42 ч. 1 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією предметів контрабанди.

ОСОБА_6 ранішесудимийвирокомБілопільського районного суду Сумськоїобластівід 07 лютого 1995 року за ст. 144 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Також судом встановлено, що ОСОБА_6 звернувся до Білопільського районного суду Сумської області з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської областівід 28 грудня 2004 року.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської областівід 08 листопада 2018 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та етаповано засудженого зДержавної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» до Державної установи «Сумськийслідчийізолятор».

Відповідно до повідомлення Державної установи «Сумський слідчий ізолятор» від 15 листопада 2022 року № 14/03-9813 ОСОБА_6 прибув до вказаної установи 14 лютого 2019 року.

Надалі, ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 28 листопада 2019 року, залишеною без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року, у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року відмовлено.

Також у провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебувала ще одна заява ОСОБА_8 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 лютого 2020 року тимчасово залишено ОСОБА_6 у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» на час розгляду вказаної заяви.

У подальшому ухвалою того ж суду від 24 березня 2023 року заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року залишено без задоволення.

Відповідно до повідомлення Сумського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року на даний час у провадженні Сумського апеляційного суду перебувають матеріали справи за апеляційними скаргами ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 . На ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2023 року. Провадження у суді апеляційної інстанції на даний час не завершено.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами захисту колегія суддів виходить з положень ст. 72 ч. 5 КК України, згідно яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження, тобто в межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»).

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі в судовому розгляді кримінального провадження (в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»).

Колегія суддів виходить з того, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на вказане та враховуючи вимоги наведених норм закону, перебіг строку попереднього ув`язнення розпочинається з моменту фактичного затримання особи та закінчується моментом набрання вироком законної сили стосовно цієї особи.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вирок Апеляційного суду Сумської областівід 28 грудня 2004 року щодо ОСОБА_6 набрав законної сили 29 березня 2005 року, ніким не скасований та не переглянутий за нововиявленими обставинами, а тому етапування ОСОБА_6 . До Державної установи «Сумський слідчий ізолятор» та перебування його у вказаній установі для вирішення його заяв про перегляд вироку за нововиявленими обставинами не може вважатися попереднім ув`язненням.

Зважаючи на вказане, колегія суддів приходить до переконання, щоу данному випадку відсутні законні підстави для застосування щодо засудженого ОСОБА_6 Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Доводи сторони захисту про неврахування судом першої інстанції правових висновків викладених у постанові Великої палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, апеляційний суд відкидає, оскільки наведені у ній висновки ґрунтуються на обставинах справи, які є відмінними від тих, що існують у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, на відміну від цього провадження, у справі в якій постановлено згадане рішення Верховного Суду вирішувалось питання щодо дії в часі положень частини 5 статті 72 ККУкраїни та визначення правової природи зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

При цьому, Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх рішенням про те, що положення ч.5 ст.72 КК України стосуються виключно строку перебування під вартою особи до набрання вироком законної сили (справа № 537/400/17 провадження № 51-5163км18; справа № 570/3996/16-к провадження № 51-5470км18; справа № 567/513/16-к провадження № 51-259 км 17).

Таким чином, після набранням вироку відносно ОСОБА_6 законної сили останній вважається засудженим і фактично відбуває призначене покарання, а тому у вказаний період, правовий режим попереднього ув`язнення на нього не розповсюджується.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2023 року, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3