ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/733/23

1-кп/609/91/2023

12 жовтня 2023 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 05 червня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, не депутата, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 , обвинуваченого: ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

До Шумського районного суду Тернопільської області із Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 05 червня 2023 року.

З обвинувального акту вбачається, що 05 червня 2023 року, близько 15 години 30 хвилин у ОСОБА_3 , який перебуваючи на проїзній частині дороги поблизу храму УПЦ, що розташований за адресою: вул. Івана Франка, 7, с. Рохманів Кременецького району Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вживаного спортивного велосипеда із написом «Made in Germany» марки «Гост» «GHOST»), сірого кольору, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 , і яка являється фактичним користувачем, тобто на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, 05 червня 2023 року, близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи на проїзній частині дороги поблизу храму УПЦ, що розташований за адресою: вул. Івана Франка, 7, с. Рохманів, Кременецького району Тернопільської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що його дії є таємними для інших осіб, пройшов проїзну частину дороги до території господарства за адресою: АДРЕСА_3 та підійшовши до металевої хвіртки, шляхом вільного доступу викрав вживаний спортивний велосипед із написом «Made in Germany» марки «Гост» «GHOST»), сірого кольору, який належить ОСОБА_6 , що стояв припаркований на трав`янистому покритті біля території вищевказаного господарства.

В подальшому ОСОБА_3 з викраденим майном покинув місце скоєння кримінального правопорушення, маючи реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2752,17 грн. (дві тисячі сімсот п`ятдесят дві гривні 17 коп).

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану.

Під час розгляду вказаного кримінального провадження 12 жовтня 2023 року між прокурором Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000403 від 05 червня 2023 року, з одного боку, за згодою із потерпілою у даному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , з іншого боку, за участю його захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_3 .

У вказаній угоді сторони дійшли згоди щодо міри покарання ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням тривалістю іспитового строку визначеного судом та покладенням на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, зокрема: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Сторони угод про визнання винуватості підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, згідно з умовою даної угод обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та продовження судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, із покладенням обов`язків, встановлених ч.1 ст. 76 КК України. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості сторонами, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 жовтня 2023 року між сторонами і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді: 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України надає свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості в рамках зазначення кримінального провадження між прокурором та ОСОБА_3 , не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, претензій до обвинуваченого не висловила, вказала, що наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їй роз`яснено.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості є результатом вільного волевиявлення обвинуваченого. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.

Таким чином, виконавши вимоги ст. 474 КПК України, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілої, суд дійшов висновку, що є всі підстави для затвердження угоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Даний злочин відноситься до тяжких злочинів. Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України. Сторони уклали угоду про визнання винуватості добровільно, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Потерпіла ОСОБА_6 відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України надала свою письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 . ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з сторонами угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, що є підставою для її затвердження та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданих збитків.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покласти на нього обов`язки передбачені ч.1 ст. 76 КК України. Обрана обвинуваченому міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

З обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати за проведення судової експертизи, відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 жовтня 2023 року, укладену між прокурором Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000403 від 05 червня 2023 року, з одного боку, за згодою із потерпілою у даному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , з іншого боку, за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому за даною статтею узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави витрати на залучення експертів для проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ/19/120-23/6109-ТВ, вартість якої складає 1195 грн.

Речовий доказ, а саме: вживаний спортивний велосипед із написом «Made in Germany» марки «Гост» («GHOST»), сірого кольору після набрання вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в порядку, визначеному ч. 6 ст. 376 КПК України.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1