У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі слідчого судді ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000016, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про накладення арешту на майно, яке погоджено прокурором Новомосковської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000016 внесеному до ЄРДР 17 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та відповідає вимогам ст. 244 України.

Відповідно до клопотання, 17 січня 2024 року близько 13 години 00 хвилин (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 , перебував в приміщені продуктового магазину ФОП « ОСОБА_6 », який розташований по АДРЕСА_1 , де також перебувала ОСОБА_7 , котра здійснювала купівлю товару, за який розраховувалася грошовими коштами, які діставала зі свого гаманця в присутності ОСОБА_5 .

В цей час та місці у ОСОБА_5 , виник раптовий злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , пішки прослідував за ОСОБА_7 , в напрямку її місця проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де перед територією подвір`я, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, достовірно знаючи, що в господарській сумці ОСОБА_7 , знаходиться гаманець з грошовими коштами, переслідуючи ціль особистого збагачення, наблизився з лівої сторони до ОСОБА_7 , після чого застосував власну фізичну силу, та шляхом ривка, відкрито заволодів належною потерпілій ОСОБА_7 , господарською сумкою в якій перебували продукти харчування та жіночий гаманець рожевого кольору з грошовими коштами в загальній сумі 8000 грн.

Після чого, ОСОБА_5 , відкрито утримуючи викрадене майно, з місця злочину зник, розпорядившись майном потерпілої ОСОБА_7 , на власний розсуд, спричинивши останній матеріальний збиток на загальну суму 8000 грн.

За даним фактом розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4. ст. 186 КК України.

17 січня .2024 року о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в ході затримання виявлено та вилучено запрошення на участь у виборах, видане на ім`я ОСОБА_8 , яке в подальшому було поміщено до прозорого спец пакету національної поліції України PSP 1113386.

Враховуючи, що вищезазначене запрошення, можливо містить сліди вчинення злочину та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні та не можуть бути поверненим, оскільки може бути знищеним.

У зв`язку з цим з метою збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначене запрошення на участь у виборах, котре видане на ім`я ОСОБА_8 та виникла необхідність здійснити їх арешт на підставі ст. 170 КПК України, забезпечивши таким чином виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 100 КК України речовий дока, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Прокурор та слідчий СВ відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, клопотання підтримали, прохали суд його задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання та вислухавши думку учасників, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 131 Кримінального процесуального кодексу України, суть якого полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина перша статті 170 КПК України).

Арешт майна застосовується з метою забезпечення:

?збереження речових доказів;

?спеціальної конфіскації;

?конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

?відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Накладення арешту на вищевказані речі є за своєю сутністю обмеженням права власності, котре за вимогами ст. 16 КПК України не може бути здійснено без судового рішення. У зв`язку з чим виникла необхідність здійснити їх арешт, на підставі ст. 170 КПК України, забезпечивши таким чином виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Враховуючи вище викладене,виявлені та вилучені речі та предмети в ході обшуку є речовим доказом, як матеріальний об`єкт оскільки дані речі можуть бути предметом кримінального правопорушення на яких в свою чергу може міститися слідча інформація або інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин того, що буде встановлено під час подальшого кримінального провадження та не можуть бути поверненими, оскільки можуть бути приховуваними, пошкодженими, знищеними або відчуженими.

Згідно ч. 1 ст. 100 КК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вислухавши прокурора, дослідивши наданні до клопотання матеріали, суд вважає, що клопотання про арешт майна, вилучене під час огляду місця події, підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що під час розслідування кримінального провадження виникла необхідність накласти арешт на вищевказані речі та предмети як дані речові докази мають суттєве значення для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні і не можуть бути поверненими, оскільки можуть бути приховуваними, пошкодженими, знищеними або відчуженими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 172-173 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000016, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України задовольнити.

Накласти арешт на вилучені в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_5 ,речовий доказ, а саме: запрошення на участь у виборах, видане на ім`я ОСОБА_8 , яке було поміщено до прозорого спецпакету національної поліції України PSP 1113386, шляхом заборони для осіб, у володінні яких перебувало майно, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати його, в іншому випадку його використання може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, що є знаряддям кримінального правопорушення та може перешкодити кримінальному провадженню.

Вилучений речовий доказ, а саме запрошення на участь у виборах, видане на ім`я ОСОБА_8 , яке було поміщено до прозорого спецпакету національної поліції України PSP 1113386 помістити на відповідне збереження до ВП № 1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка розташований за адресою: вул. Центральна 112, смт. Магдалинівка, Новомосковського району Дніпропетровської області.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, потерпілим його представником протягом п`яти діб з дня її винесення.

Подача апеляції не зупиняє виконання ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1