УХВАЛА

Іменем України

8 грудня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_4 погодженого з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за мобілізацією ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат» у кримінальному провадженні № 0000128 від 18.04.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.12.2023 року слідчий Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000128 від 18.04.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

В обґрунтування даного клопотання слідчим зазначено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.02.2023 № 47 солдат ОСОБА_5 , призначений на посаду курсанта навчального курсу школи саперів військової частини НОМЕР_1 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення з 16.02.2023.

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу солдата ОСОБА_5 у військову частину НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

24.02.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, відповідно до якого з 05 год. 30 хвилин 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, строком на 30 діб. Цього ж дня Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який набрав чинності 24.02.2022.

14.03.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 18.03.2022.

18.04.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №259/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

17.05.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

12.08.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №573/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

07.11.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №757/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

06.02.2023 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №58/2023, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19лютого 2023 року строком на 90 діб.

01.05.2023 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №254/2023, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20травня 2023 року строком на 90 діб.

26.07.2023 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №451/2023, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року, строком на 90 діб.

06.11.2023 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №734/2023, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16листопада 2023 року, строком на 90 діб.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України»,воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;

Рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною радою України приймає Президент України. Відповідних рішень Президентом України не приймалось, таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід прийти до висновку, що в період з 24.02.2022 і по теперішній час на території України діє воєнний стан і солдат ОСОБА_5 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в умовахвоєнного стану.

Поряд із цим встановлено, що солдат ОСОБА_5 , який проходить військову службу на посаді курсанта навчального курсу школи саперів військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану,без поважних причин та дозволу командування військової частини,04.04.2023 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а проводить службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби.

Таким чином,солдат ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на посаді курсанта навчального курсу школи саперів військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст.ст. 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану,без поважних причин та дозволу командування військової частини,04.04.2023 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а проводить службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України підтверджується зібраними доказами, а саме: повідомленням військової частини НОМЕР_1 про факт нез`явлення вчасно солдата ОСОБА_5 із відпустки та матеріалами службового розслідування, проведеного за даним фактом, протоколами допитів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , іншими документальними матеріалами.

17листопада 2023 року складено письмове повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке у встановленому КПК України порядку вручено останньому.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При визначенні обґрунтованості підозри необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини, а саме в рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», у яких Європейський суд з прав людини зазначив,що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей,які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою.

Крім цього, розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини підкреслив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішується питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею кримінального правопорушення є достатньою для застосування щодоособи запобіжного заходу.

За таких обставин ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово викликався повістками до слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Хмельницькому, однак за жодним викликом так і не прибув, надавши необґрунтовані пояснення про підстави отакої неявки.

Так, у відповідь на повістку про виклик для проведення слідчих дій на 04.05.2023 ОСОБА_5 надіслав письмову заяву, в якій повідомляє, що заперечує свою участь у даному кримінальному провадженні та зазначає, що: «Американським збройним силам та юридичним особам нічого не боргував. Служити в приватній американській компанії я відмовляюсь». На повістки про виклик до слідчого на 29-30.11.2023 та 01.12.2023 для допиту як підозрюваного ОСОБА_5 подав письмову заяву від 24.11.2023, у якій зазначає: «Я ОСОБА_5 Приватному американському Державному бюро розслідувань та приватному американському підприємству Кабінет Міністрів України не довіряю і угоди з Державним бюро розслідувань вчиняти відмовляюсь. Всі ваші оферти, пропозиції від Державного бюро розслідувань повертаються поштою», додавши до вказаної заяви надіслане йому повідомлення про підозру від 17.11.2023 та повістки про виклик на зазначені числа. Відповідно, в період з 28.11.2023 до 01.12.2023 підозрюваний ОСОБА_5 до першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР у місті Хмельницькому так і не прибув та його місце перебування на даний час невідоме, що унеможливлює проведення з ним слідчих та процесуальних дій, з метою прийняття законного процесуального рішення, передбаченого КПК України. В зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 на виклик до першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) не прибуває, в ході досудового розслідування місце перебування підозрюваного ОСОБА_5 достеменно не відоме, за місцем служби останній відсутній, 08.12.2023 оголошено розшук останнього.

Відтак, органом досудового розслідування вжито усіх передбачених КПК України для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру та виклику до органу досудового розслідування, однак місце перебування останнього не встановлено, в зв`язку з чим 08.12.2023 винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 .

Зазначені обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 та є достатні підстави вважати, що підозрюваний має намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність підстав для застосування запобіжного заходу і ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, під час досудового розслідування встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за якими останньому повідомлено обґрунтовану підозру.

З врахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5до 10 років, продовжує злочинну діяльність, уникаючи притягнення до кримінальної відповідальності, переховується від органів досудового розслідування та місце його перебування не відоме, тому слід прийти до висновку про неможливість запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому, підозрюваний ЗанюкА.в.на даний час продовжує вчиняти інкримінований йому злочинта переховується від органів досудового розслідування та суду, що унеможливлює його участь в розгляді слідчим суддею клопотання про обрання останньому запобіжного заходу, через що його необхідно затримати та доставити до суду для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та може призвести до його подальшого переховування від органів слідства та суду, а також скоєння іншого кримінального правопорушення. А тому тримання ОСОБА_5 під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час досудового слідства та судового розгляду справи.

Окрім цього, 12 вересня 2022 року набрав чинності прийнятий Верховною Радою України Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану» від 16 серпня 2022 року №2531-ІХ, спрямований на унеможливлення застосування будь-яких інших запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, до військовослужбовців, які вчинили окремі військові злочини під час дії воєнного стану.

Варто звернути увагу, що військовий злочин, вчинений військовослужбовцем під час дії правового режиму воєнного стану свідчить про максимальний ступінь суспільної небезпеки як самого діяння, так і особи, що його вчинила, а отже до такого військовослужбовця повинно бути застосовано тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Відповідно до частини сьомої статті 176 КПК України, під час дії воєнного стану застосування виключно запобіжного заходу, визначеного пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою), можливе до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються тільки у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Разом з цим, тяжкість підозри може бути достатньою причиною разом з іншими для тримання особи під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також слід зазначити, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування цієї особи від правосуддя.

До того ж, у рішенні по справі «W проти Швейцарії», Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистою свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи, а саме: характер, обставини і тяжкість кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Зважаючи на встановленні ризики, тяжкість кримінального правопорушення та характеристику особи підозрюваного, сторона обвинувачення 08.12.2023звернулася до суду із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, перебуває у розшуку, що підтверджується постановою від 08.12.2023 року, тому вбачається наявність сукупності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що останній буде продовжувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, продовжувати вчинення кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в зв`язку чим клопотання слідчого, яке є обґрунтованим, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.188, 189, 190 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за мобілізацією ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат» з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала діє по 08.12.2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя