УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Володимирі в режимі відеоконференції за засобом відеофіксації клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Володимир, Волинської область,українця, громадянина України, який має середню освіту, раніше неодноразово судимого востаннє вироком Володимир-Волинського міського суду від 09.06.2020 за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, звільненого з місць позбавлення волі 24.05.2022 умовно-достроково на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 13.05.2022, з невідбутим терміном покарання 6 місяців 2дні, не одруженого, не працюючого, який не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

20.12.2023 до суду надійшло погоджене з прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України за наступних обставин, зокрема ОСОБА_6 , керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, за невстановлених достовірно в ході досудового розслідування обставин, місця та часу придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, і в подальшому 27 серпня 2023 року, о 13-31 год, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, знаходячись за місцем свого проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 , незаконно збув ОСОБА_7 подрібнену речовину масою 2,71 г. яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс масою 2,45 г. і який згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №1, Список №1, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, продавши його останньому за ціною 200 грн.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи повторно, керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, за невстановлених достовірно в ході досудового розслідування обставин, місця та часу придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, і в подальшому 02 жовтня 2023 року, близько 15-30 год, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, знаходячись за місцем свого проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 , незаконно збув ОСОБА_7 подрібнену речовину масою 5,7463 г. яка містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс масою 1,2591 г. і який згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №1, Список №1, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, продавши його останньому за ціною 300 грн.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи повторно, керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, за невстановлених достовірно в ході досудового розслідування обставин, місця та часу придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, і в подальшому 09 жовтня 2023 року, близько 18-30 год., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, знаходячись за місцем свого проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 , незаконно збув ОСОБА_7 подрібнену речовину масою 1,7052 г. яка містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс масою 1,2126 г. і який згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №1, Список №1, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, продавши його останньому за ціною 300 грн.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи повторно, керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, за невстановлених достовірно в ході досудового розслідування обставин, місця та часу придбав та зберігав з метою збуту, наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, який з метою подальшого збуту, зберігав за місцем свого проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 .

Однак, вищевказаний наркотичний засіб канабіс, який згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №1, Список №1, віднесено до наркотичних засобів, обіг яких заборонено, 18 грудня 2023 року, о 10 годині 50 хвилин, було виявлено та вилучено працівниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку.

Вказані кримінальні правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та прокурором об`єднанні в одне кримінальне провадження за №0000875 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

18 грудня 2023 року, о 12-00 год., ОСОБА_6 , затримано, в порядку ст.208 КПК України, як особу, що щойно вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України.

19 грудня 2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК.

На підставі викладеного слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, та за яке передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі с конфіскацією майна, під впливом отримання якого в майбутньому, в останнього можуть з`явитись наміри переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Враховуючи характеризуючи обставини, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може здійснити дії, передбачені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтвердив свою причетність до інкримінованої підозри, висловив намір співпрацювати зі слідством, активно сприяти розкриттю злочину, але заперечував проти задоволення запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що не має наміру переховуватись від слідства.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію підозрюваного, також заперечував проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що його підзахисний визнає свою причетність до інкримінованого злочину, бажає співпрацювати зі слідством, активно сприяти розкриттю злочину, не намагається уникнути відповідальності та не має наміру переховуватись від органів слідства та суду, у зв`язку з чим просить обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши клопотання слідчого, думку учасників справи, дослідивши представлені до клопотання матеріали, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.194КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, справу «Комарова проти України» від 16.05.2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З огляду на викладене та зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважає, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.

Оскільки метою статті 29 Конституції України є недопущення свавільного обмеження (позбавлення) свободи чи особистої недоторканності особи, то дотримання зазначених вимог є обов`язковим.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися з кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п.175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

На підтвердження підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення органом досудового розслідування надані: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, оглядами місця події, протокол допиту підозрюваного, протокол обшуку, протокол допиту свідків, протокол затримання особи, повідомлення про підозру, протоколи проведення оперативної закупки, висновки експерта, протокол за результатами проведення негласних-слідчих (розшукових) дій, протокол огляду предметів, вимога та іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

ОСОБА_6 не заперечує свою причетність до вчинення інкримінованого правопорушення, має намір співпрацювати зі слідством, активно сприяти розкриттю злочину, разом з тим є неодноразово судимим за корисні злочини, офіційно не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, отже не має постійного та законного джерела прибутку, суспільно-корисною працею не займається, місце реєстрації також відсутнє, сім,ї не має, що свідчить про відсутність міцних зв`язків. На момент розгляду клопотання в провадженні Володимир-Волинського міського суду перебувають два кримінальних провадження відносно підозрюваного за вчинення корисних злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім даних, що характеризують підозрюваного, слідчий суддя враховує ті обставини, що інкриміноване правопорушення передбачає покарання тільки у виді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна, при цьому досудовим органом тільки розпочато слідство по справі, не встановлено коло осіб причетних до вчинення вказаного злочину, незібрані докази, не допитані всі свідки, що не виключає спробу здійснити вплив на них з боку підозрюваного та дає достатні підстави вважати, що залишаючись на свободі він може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, може впливати на свідків, знищити докази по справі, вчинити новий злочин та переховуватися від органів досудового розслідування. Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, яка в теперішній момент перебуває у стані війни та активних бойових дій, що в тій чи іншій мірі впливає й на суспільство. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, внаслідок чого слідчий суддя приходить до висновку обрати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

З огляду на це, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, у зв`язку з чим підстави для задоволення клопотання сторони захисту та підозрюваного відсутні.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення у якому підозрюється особа - злочин, передбачений ч.2 ст. 307 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, якому інкримінується те, що він здійснював незаконний збут наркотичних засобів, а також приймає до уваги спосіб вчинення кримінального правопорушення та кількість вилучених наркотичних засобів, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, тривалість можливого вчинення указаного кримінального правопорушення, а тому вважає, що в даному випадку повинно бути визначена застава в розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, що в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідне визначити йому заставу у розмірі 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 147620 грн., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

У разі внесення застави, слідчий суддя вважає необхідним покласти на підозрювану обов`язки визначені ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про застосування відносно ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 15.02.2024 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 147620грн., що дорівнює 55 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб та в разі її внесення покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого у кримінальному провадженні двічі на тиждень щовівторка і п`ятниці;

2) не відлучатися із міста Володимир Волинської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

У задоволенні клопотання захисника та підозрюваного відмовити.

Ухвала діє до 15.02.2024 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 21.12.2023.

Слідчий суддя: ОСОБА_8