ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1658/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

під час судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001640 від 03.05.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хоружівка

Недригайлівського району Сумської області, громадянина

України, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 17 липня 2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001640 від 03.05.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 липня 2023 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 вересня 2023 року включно, який в подальшому ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2023 року продовжений до 30 грудня 2023 року включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Після проведення судових дебатів у судовому засіданні 22 грудня 2023 року прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, яке обґрунтував наявністю ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу і які на теперішній час не зменшилися, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку прокурора, незважаючи на дослідження судом всіх доказів у цьому кримінальному провадженні, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з огляду на це, з метою запобігання вказаних ризиків є необхідність у продовженні запобіжного заходу. На переконання прокурора раніше обраний розмір застави слід залишити без змін.

Не погоджуючись з клопотанням прокурора, захисник ОСОБА_4 заперечив проти його задоволення, виклавши свої доводи та посилався на те, що заявлені прокурором ризики є недоведеними та такі втратили свою актуальність. Захисник вказував на те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, тобто не схильний до протиправної поведінки, потерпілі та свідки безпосередньо судом вже допитані, що виключає можливість впливу на них, а інші ризики наведені у клопотанні є непереконливими. На підставі викладеного захисник вважає, що є всі передумови для зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання. Захисник переконаний, що такий запобіжний захід здатний забезпечити належну правову поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника та просив змінити запобіжний захід.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, обговоривши заявлене клопотання, дійшов до таких висновків.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина перша статті 194 КПК України).

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, згідно з якою підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема переховуватися від органів суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінального провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі ризики, що визначені у частині першій статті 177 КПК України:

- ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

- ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих;

- ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;

- ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Щодо наявного ризику переховування обвинуваченого від суду прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 усвідомлюючи невідворотність покарання, а також тяжкість правопорушень, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, аби уникнути відповідальності.

Сторона захисту вважає вказаний ризик надуманим, оскільки ОСОБА_5 не має намір ухилятись від суду.

Суд вважає, що ризик переховування обвинуваченого від суду є доведеним та не припинив існувати, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, що є багатоепізодними.

Санкція найтяжчої статті, за якою обвинувачується ОСОБА_5 , а саме за ч. 3 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

До того ж, що також є важливим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово був продовжений та діє й сьогодні. Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією РФ проти України, у ОСОБА_5 , який місця проживання у місті Києві не має та зареєстрований у Сумській області, збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинуваченого.

У той же час, продовжує існувати і ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_5 на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Той факт, що свідки та потерпілі вже допитані не зменшує ризик можливого незаконного впливу на них, а навпаки збільшує вірогідність його настання внаслідок обізнаності обвинуваченого з усіма наявними матеріалами кримінального провадження, у тому числі, з місцем проживання цих осіб.

Доводи захисника ОСОБА_4 про те, що цей ризик втратив свою актуальність є безпідставним, оскільки суд враховує фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, наданих суду показань потерпілими та свідками, так і самим обвинуваченим, тому суд вбачає наявність впливу на цих осіб навіть після їх допиту.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то про недоведеність вказаного ризику судом було детально викладено в ухвалі від 01 листопада 2023 року. Станом на час розгляду цього клопотання прокурором не було надано додаткових відомостей в обґрунтування припущення можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з боку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Зважаючи на це, суд погоджується з доводами сторони захисту щодо недоведеності вказано ризику.

Водночас ризик повторного вчинення кримінального правопорушення суд оцінює як високий, оскільки обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується вчинення 24 (двадцяти чотирьох) епізодів злочинної діяльності.

Незважаючи на твердження захисника про те, що обвинувачений раніше не судимий та не схильний до злочинної діяльності, на переконання суду, кількість інкримінованих злочинів, спосіб їх вчинення, свідчить про стійку протиправну поведінку та підтверджує ризик повторного вчинення кримінального правопорушення.

Щодо тверджень захисника про можливість застосування запобіжного заходу замість тримання під вартою на особисте зобов`язання, то суд зазначає наступне.

ОСОБА_5 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до тяжких злочинів. У той же час, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є найбільш м`яким серед інших, що, на думку суду, не узгоджується із інкримінованими кримінальними правопорушеннями, обставинами їх вчинення та шкодою, яка завдана потерпілим.

Також при вирішенні цього клопотання, зокрема щодо можливості призначення більш м`якого запобіжного заходу захисник та обвинувачений під час судового засідання не вказали, чи буде мати можливість ОСОБА_5 у разі зміни йому запобіжного заходу забезпечити себе житлом у місті Києві та прибувати вчасно за викликами до суду.

Отже, враховуючи наведене, суд встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, і суд дійшов до висновку про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та вважає обґрунтованою необхідність у продовженні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків, як і ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави за змістом приписів ч. 4 ст. 182 КПК України суд, враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан обвинуваченого, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року ОСОБА_5 було зменшено заставу у розмірі до 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 073 600 грн.

Наразі після проведення судових засідань, у яких було досліджено письмові матеріали провадження, допитані обвинувачений, потерпілі та свідки, суд вважає за можливе зменшити її розмір до 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 грн.

На підставі викладеного, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням має забезпечити не лише права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на викладене та керуючись статтями 177, 182, 183 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити частково.

Продовжити обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 19 лютого 2024 року включно.

Зменшити розмір застави, достатній для виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1