ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2133/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004394, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сумгаіт, Азербайджан, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, неофіційно працюючого будівельником, неодруженого, який є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого (в силу положень ст. 89 КК України),-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, 27.10.2023 р. близько 16 години, знаходячись в приміщенні торгової зали магазину «Сільпо», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 12/1-А, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто з відвідувачів не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв зі стійки з продукцією карбонад «Укрпромпостач Домашній запечений» вагою 1,12 кг. вартістю 509 грн. 82 коп. (без ПДВ), балик марочний в/г «ГЛОБИНО МК» вагою 1,062 кг. вартістю 419 грн. 70 коп. (без ПДВ), ковбасу «Премія Українська с/к в/с в/у ДСТУ» вагою 0,368 кг. вартістю 185 грн. 68 коп. (без ПДВ), ковбасу «Алан Краківська н/к в/г» вагою 0,424 кг. вартістю 230 грн. 31 коп. (без ПДВ), сир «Комо Хаварті 55%» вагою 0,5 кг. вартістю 167 грн. 60 коп. (без ПДВ), сир «Шостка Шостка 50%» вагою 0,5 кг. вартістю 167 грн. 60 коп. (без ПДВ), які належать ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», а всього взяв товару на загальну суму 1 680 грн. 71 коп. (без ПДВ), який поклав до кошику.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ОСОБА_4 , утримуючи при собі вказаний товар, який помістив до власного пакету, не розрахувавшись за вказаний товар, вийшов з приміщення магазину «Сільпо», таким чином розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , завдав ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» (код ЄРДПОУ 40720198) матеріального збитку на загальну суму 1 680 грн. 71 коп. (без ПДВ).

Крім того, ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, знаходячись в приміщенні торгової зали магазину «Сільпо», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 12/1-А, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто з відвідувачів не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв зі стійки з продукцією сосиски «Ранчо 3 філе 1г п/а» вагою 1,028- кг. вартістю 175 грн. 99 коп. (без ПДВ), хліб «Цар-Хліб Родинний упакований» у кількості 1 штука, вагою 600 гр., вартістю 24 грн. 79 коп. (без ПДВ), крупа гречана «Повна Чаша ядриця швидкозварювана» у кількості 1 штука, вагою 1 кг., вартістю 26 грн. 63 коп., ковбаса «Ятрань Краківська н/к в/г» вагою 0,836 кг., вартісю 293 грн. 60 коп., сир «Комо Хаварті 55% слайс» вагою 0,5 кг., вартістю 167 грн. 60 коп., філе куряче «Бащинський Апетитне в/к м/в» вагою 0,582 кг., вартістю 111 грн. 27 коп. (без ПДВ), сир «Шостка Лицар твердий 50% проц» вагою 0,25 кг., вартістю 83 грн. 80 коп. (без ПДВ), які належать ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», а всього взяв товару на загальну суму 883 грн. 68 коп. (без ПДВ).

Після чого, ОСОБА_4 , узявши з полиць зазначеного гіпермаркету вищевказане чуже майно та утримуючи його при собі, пройшов повз каси магазину не розрахувавшись за вказаний товар, при цьому виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак довести злочин до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони магазину при виході, тримаючи при собі товар, який намагався таємно викрасти.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду показав, що дійсно, при обставинах, викладених у мотивувальній частині вироку суду, він 27.10.2023 року приблизно о 16 годині, перебуваючи в магазині «Сільпо», викрав продукти, зазначені в обвинувальному акті. Також, 01.11.2023 року він, перебуваючи у тому ж магазині, намагався викрасти продукти харчування, вказані в обвинувальному акті, але на виході з магазину був затриманий охороною. Просив врахувати, що хоча він працює будівельником, на той час в нього не було грошей на їжу. Просив дати можливість довести виправлення без позбавлення волі.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану (епізод від 27.10.2023 р.) та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України та у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, оскільки він виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі (епізод від 01.11.2023 р.), та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьомусуд враховує практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Так, ОСОБА_4 , який є внутрішньо переміщеною особою, щиро розкаявся у вчиненому, а також активно сприяв в розкритті злочинів оскільки він самостійно та добровільно розповів про обставини скоєного, і саме вказана позиція обвинуваченого забезпечила виконання таких завдань кримінального провадження як швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд, що визнається обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також обвинувачений працює, на спеціальних обліках не перебуває, негативних характеристик та непогашених чи не знятих судимостей не має.

При цьому, хоча вчинені обвинуваченим злочини відносяться до категорії тяжких, проте наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а також дані про особу обвинуваченого, приводить суд до висновку про можливість призначити покаранняза ч. 4 ст. 185 К України на підставі положень ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції частини статті, за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України - в мінімальних межах, встановлених санкцією частини статті, оскільки саме таким покаранням буде досягнуто мету, передбачену ч. 2 ст. 50 КК України - виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Приймаючи до уваги всі обставини справи суд при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1ст. 70 КК України обирає принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, конкретних обставин справи, особливості й обставини вчинення злочинів, те, що тяжких наслідків не настало, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, з огляду на особу винного, який має постійне місце проживання, працевлаштувався, наявності по справі декількох обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, однак встановивши іспитовий строк у максимальних межах, та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На тверде переконання суду, призначення покарання без звільнення від його відбування з випробуванням, вказуватиме, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочини, воно сприймалося би, як грубо непропорційне, і як наслідок, у світлі практики ЄСПЛ, свідчило би про жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 К України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі, а саме:

- 2 лазерні диски - залишити при матеріалах кримінального провадження Дарницької окружної прокуратури міста Києва.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя