Справа № 761/3642/24
Провадження № 1-кс/761/2973/2024
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2024 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Шевченківскої окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000058 від 06.01.2024

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділенням відділу поліції № 4 Шевченківського управління поліці Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 06.01.2024.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Шевченківського УП ГУНП в м. Києві надійшло повідомлення, від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 04.01.2024 в магазині «Сінсей», за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 2 А, в період воєнного стану, невідома особа, вчинила крадіжку речей на суму 1876 грн. без ПДВ.

В ході проведення слідчих розшукових дій співробітниками СКП ВП № 4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, було встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення, причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27.01.2024 в ході проведення огляду місця події, слідчим ОСОБА_6 , за адресою: м. Київ вул. Прорізна, 12 Б в кабінеті № 304, гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно було надано для вилучення, чоловічі кросівки, бежевого кольору марки «Сінсей», артикуль 5978х-08Х та чоловічу шапку темно-синього кольору, артикуль 83141-MLC, які в подальшому вилучено та запаковані до сейфпакету ЕХР 0461868.

Зазначені речі були предметом злочинного посягання та вони мають доказове значення в зазначеному кримінальному провадженні.

27.01.2024 слідчим СВ ВП № 4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві винесено постанову про визнання предмету речовим доказом та визначення місця його зберігання та вищезазначені речі, визнано речовими доказами, відповідно до ст. 93 КПК У країни.

Виходячи з вищевикладеного на даний час у слідства виникла необхідність в накладені арешту на зазначені речі, які були вилучені під час огляду місця події в приміщення кабінету № 304 за адресою: м. Київ, вулиця Прорізна, 12 Б, з метою подальшої їх збереження та не допущення їх знищенню, так як вони мають суттєве значення по кримінальному провадженню та визнано речовими доказами.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу.

Враховуючи викладене прокурор просить слідчого суддю накласти арешт на вищевказане майно.

Прокурор просив слідчого суддю проводити розгляд клопотання без його участі. Також прокурором у клопотанні не вказано контактних даних власника майна, що унеможливлює виклик останнього в судове засідання. Разом з тим, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені законом строки для розгляду даного виду клопотань, слідчий суддя вважає за моживе здійснити його розгляд без прокурора та власника майна, з метою забезпечення збереження майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, оскільки воно є об`єктом кримінально протиправних дій, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту вказаного у клопотанні прокурора майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на чоловічі кросівки, бежевого кольору марки «Сінсей», артикуль 5978X-08Х та чоловічу шапку темно-синього кольору, артикуль 83141-MLC.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1