Провадження №: 1-кп/752/1998/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001734 від 21 червня 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Києві, маючого середню освіту, неодруженого, без офіційного місця роботи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

1.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

21 червня 2023 року о 13:00 ОСОБА_3 був зупинений поблизу будинку № 1по вул. Ізюмській у м. Києві працівниками Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі ст. 34 Закону України «Про національну поліцію» з метою проведення превентивного заходу - поверхнево перевірки, оскільки викликав підозру, що має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено.

Після пред`явлення службового посвідчення та повідомлення про підстави зупинки, працівник поліції ОСОБА_5 висловив ОСОБА_3 законну вимогу тимчасово залишатися на місці до закінчення проведення превентивного поліцейського заходу. Почувши це, ОСОБА_3 почав підходити до працівника поліції ОСОБА_5 , в свою чергу останній простяг руку з відкрито долонею в напрямку ОСОБА_3 та словесно визначив дистанцію. Однак ОСОБА_3 , проігнорувавши законну вимогу працівника поліції, продовжив скорочувати з ним дистанцію та запхав свою праву руку в нагрудний карман комбінезону, в який був одягнутий. Одразу ж працівник Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 висловив законну вимогу ОСОБА_3 не порушувати визначену ним дистанцію та те, що у разі її порушення, ним буде застосовано фізичну силу у відповідності до ст. 44 Закону України «Про національну поліцію». На це ОСОБА_3 ніяк не відреагував та продовжив свій рух, тримаючи руку в нагрудному кармані свого комбінезону. З метою особистої безпеки працівником Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 було застосовано фізичну силу до ОСОБА_3 , а саме він схопив обома руками останнього за руки та почав розвертати його до себе спиною. З метою звільнення ОСОБА_3 почав вириватися та штовхати ОСОБА_5 , внаслідок чого вони впали на землю. Перебуваючи на землі, ОСОБА_3 , діючи умисно протиправно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції, вкусив ОСОБА_5 зубами за третій палець правої кисті, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді вкушених ран 3-го пальця правої кисті, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

3.Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі на строк 4 роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, розкаявся у вчиненому, зобов`язався не вчиняти правопорушень у майбутньому, просив не призначати суворого покарання.

4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що 21 червня 2023 року о 13:00 йшов по вул. Ізюмській у м. Києві та був зупинений працівниками поліції. Оскільки мав при собі заборонену наркотичну речовину PVP, з метою уникнення відповідальності, чинив опір працівнику поліції при проведенні поверхневої перевірки, ступив з працівником поліції ОСОБА_5 у бійку, під час якої вкусив поліцейського за палець.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши інформацію, що характеризує його особу, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

5.Мотиви зміни обвинувачення.

Підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не встановлено.

6.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

7.Мотиви призначення покарання

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким тяжкими злочином, дані про особу обвинуваченого, котрий до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не надходило, повністю визнав вину, розкаявся у вчиненому.

З огляду на вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкцій ч. 2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі.

При цьому, враховуючи дані про особу обвинуваченого, зобов`язання останнього стати на шлях виправлення та не вчиняти правопорушень у майбутньому, а також зважаючи на другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку, який був би достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

8.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не пред`явлено.

9.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягнення з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази відсутні.

Підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 376, 615 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, тривалістю 1 рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 2672 грн за проведення експертизи № 042/1-277-2023 від 22.06.2023.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1