ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2430/23 Справа № 208/9361/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001441 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7 захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року задоволено клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 строком 09 грудня 2023 року, без визначення застави.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК, що підтверджується документами, долученими до клопотання слідчого у їх сукупності.

Крім того, слідчий суддя вважав доведеними прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК у виді переховування ОСОБА_7 від органів досудового слідства та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. Також слідчим суддею враховано початкову стадію досудового розслідування та збір доказів у кримінальному провадженні. Таким чином, сукупність викладених обставин свідчать про недоцільність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вищевказаним ризикам.

При вирішенні питання про розмір застави слідчий суддя дійшов висновку не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК у зв`язку з тим, що інкримінований ОСОБА_7 злочину пов`язаний із застосуванням насильства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи осіб, які її подали.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що підозра є тільки частково обґрунтованою, у справі відсутні будь-які докази, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, а також слідчий суддею не враховані відомості, передбачені ст. 178 КПК, а саме міцність соціальних зв`язків підозрюваного, репутацію, відсутність судимостей, у зв`язку з чим стосовно останнього може бути застосований інший, менш суворий запобіжний захід. На його думку, прокурор в судовому засіданні не довів існування ризиків такого ступеня, щоб їх для запобігання необхідно застосувати запобіжний захід виключно у виді тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, вважали ухвалу слідчого судді необґрунтованою, просили її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування триманням під вартою стосовно підозрюваного та застосувати стосовно нього запобіжний захід інший запобіжний захід.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Перевіривши надані матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості повідомлення про підозру.

Апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК є обґрунтованими і підтверджуються доказами долученими до клопотання слідчого.

Повідомлення про підозру має містити відомості, зокрема зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Таким чином, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від (1) рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та (2) терміну здійснення ефективного розслідування.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Стандарт «обґрунтованої підозри» є вищим ніж стандарт «достатніх підстав (доказів)», оскільки пов`язаний з обмеженням прав, свобод та інтересів людини, в даному випадку право на свободу.

З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані та долучені документи свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_7 злочинів за обставин, викладених в повідомленні про підозру, підтверджується, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_10 , показаннями свідка ОСОБА_11 , показаннями свідка ОСОБА_12 , результатами пред`явлення особи для впізнання свідкові ОСОБА_11 , результатами пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_10 , протоколом затримання ОСОБА_13 у порядку ст.208 КПК України; речовими доказами, а саме каблучкою та часами, вилученими у ОСОБА_13 ; іншими доказами у їх сукупності.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Санкції ч. 4 ст. 186 КК передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК, дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Стосовно наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги, що наявний ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового слідства та суду підтверджується з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує у разі доведення його винуватості, які відповідно до ст. 12 КК відносяться до тяжкого злочину.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Крім того підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків у м. Кам`янському (постійного місця роботи, місця реєстрації, осіб на утриманні), що вказує на те, що він має можливість у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органів досудового розслідування. Це вказує на те, що підозрюваний не збирається дотримуватись належної процесуальної поведінки та у подальшому буде вчинювати подібні дії.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку та правильно взяв до уваги, що підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення майнової спрямованості з метою заробітку коштів. При цьому підозрюваний не має постійного місця роботи та заробітку, що вказує на те, що вчинення кримінальних правопорушень майнової спрямованості може бути є джерелом заробітку для підозрюваного та, відповідно вказує, що у подальшому підозрюваний може вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення з метою заробітку коштів, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу.

Як встановлено слідчим суддею, підозрюваний підтримує товариські стосунки зі свідком ОСОБА_11 та іншим підозрюваний неповнолітнім ОСОБА_13 та, усвідомлюючи тяжкість покарання у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, може впливати на вказаних осіб з метою зміни ними показань на власну користь чи відмовитись від раніше наданих свідчень.

Так, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про ризик впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки зазначені особи відомі обвинуваченим, з огляду на стадію кримінального провадження, вони ще не допитані перед судом, а тому підозрюваний може здійснювати на них незаконний вплив з метою зміни їх показів. Більше того, колегія суддів враховує й положення ч. 4 ст. 95 КПК щодо отримання показів свідка та потерпілого безпосередньо судом, а тому, на даному етапі кримінального провадження такий ризик об`єктивно існує.

Стосовно врахування обставин, передбачених ст. 178 КПК, можливості застосування альтернативних запобіжних заходів та розміру застави.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді видно, що судом враховані дані про особу ОСОБА_7 , в тому числі й ті на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі, проте вони не спростовують правильності висновків слідчого судді проте, що інший, більш м`який запобіжний захід, на даному етапі досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, оскільки такі обставини існували і під час вчинення інкримінованого йому злочину, проте не були належним стримуючим фактором від протиправної поведінки.

Слідчим суддею належним чином дотримано вимоги ч. 4 ст. 183 КПК та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, застосований слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам статей 177, 178, 183, 194 КПК, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 177-178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за ч. 4 ст. 186 КК залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4