У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2023 року, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Биківці, Шумського району, Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії помічника гранатометника секції ручних протитанкових гранатометів 1 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 грудня 2023 року включно

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

підозрюваний ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 грудня 2023 року включно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

На думку захисника, стороною обвинувачення не була доведена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, де проживає разом з родиною, має міцні соціальні зв`язки, також має захворювання та з його слів, потребує постійного лікування, а тому перебування підозрюваного в умовах СІЗО може негативно вплинути на стан його здоров`я.

Також зазначає, що підозрюваний не має на меті ухилятися від слідства та впливати на свідків.

Вважає, що суддя дійшов помилкових висновків щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000437 від 28.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_6 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України призваний 16.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 та відправлений у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З 17.03.2022 по 20.03.2022 ОСОБА_6 перебував у розпорядженні начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 №106-ОС від 20.03.2022 молодшого сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії-помічника гранатометника секції ручних протитанкових гранатометів 1 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та поставлено на всі види забезпечення.

Відтак, з 16.03.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_6 у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

На підставі наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 №447-ВВ від 04.12.2022 молодший сержант ОСОБА_6 вибув в оперативне підпорядкування начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 156-ОС від 05.04.2023 молодшого сержанта ОСОБА_6 виключено з оперативного підпорядкування вказаного прикордонного загону та переведено для подальшого проходження служби в комендантське відділення НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Так, на виконання наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 № 129-ОС від 25.03.2023 у зв`язку із призначенням молодшого сержанта ОСОБА_6 до комендантського відділення НОМЕР_1 прикордонного загону, останній 06.04.2023 вибув з НОМЕР_4 прикордонного загону (місце дислокації АДРЕСА_2 ) до комендантського відділення НОМЕР_1 прикордонного загону (тимчасове місце дислокації АДРЕСА_3 ) з визначеним терміном прибуття о 08 год. 00 хв. 07.04.2023.

Однак о 08 год. 00 хв. 07.04.2023 молодший сержант ОСОБА_6 , діючи умисно, в порушення вимог вищевказаного законодавства, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно без поважних причин до місця несення служби у тимчасовому місці дислокації комендантського відділення НОМЕР_1 прикордонного загону за адресою: АДРЕСА_3 , де незаконно перебував поза межами місця несення служби, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно без поважних причин до місця несення служби.

Вжиті розшукові заходи, спрямовані на встановлення місцезнаходження вказаного військовослужбовця, позитивного результату не принесли, військовослужбовець на телефонні дзвінки не відповідав.

Увесь період із 07.04.2023 року по теперішній час молодший сержант ОСОБА_6 службові обов`язки не виконував. При цьому, не вживав жодних заходів задля повернення до місця несення служби.

04.08.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Також, 04.08.2023 року, слідчим оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 проведення якого доручено оперативним співробітникам відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_1 прикордонному загону Головного відділу ВВВБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Державної прикордонної служби України.

14.08.2023 року постановою слідчого досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000437 від 28.04.2023 зупинено.

19.10.2023 встановлено місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 та постановою слідчого від 19.10.2023 року відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000437 від 28.04.2023.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .. Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до д 17 грудня 2023 року включно.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя погоджуючись зі слідчим та прокурором щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а також враховуючи те, що він самовільно залишив місце служби з метою ухилитись від військової служби у зв`язку з чим його було оголошено у розшук.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи тяжкість а також фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 в умовах воєнного стану, відомості щодо особи підозрюваного, який самовільно залишив місце служби з метою ухилитись від військової служби у зв`язку з чим його було оголошено у розшук, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Так, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000437 від 28.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

04.08.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Також, 04.08.2023 року, слідчим оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 проведення якого доручено оперативним співробітникам відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_1 прикордонному загону Головного відділу ВВВБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Державної прикордонної служби України.

14.08.2023 року постановою слідчого досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000437 від 28.04.2023 зупинено.

19.10.2023 встановлено місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 та постановою слідчого від 19.10.2023 року відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000437 від 28.04.2023.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує значна ймовірність того, що розуміючи наслідки вчиненого, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки він самовільно залишив місце служби, перебував поза її межами, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця.

Недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу обґрунтована наявністю вищевказаних ризиків.

Вищенаведені обставини надають достатньо підстав вважати, що тільки застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 , саме такого виняткового найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчинені злочинів, передбачених ст..ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також доводи захисника щодо стану здоров`я підозрюваного, який унеможливлює його перебування під вартою, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 гл. 2 розділу X Наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» від 14.06.2019 р. № 1769/5, надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст. ст. 8, 107, 116 КВК, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 р. № 239/5/104, Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 р. №1348/5/572.

Відповідно до п. 3 гл. 2 розділу X зазначеного Наказу, у слідчому ізоляторі здійснюються медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Надання медичної допомоги особам, взятим під варту, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 р. №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах слідчого ізолятору (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного перелік та керівництво слідчого ізолятору забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини слідчого ізолятору закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини слідчого ізолятору закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Отже, лікування підозрюваного, у разі наявності у нього захворювань, можливе в умовах слідчого ізолятора та не може слугувати підставою неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, під час постановлення рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів, слідчий суддя допустився помилки, щодо визначення строку дії ухвали до 17.12.2023 року включно.

Відповідно до положень Розділу ІІ КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжний захід, застосовуються в межах строку досудового розслідування. Відповідно до п.4 ч.3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України 04.08.2023 року.

Також, 04.08.2023 року, слідчим оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 .

14.08.2023 року постановою слідчого досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000437 від 28.04.2023 зупинено у зв`язку з оголошенням ОСОБА_6 у розшук.

19.10.2023 встановлено місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 та постановою слідчого від 19.10.2023 року відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000437 від 28.04.2023, а отже строк досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні, з урахуванням положень ст. 219 КПК України, спливає 06.12.2023 року.

А тому рішення слідчого судді про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.12.2023 року суперечить положенням кримінального процесуального закону, за такого, оскаржувана ухвала в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2023 року, щодо ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000437 від 28.04.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням його в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" строком до 03.12.2023 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: