ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

22 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника особи, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні про суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 1 ст. 296 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 26.07.2023 року, відносно ОСОБА_6 , -

встановив:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру з додатками про суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 1 ст. 296 КК України, відносно ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 вважала за можливе призначити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до судового розгляду, зазначивши, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України (далі КПК), клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру складено відповідно до вимог ст.291 КПК, підстав повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не вбачає.

Захисник ОСОБА_4 , законний представник особи, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , особа, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не заперечували проти призначення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до судового розгляду.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру з додатками, дійшов висновку, що воно на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору як таке, що не відповідає вимогам КПК України.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, якими суд керується в силу вимог ч. 2 ст. 292 КПК України, обвинувальний акт повинен містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення.

Але всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , взагалі не містить формулювання обвинувачення, а лише виклад фактичних обставин та правову кваліфікацію.

Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, як це зроблено в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та його структурою, формулювання обвинувачення у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин діяння та його правової кваліфікації з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, суд наголошує на тому, що Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення справа «Камасінскі проти Австрії», (№9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (№25444/94, п. 52); рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», (№23969/94, п. 58).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Також суд звертає увагу на те, що і фактичні обставини, і формулювання обвинувачення у випадку складання клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру мають бути викладені з урахуванням особливостей кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Як вбачається з клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки в ньому не конкретно незрозуміло та суперечливо викладені обставини, які були встановлені за результатами досудового розслідування, що суперечить вимогам п.5 ч.2 ст.290 КПК.

Правова кваліфікація суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки дій ч. 1 ст. 296 КК України особи, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру в клопотання повинні містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 інкримінується вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч. 1 ст. 296 КК України, у клопотанні при викладенні фактичних обставин за ч.1 ст. 296 КК України зазначено, що ОСОБА_6 із мотивів явної неповаги до суспільства порушила людську гідність, а також у неї була відсутня реакція на прохання оточуючих припинити хуліганські дії.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення, час вчинення злочину та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; мотив вчинення кримінального правопорушення.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших поза юридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Його додатковим факультативним об`єктом може виступати, зокрема, здоров`я особи.

Кримінальний кодекс України не пов`язує наявність хуліганства з його вчиненням у громадських місцях, однак вчинення хуліганських дій у присутності інших людей, є однією із ознак, яка вказує на грубість порушення громадського порядку.

Об`єктивна сторона хуліганства в самому Кримінальному кодексі не конкретизована. Аналіз диспозиції ст.296 показує, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є лише вчинення діяння. Саме ж діяння полягає в грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується, зокрема, особливою зухвалістю.

Проявами особливої зухвалості під час цих дій є, зокрема, нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, тривале порушення спокою громадян, тимчасове порушення нормальної діяльності, тобто хуліганство може виражатися у вчиненні діянь, які передбачені іншими статтями Особливої частини Кримінального кодексу України. Ознакою об`єктивної сторони хуліганства такі діяння стають з урахуванням місця, часу й обстановки, інших об`єктивних ознак, а також мотивів їх вчинення.

Кримінально караним є грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням, зокрема, тривалості хуліганських дій, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.

З аналізу фактичних обставин, викладених в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, вбачається відсутність викладення всіх обставин суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки дій підпадає під ознаки ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки судом встановлено, що в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру при викладі фактичних обставин не зазначено, в чому полягала грубість порушення громадського порядку (чи заподіяна істотна шкода громадському порядку, чи пов`язане хуліганство з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, чи зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, чи вимагає відновлення порядку значних, тривалих зусиль), чи вчинялися хуліганські дії в присутності інших осіб та в разі їх наявності кількість цих осіб, чи було порушено нормальну діяльність, оскільки інкриміноване суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 1 ст. 296 КК України було вчинене біля Дошкільного навчального закладу «Ясла садок №63» у м.Одеса, вул. Пастера, 21, а також тривалість хуліганських дій, що впливає на встановлення наявності об`єктивної сторони суспільно небезпечного діяння.

Натомість в клопотанні про застосування заходів медичного характеру зазначено, що ОСОБА_6 порушувала громадський порядок з мотивів явної неповаги, умисно кинула каміння у вікна закладу, що є характеристикою суб`єктивної сторони складу суспільно небезпечного діяння, на відміну від кримінального правопорушення, суспільно небезпечне діяння, яке інкримінується особі, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру характеризується тим, що у особи відсутні інтелектуальні та вольові ознаки стану осудності, зі станом неосудності несумісні наявність у свідомості такої особи чітко сформованих умислу, мети й мотиву, як ознак суб`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296 КК України тому встановлення будь якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. В конкретному випадку формулювання суспільно небезпечного діяння у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру має відбуватися лише виходячи з об`єктивних ознак такого діяння.

Натомість вчинення кримінального правопорушення може інкримінуватися лише фізичній осудній особі, яка вчинила злочину у віці, з якого відповідно до Кримінального кодексу України може наставати кримінальна відповідальність, тобто суб`єкту кримінального правопорушення.

У стані неосудності особа не здатна розуміти своїх дій та керувати ними, а мета і мотив, які особа має чітко усвідомлювати, як ознаки суб`єктивної сторони складу злочину за наявності такого стану відсутні, то встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. У такому випадку юридична оцінка суспільно небезпечного діяння повинна надаватися, виходячи з фактичних обставин скоєного діяння та наслідків, що настали. Такої позиції також дотримується ККС ВС у справі №234/18511/18 від 06.02.2020.

Крім того, з змісту клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вбачається, що в ньому сформульоване не суспільно небезпечне діяння, яке має інкримінуватися особі, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, а фактично сформульоване кримінальне правопорушення, оскільки поряд з викладом об`єктивних ознак також викладені і суб`єктивні ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Таким чином, вказані невідповідності клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вимогам діючого КПК України, унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснити захист, що порушує право особи на захист.

З урахуванням викладеного, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, підлягає поверненню прокурору, як таке, що не відповідає вимогам КПК.

На підставі ст.ст.292, 314, 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні про суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 1 ст. 296 КК України, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000161 від 26.07.2023 року, відносно ОСОБА_6 , повернути прокурору Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 для усунення протягом розумного строку вказаних в мотивувальній частині ухвали виявлених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 27 листопада 2023 року о 09:00 годині в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/19262/23

Номер провадження № 1-кп/522/2936/23

Головуючий суддя ОСОБА_1