Справа № 947/3336/23
Провадження № 1-кп/947/713/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2023 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в місті Одесі судовий розгляд у кримінальних провадженнях, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001471 від 29.11.2022 року та за № 0000034 від 21.01.2023 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2022 року близько 14 години 20 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись на вул.Академіка Корольова, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , в цей час у нього виник злочинний умисел на таємне заволодіння майном останнього, а саме мобільним телефоном марки «Real Me», який знаходився в кишені куртки потерпілого ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 в цей же день близько 14 години 30 хвилин, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах дії воєнного стану введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 22 квітня 2022 року №2212-ІХ, внесеними Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №537/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500- ІХ), перебуваючи біля будинку №34, який розташований за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Корольова, підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_6 та витягнув з кишені останнього, тим самим таємно заволодів його мобільним телефоном марки «Real Me», модель - RMX 3231, в корпусі темно-синього кольору,

IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 3799 гривень, з сім-картою: оператора мобільного зв`язку: «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 - вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошові кошти були відсутні, після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3 824,00 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано судом за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_3 в умовах дії воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 22 квітня 2022 року №2212-ІХ, внесеними Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 15 листопада 2022 року № 2738-ІХ, вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 16.01.2023 року близько 16 години 50 хвилин ОСОБА_3 знаходився у приміщенні магазину «ТРАШ», розташованому за адресою: м.Одеса, проспект Академіка Глушка, 22/24, де у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна - віскі «WhiteHorse», що належить ТОВ «ТРАШ».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні вказаного магазину, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, таємно викрав з полиці магазину товар, що належить ТОВ «ТРАШ», а саме пляшку віскі «White Horse», об`ємом 0,7 літрів, вартістю 490,83 гривень, яку сховав під свій верхній одяг.

Далі, ОСОБА_3 , маючи намір довести свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, продовжуючи тримати викрадену пляшку віскі «White Horse», об`ємом 0,7 літрів, вартістю 490,83 гривень під своїм верхнім одягом, не маючи наміру розраховуватися за викрадене майно, прослідував через непрацюючу касу з відсутнім на ній касиром у напрямку турнікету, який непомітно перетнув та не розрахувавшись за товар, покинув приміщення магазину.

В подальшому, ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдав майнову шкоду ТОВ «ТРАШ» в особі ОСОБА_7 на суму 490,83 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано судом за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_6 визнав у повному обсязі та пояснив, що ідучи 29.11.2022 року по вулиці Академіка Корольова - перехрестя вулиці Левітана він побачив чоловіка, одягнутого в темні штани, куртку та шапку, який виходив з магазину. У цього чоловіка в кармані куртки був телефон, і з метою викрасти телефон він підійшов до чоловіка, забрав телефон з кишені куртки, обійшов його та почав рухатись в напрямку свого місця мешкання по вулиці Академіка Глушка. Пізніше, за документами свого знайомого він здав телефон до ломбарду та отримав за нього кошти. Чоловіка він бачив вперше в житті, до цього знайомі вони не були. На думку ОСОБА_3 , чоловік не помітив його та його дії, так як було багато людей на вулиці, він зробив це акуратно та обійшов його, а чоловік у свою чергу не робив ніяких зауважень та не кричав.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 показав, що 16.01.2023 року він зайшов до магазину «Траш», що знаходиться по вулиці Академіка Глушка, 22, в м.Одесі з метою взяти пляшку алкогольного напою. В подальшому він взяв пляшку віскі, та вийшов з магазину повз касу не сплативши за алкогольний напій. Свою вину визнає та кається.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що у 2022 році (точну пору року, число та місяць він не пам`ятає), йому зателефонував його батько ОСОБА_9 та розповів, що телефонує йому з телефону сусідки, так як його телефон, який був подарунком, щойно вкрали. Батько, розповідаючи йому обставини події зазначив, що він вийшов з магазину, дістав телефон з кишені, щоб зателефонувати сину, а в цей момент невідомий йому чоловік викрав у нього з рук мобільний телефон, тому він просив сина повідомити про це органи поліції. Як розповідав йому батько, обличчя він не запам`ятав та інші обставини вони не виясняли. Його батько ОСОБА_6 мешкає на даний момент за межами України, проживаючи у знайомих в Іспанії.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що 29.11.2022 року ОСОБА_3 звернувся до нього з проханням про допомогу, яка полягала в тому, що необхідно було здати якісь речі до ломбарду за його ( ОСОБА_10 ) документами, тому що у ОСОБА_3 вони були відсутні. Вони разом пішли до ломбарду, що знаходився по вул.Академіка Глушка, 13 та здали телефон за його документами. Йому не було відомо який саме це був телефон, марка та звідки він з`явився у ОСОБА_3 . Останній забрав собі усю суму грошових коштів, яку вони разом отримали у ломбарді, а йому залишив 200 гривень як подяку за допомогу.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна ОСОБА_6 (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану, підтверджується показаннями обвинуваченого та свідків, допитаних в судовому засіданні, дослідженими судом доказами:

- протоколом огляду предмета від 22.12.2022 року, згідно з яким слідчий провів огляд вилучених відеозаписів з камер відеоспостереження та фото фіксації з камер відеоспостереження та фото фіксації з будинку АДРЕСА_3 . Так, відеозаписами зафіксовано як у приміщенні ломбарду «Перший», який розташований за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Глушко, 13, 29.11.2022 року о 15:56:07 заходить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі своїм знайомим ОСОБА_3 , які принесли до вказаного ломбарду мобільний телефон марки «Real Ме», модель - RMX 3231, в корпусі темно-синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 . Вподальшому ОСОБА_10 , та ОСОБА_3 отримали грошові кошти за вказаний мобільний телефон та вийшли з ломбарду.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.01.2023 року за участю ОСОБА_3 , яким підтверджено обставини, встановлені при допиті обвинуваченого в судовому засіданні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна ТОВ «ТРАШ» (крадіжки), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, підтверджується показаннями обвинуваченого та дослідженими судом доказами:

- протоколом огляду від 24.01.2023 року, згідно якого на відеозаписі з камери під назвою «Фасад_Глушко» зображено чоловіка, зовні схожого на ОСОБА_3 , який заходить у приміщенні магазину «Трапі», що знаходиться за адресою: м.Одеса, пр-т Ак.Глушка, буд. 22/24 та проходить всередину приміщення магазину. На відеозаписі з камери під назвою «Вино_конфетьі_Глушко» зображено чоловіка, зовні схожого на ОСОБА_3 , який знаходячись у приміщенні магазину «ТРАПІ», що знаходиться за адресою: м.Одеса, пр-т Ак.Глушка, буд. 22/24, підходить до стелажу з алкоголем та бере з верхньої полиці пляшку віскі «White Horse», ємністю 0,7 літрів та ховає їх під свій верхній одяг. Після чого чоловік, зовні схожий на ОСОБА_3 зникає з радіусу огляду камери спостереження. На відеозаписі з камери під назвою «Элитка_Глушко» зображено чоловіка, зовні схожого на ОСОБА_3 , який знаходячись у приміщенні магазину «ТРАШ», що знаходиться за адресою: м.Одеса, пр-т Ак.Глушка, буд. 22/24 , підходить до стелажу з алкоголем та бере з верхньої полиці пляшку віскі «White Horse», ємністю 0,7 літрів та ховає їх під свій верхній одяг. Після чого чоловік, зовні схожий на ОСОБА_3 зникає з радіусу огляду камери спостереження. На відеозаписі з камери під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » зображено чоловіка, зовні схожого на ОСОБА_3 , який виходить з приміщення магазину «Траш», що знаходиться за адресою: м.Одеса, пр-т Ак.Глушка, буд. 22/24, не розрахувавшись за пляшку алкоголю через рамки контролю, які спрацьовують, коли він через них проходить, після чого останній зникає у невідомому напрямку;

- протоколом впізнання від 25.01.2023 року, згідно якого в присутності понятих свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_3 , який здійснив крадіжку 16.01.2023 року в магазині «ТРАШ» за адресою вул.Академіка Глушко, 22/24, в м.Одеса.

- протоколом впізнання від 25.01.2023 року, згідно якого в присутності понятих свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_3 , як особу, у якої він придбав пляшку віскі 16.01.2023 року.

Таким чином, встановивши винуватість ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна ОСОБА_6 (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд також зазначає, що органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачуються у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України за наступних обставин.

Так, 29.11.2022 року близько 14 години 20 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись на вул.Академіка Корольова, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , який тримав у руках мобільний телефон і в цей час у нього виник злочинний умисел на відкрите заволодіння майном останнього, а саме мобільним телефоном марки «Real Me», який знаходився у руках потерпілого ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 в цей же день близько 14:30 год., з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах дії воєнного стану введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 22 квітня 2022 року №2212-ІХ, внесеними Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №537/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500- ІХ), перебуваючи біля будинку №34, який розташований за адресою:

м. Одеса, вул. Академіка Корольова, підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_6 та вирвав з його руки, тим самим відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «RealMe», модель - RMX 3231, в корпусі темно-синього кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 3799 гривень, з сім-картою: оператора мобільного зв`язку: «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 - вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошові кошти були відсутні, після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3824 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Дослідивши надані суду докази, заслухавши показання учасників провадження, суд приходить до переконання про помилковість кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_3 в частині висунутого йому обвинувачення у відкритому викраденні чужого майна у потерпілого ОСОБА_6 (грабіжі), вчиненому в умовах воєнного стану виходячи з наступного.

Дотримуючись принципу змагальності сторін, передбаченого ст.ст.7, 22 КПК України, відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд створив сторонам судового процесу необхідні умови для реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, забезпечивши всім учасникам судового провадження рівні права.

Суд перевірив доводи сторони обвинувачення про наявність у діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, перевірив доводи обвинуваченого та захисника про те, що він таємно викрав належне потерпілому майно, перевіривши висунуте обвинувачення за ч.4 ст.186 КК України, дослідивши надані докази, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, безпосередньо дослідивши та оцінивши кожен доказ окремо, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що зібрані докази за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.4 ст.186 КК України є належними, допустимими, достовірними, але у своїй сукупності є не достатніми для підтвердження факту вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно ч.1 ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

Так, суд позбавлений можливості допитати потерпілого ОСОБА_6 безпосередньо в судовому засіданні, так як останній, через триваючу широкомасштабну збройну агресію російської федерації проти України, перебуває за межами України та, відповідно до письмової заяви сина потерпілого, позбавлений можливості прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні такого правопорушення.

Враховуючи зміст вищенаведених норм кримінального процесуального закону, суд вважає, що протокол прийняття заяви від ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 29.11.2022 року містить інформацію про факт вчинення кримінального правопорушення, на підставі чого були внесені відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Зазначений протокол не є доказом у кримінальному провадженні у розумінні ст.84 КПК України.

Як доказ вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України стороною обвинувачення надано протокол слідчого експерименту від 19.12.2022 року за участю потерпілого ОСОБА_6 .

Метою слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від особи відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч.2 ст.84 та п.3 ч.2 ст.99 КПК є документом.

Виходячи із сутнісних ознак показань, визначених в ч.1 ст.95 КПК, у системному зв`язку із ч.2 ст.84 цього Кодексу, показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, коли вони надаються під час допиту.

При проведенні слідчого експерименту участь особи не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту). Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення особою відомостей про кримінальне правопорушення з метою їх процесуального закріплення, має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч.4 ст.95 КПК, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

З дослідженого судом протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 від 19.12.2022 року та відтвореного у судовому засіданні відеозапису встановлено, що зазначений протокол відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК, а саму слідчу дію проведено за правилами, передбаченими ст.240 КПК, тому суд визнає зазначений протокол слідчого експерименту належним, допустимим доказом, але не достатнім для підтвердження вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, оскільки обставини події, зафіксовані зазначеним протоколом та відеозаписом до нього, суперечать фактичним обставинам вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_6 , встановленим в ході судового розгляду в результаті дослідження в судовому засіданні інших доказів, як документальних так і отриманих на показаннях учасників провадження, які суд безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Так, відомості, викладені в протоколі слідчого експерименту від 19.12.2022 року за участю потерпілого ОСОБА_6 спростовуються показами обвинуваченого ОСОБА_3 даними під час судового розгляду та відомостями, викладеними в протоколі слідчого експерименту від 03.01.2023 року за участю ОСОБА_3 , які не спростовані іншими доказами в судовому засіданні.

Також, даючи оцінку протоколу огляду місця події від 22.11.2022 року, суд зазначає, що відповідно до ч.1, ч.3 ст.237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Разом з тим, фактично під час проведення огляду місця події було проведено також і допит потерпілого ОСОБА_6 , а тому, як вже зазначалось судом вище, такий огляд, має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч.4 ст.95 КПК, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Крім того, суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_8 , так як останній не був свідком подій, а обставини, які повідомив свідок стали йому відомі від батька, який є потерпілим у кримінальному провадженні.

На підставі досліджених судом доказів, суд критично ставиться до доводів сторони обвинувачення щодо наявності у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та приходить до висновку про їх необґрунтованість та недоведеність належними та допустимими доказами, наданими суду для безпосереднього дослідження.

Тому, виходячи зі встановлених в ході судового розгляду фактичних обставин скоєних ОСОБА_3 протиправних дій по відношенню до потерпілого ОСОБА_6 , суд дійшов висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_3 з ч.4 ст.186 КК України на ч.4 ст.185 КК України.

Даючи юридичну оцінку всебічно, повно та неупереджено дослідженим в судовому засіданні доказам, в частині, якій суд визнав їх належними, допустимими та достовірними, суд вважає, що такі докази свідчать про те, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану, та таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, і обвинувачений дійсно винний в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України, мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Відповідно ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, за місцем мешкання характеризується посередньо, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини і вважає, що необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

Заявлений потерпілим (цивільним позивачем) ОСОБА_6 цивільний позов на підставі ч.1 ст.326 КПК України залишити без розгляду у зв`язку з неявкою в судове засідання позивача та не подання клопотання про розгляд цивільного позову за його відсутності.

Постановою слідчого від 22.12.2022 року, речовим доказом визнано CD-R, з відеозаписами з камер відеоспостереження та фото-фіксації з приміщення ломбарду «Перший», який розташований за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Глушко, 13.

Постановою слідчого від 19.01.2023 року речовим доказом визнано DVD-RW, інформацією щодо абонента ТОВ Лайфселл « НОМЕР_4 ».

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходячи з положень ст.100 КПК України вважає необхідним речові докази по справі - компакт диски з відео-файлами з камер спостереження та інформацією щодо абонента оператора мобільного зв`язку ТОВ Лайфселл, після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна у кримінальному провадженні не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 337, 370, 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 27.01.2023 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Речові докази по справі - компакт диски з відео-файлами з камер спостереження та інформацією щодо абонента оператора мобільного зв`язку ТОВ Лайфселл, після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1