ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3923/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження, внесеного 1 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000464, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою, другою, третьою статті 255, частиною третьою статті 332, частиною першою, третьою статті 358 КК України про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань, Таврійського р-н, Вінницької обл., українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшло вказане вище клопотання.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 11 грудня 2023 року матеріали клопотання передано судді ОСОБА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Дарницького УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження від 1 лютого 2023 року за № 0000464, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою, другою, третьою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 332, частиною першою, третьою статті 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час, та місці, але не пізніше 23.02.2023, володіючи якостями лідерів, організаторськими здібностями, будучи обізнаними в сфері виготовлення документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану та перетину державного кордону на підставі зазначених документів, будучи обізнаними про визначений законодавством України порядок виїзду громадян України в умовах воєнного стану закордон та діючі обмеження, а також маючи відповідне коло знайомих осіб, які в наступному були залученні ними до вчинення кримінальних правопорушень, з корисливих мотивів, розробили злочинний план по організації каналу незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України, шляхом виготовлення документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану, а також безперешкодний виїзд замовників цих документів за кордон.

Так, розроблений ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , план вчинення кримінальних правопорушень передбачав наступне:

-організацію безперебійного функціонування каналу незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України шляхом виготовлення та використання документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану;

-безпосереднє підшукування ними осіб (далі так званих «клієнтів») з числа військовозобов`язаних громадян України щодо яких діють обмеження на виїзд закордон в період дії воєнного стану, які всупереч діючим обмеженням мають намір виїхати закордон;

-підроблення офіційних документів, а саме тимчасових посвідчень військовозобов`язаних та довідок військово-лікарської комісії відповідно до яких особа є не придатною до військової служби з виключенням з військового обліку, на підставі яких, за умови їх справжності, відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особи не підлягають призову під час мобілізації, та на підставі яких відповідно до п.2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №57 від 27.01.1995 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану особи мають право на перетин державного кордону;

-підшукування осіб в якості співучасників, які за грошову винагороду та за їх вказівкою будуть здійснювати цілеспрямований пошук осіб призовного віку, які виявили бажання виїхати закордон в умовах воєнного стану, а також надавати їм попередні консультації, отримувати від «клієнтів» документи та особисті дані, які необхідні для виготовлення комплекту документів, що посвідчують їх непридатність до військової служби в умовах воєнного стану, а також безпосередньо отримувати від «клієнтів» грошові кошти.

-підшуковування військовослужбовців Державної прикордонної служби України (далі по тексту - ДПСУ), які безпосередньо здійснюють паспортний контроль на пунктах пропуску, в якості співучасників, які за грошову винагороду та за їх вказівкою, будучи повністю обізнаними із злочинним планом всіх членів злочинної організації, будуть сприяти в успішному перетині державного кордону «клієнтами» на підставі підроблених документів та умисно не вживатимуть заходів для належної перевірки, яка передбачена наказом №407 від 05.06.2012 «Про затвердження інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон», виготовлених ними підроблених документів шляхом їх уявної перевірки;

-забезпечення конфіденційного спілкування між учасниками злочинної організації у телефонних месенджерах шляхом використання умовних позначень та особистого контактування з метою забезпечення успішному незаконному перетину державного кордону «клієнтами»;

-визначення фіксованої суми оплати за «послуги з виїзду» у розмірі 3500 доларів США та організації системи їх отримання та наступного розподілу між собою/іншими учасниками злочинної організації шляхом безпосередньої передачі з рук в руки.

Так, питання обмеження й винятків щодо виїзду за межі України на період воєнного стану чоловіками від 18 до 60 років регулюють:

-Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. № 3543-XII;

- Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII

- Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX та Указом №254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-IX )

- «Правила перетинання державного кордону громадянами України», затверджені Постановою Кабінету міністрів України №57 від 27.01.1995.

Відповідно до п. 2 ст. 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу», основними функціями Державної прикордонної служби України є здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Відповідно до статті 64 Конституції України, Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України, в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до пункту 6 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, а саме встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до пункту 8 Постанови Кабінету міністрів України №1455 від 29.12.2021 «Про порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» - перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

При цьому, відповідно до частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Абзацом 16 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках.

Відповідно до пунктів 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №57 від 27.01.1995 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону мають військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, чинне законодавство обмежує право військовозобов`язаних, які не підпадають під визначений законом перелік категорій осіб у виїзді закордон, у зв`язку із введенням о 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року воєнного стану на території України.

Так, розробивши план скоєння на постійній основі кримінальних правопорушень (злочинів), пов`язаних із забезпеченням незаконного виїзду громадян призовного віку в умовах воєнного стану закордон з метою незаконного збагачення, з метою реалізації цього плану, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відвели собі функції організаторів злочинної організації.

З метою забезпечення функціонування вищезазначеного протиправного механізму, на постійній основі та в умовах воєнного стану, організатори розділили обов`язки між собою наступним чином, а саме:

- ОСОБА_7 , забезпечував організацію роботи каналу незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України, шляхом безпосереднього виготовлення документів про нібито непридатність до військової служби особами в умовах воєнного стану; контролю за цивільними членами злочинної організації, які відповідали за пошук «клієнтів»; налагодженням взаємодії з ОСОБА_8 ; здійснення контролю за надходженням та подальшим розподілом грошових коштів отриманих від протиправної діяльності між іншими учасниками злочинної організації; наданням організаційних вказівок іншим членам злочинної організації, а також клієнтам; розподілом функцій та ролей між іншими учасниками злочинної організації, спрямованих на досягнення єдиного злочинного плану, відомого усім учасникам злочинної організації; вирішення побутових питань під здійснення протиправної діяльності; виготовлення, передачі документів про непридатність до військової служби в умовах воєнного стану із виключенням з військового обліку документів посередникам або особисто клієнтам.

- ОСОБА_8 , забезпечував організацію роботи каналу незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України, шляхом контролю за членами злочинної організації з числа військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону; налагодженням взаємодії між членами злочинної організації з числа військовослужбовів НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону та ОСОБА_7 ; здійснення контролю за надходженням та подальшим розподілом грошових коштів отриманих від протиправної діяльності між іншими учасниками злочинної організації з числа військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону; наданням організаційних вказівок іншим членам злочинної організації з числа військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону, а також клієнтами; розподілом функцій та ролей між іншими учасниками злочинної організації в залежності від конкретного пункту пропуску через який здійснювався виїзд «клієнтів», а також здійсненням інших дій спрямованих на досягнення єдиного злочинного плану, відомого усім учасникам злочинної організації.

ОСОБА_5 , який будучи повністю обізнаним з спільним протиправним злочинним планом всіх членів злочинної організації керуючись корисливими мотивами, за вказівкою ОСОБА_7 здійснював пошук осіб призовного віку, які виявили бажання виїхати закордон в умовах воєнного стану; надавав попередні консультації «клієнтам», пов`язані із способом виїзду, вартості даної «послуги», доводив їм умови конфіденційності; отримував від «клієнтів» їх особисті дані, які були необхідні ОСОБА_7 для виготовлення комплекту документів, що посвідчують їх непридатність до військової служби в умовах воєнного стану; отримував від «клієнтів» грошові кошти у якості оплати «послуги з виїзду» у розмірі 3500 доларів США та передавав їх ОСОБА_7 ; за вказівкою ОСОБА_7 здійснював доставку готового комплекту документів до «клієнта» самостійно або із використанням поштових операторів; за вказівкою ОСОБА_7 вирішував інші побутові питання, які виникали під час здійснення протиправної діяльності.

Реалізуючи свій злочинний план, направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню вказівками, наданням засобів, а також підробленням документів, з метою використання їх іншою особою організатори злочинної організації ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спільно з учасниками створеної ним злочинної організації: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 організували та сприяли незаконному переправленню громадян України призовного віку через державний кордон України у період з лютого по травень 2023 року у пункті пропуску «Шегині», а саме: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та іншим особам та пункті пропуску «Краківець», а саме: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та іншим особам, за що отримували від зазначених осіб грошові кошти від 3500 доларів США.

Створення злочинної організації та участь у ній вищевказаними особами підтверджуються наявністю таких ознак:

- стійкістю злочинного об`єднання, що виразилась у стабільності злочинної організації, про що свідчить тривалість, системність та детальна організація функціонування групи, наявність необхідних для функціонування групи засобів вчинення злочину, згуртованості групи, встановлені загальні правила поведінки, єдиний план злочинних дій та усвідомлення кожним з учасників факту об`єднання з іншими особами в злочинну організацію для досягнення єдиного злочинного результату;

- попередньою зорганізованістю у спільне об`єднання, про що свідчить розроблений та ухвалений учасниками злочинної організації план вчинення злочинної діяльності, розподілом ролей між учасниками злочинної організації, наявністю організатора (керівника), забезпеченням безпеки свого функціонування шляхом визначення обмеженого довіреного кола осіб, яким було відомо про діяльність злочинного угрупування, тобто ефективного протидіяння факторам, що можуть їх дезорганізувати;

- ієрархічністю злочинного об`єднання, що виражається у структурному і функціональному підпорядкуванню його членів організаторам в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_8

- суворою підпорядкованістю учасників злочинної організації ОСОБА_7 або ОСОБА_8 із наступним недопущенням контактування військовослужбовцями НОМЕР_1 прикордонного Карпатському загону (в/ч № НОМЕР_2 , ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ), які здійснювали уявну перевірку підроблених документів між собою.

Стійкість злочинної організації виразилася у стабільності організації, про що свідчить тривалість, системність та детальна організація функціонування організації, наявності необхідних для її функціонування фінансових можливостей, а також у згуртованості організації, про що свідчить постійні міцні внутрішні зв`язки між її учасниками, встановлені загальні правила поведінки, єдиний план злочинних дій та усвідомлення кожним з учасників факту об`єднання з іншими особами у злочинну організацію для досягнення єдиного злочинного результату.

Період функціонування злочинної організації: не пізніше 23.02.2023 по теперішній час.

Наявність єдиного відомого всім учасникам злочинної організації плану злочинної діяльності.

Діяльність злочинної організації була спрямована на здійснення спільного злочинного плану щодо незаконного переправлення осіб через Державний кордон України.

Про обізнаність усіх членів злочинної організації з єдиним планом злочинної діяльності свідчить інформація, отримана в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Стійкість злочинної організації формувалась за рахунок стабільного складу злочинної організації, тісних стосунків між її учасниками та внутрішньої дисципліни.

Тісні зв`язки між учасниками злочинної організації підтримувались за рахунок бажання кожного із них отримувати стабільні прибутки від вчинення злочинів. З цією метою всі вони беззаперечно виконували єдиний злочинний план та дотримувались встановлених правил поведінки.

Тривалість функціонування злочинної організації була забезпечена наявністю єдиного спільного плану злочинної діяльності, стабільним складом учасників, розподілом функцій між ними та визначенням ролі кожного, наявністю знарядь вчинення злочинів - мобільних телефонів та сім-карт різних операторів мобільного зв`язку, дружніми та сімейними зв`язками членів злочинної організації, їх спільним злочинним планом на систематичне вчинення кримінальних правопорушень, отриманням доходів від зайняття злочинною діяльністю.

З огляду на викладене вбачається, що склад учасників групи (10 осіб) стійкий, ієрархічний, попередньо зорганізований, стабільний, об`єднаний єдиним, відомим усім учасникам планом та спільністю дій для досягнення злочинної мети, з розподілом функцій та ролей при підготовці та вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Отриманими від злочинної діяльності коштами, організатори злочинної організації ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спільно з учасниками створеної ними злочинної організації ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами розпорядилися на власний розсуд, розподіливши отримані грошові кошти між собою.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.332 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що строк дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу спливає 17 грудня 2023 року, однак завершити досудове розслідування у визначений строк не виявляється за можливе, оскільки необхідно вирішити питання щодо повідомлення підозрюваним про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру з урахуванням встановлених додаткових епізодів злочинної діяльності; вирішити питання щодо виділення матеріалів в окреме провадження за фактами використання завідомо підроблених документів, незаконного зберігання, без мети збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу; надати доступ підозрюваним та їх захисникам до матеріалів кримінального провадження в порядку статті 290 КПК України, об`єм яких вже складає більше 22 томів; скласти та затвердити обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; вирішити питання щодо проведення комплексної судово-почеркознавчої та техніко-криміналістичної експертизи документів; провести інші слідчі (розшукові) дії, необхідність у яких може виникнути в ході проведення подальшого досудового розслідування та збору доказів у кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування найбільш суворого запобіжного заходу без права на внесення застави, посилаючись на ризики, визначені статтею 177 КПК України, а саме - переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення. Зазначив, що заявлені ризики не зменшилися, і не перестали існувати, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх уникнення та забезпечення покладених на підозрюваного обов`язків. Зауважив, що на цей час у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт в тому числі відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_5 щодо підробки документів.

Адвокат ОСОБА_4 у судовому зсіданні заперечував проти поданого клопотання, просив у його задоволенні відмовити, вказав, що ризики є необґрунтованими та сторона обвинувачення ризик переховування обґрунтовує виключно тяжкістю покарання, що є невірним в силу практики Європейського суду. Долучив до матеріалів справи копію договору оренди квартири від 6 березня 2021 року, копію свідоцтва про народження молодшого брата ОСОБА_5 , та медичну документацію щодо стану здоров`я матері ОСОБА_5 . Також вказав, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 не є насильницьким, стосовно його підзахисного є лише один протокол НСРД по одному епізоду. Зазначив, що мати підзахисного є інвалідом та потребує постійного догляду, крім того, у нього на утриманні є молодший брат. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, щоб його мама була пі наглядом або визначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав повністю позицію свого захисника, сказав, що події з ОСОБА_7 це збіг обставин, вони сусіди, він просто попросив його з`їздити забрати документи, що він і зробив, це було один раз. Вказав, що з його мамою проживає його дружина, а брат наразі проживає за кордоном.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання, зокрема, міркування прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, думки підозрюваного та його захисника, проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як вбачається з матеріалів клопотання 25 липня 2023 року о 6 годині 50 хвилин ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

25 липня 2023 року ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000464 від 1 лютого 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 332 КК України.

26 липня 2023 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 вересня 2023 року.

14 вересня 2023 року постановою керівника Дарницької окружної прокуратури міста Києва строк досудового розслідування продовжений до трьох місяців, а саме до 25 жовтня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 вересня 2023 року ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 25 жовтня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді від 18 жовтня 2023 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000464 від 1 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, ст. 27, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, КК України до 25 січня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 17 грудня 2023 року.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 332 КК України обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, у ході яких зафіксовано контактування зазначених осіб між собою, їх розмови щодо незаконного переправлення закордон військовозобов`язаних громадян України в умовах воєнного стану: ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та інших осіб;

- протоколами за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій, контроль за вчиненням злочину, саме аудіо-, відеоконтроль осіб, візуальне спостереження, у ході виконання вказаних заходів зафіксована протиправна діяльність злочинної організації, пов`язана із незаконним переправленням закордон військовозобов`язаного громадянина України в умовах воєнного стану - ОСОБА_19 ;

- протоколами за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій, а саме огляд та виїмка кореспонденції, у ході виконання вказаних заходів зафіксована пересилка ОСОБА_7 та ОСОБА_15 військовозобов`язаним громадянам України поштовим оператором ТОВ «Нова пошта» підроблених офіційних документів про непридатність до військової служби;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_25 , які погодившись на конфіденційне співробітництво, свідчили механізм незаконного переправлення закордон військовозобов`язаних громадян України в умовах воєнного стану, а також осіб, які задіяні в цьому механізмі;

- протоколами оглядів речей, а саме мобільних телефонів, добровільно наданих ОСОБА_19 та ОСОБА_25 , в яких містяться фото-знімки та смс-повідомлення, які їм надсилалась учасниками злочинної організації для забезпечення незаконного переправлення їх за кордон України в умовах воєнного стану;

- інформацією з 7 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України про перетин державного кордону ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 та іншими громадянами, особи яких встановлені в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження. До наданої інформації долучені копії документів, на підставі яких такі особи перетнули Державний кордон України;

- інформацією з ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з якою документи, на підставі яких ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 та інші громадяни, особи яких встановлені в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, не виготовлювались, не обліковувались та не видавались, що свідчить про їх повну підробку

- протоколами допиту підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які повідомили про свою причетність до незаконної діяльності, надали інформацію про причетність до незаконної діяльності ОСОБА_26 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_27 з конкретизацією виконання функцій кожного з них, отримання та передачу грошових коштів, в тому числі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_27 за виконання ними своїх функцій в злочинній організації, а також про механізм вчинення кримінальних правопорушень;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу визначені у статтях 194, 199 КПК України, конструкції яких передбачають такі критерії дослідження слідчим суддею обставин (фактів):

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу;

3) обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Так, відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 332 КК України.

Підозра ОСОБА_5 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальними правопорушеннями, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Оцінюючи доводи, щодо наявності ризиків, про які зазначив у судовому засіданні прокурор, слідчий суддя вважає, що на цьому етапі досудового розслідування доведеними є ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, враховуючи вік підозрюваного, сімейний стан, стан його здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, відомості про соціальні зв`язки та спосіб життя.

Слідчим суддею враховуються надані адвокатом характеризуючи матеріали на підозрюваного, в той же час, слідчий суддя зазначає, що як вбачається з ухвали слідчого судді від 19 жовтня 2023 року, оцінка таким доводам (документам) надавалась вже слідчим суддею. Поряд з цим, підозрюваний у судовому засіданні вказав, що мати проживає разом з його дружиною, а молодший брат знаходиться за кордоном. Доказів про те, що мати потребує оперативного втручання саме на даний час та допомоги старшого сина слідчому судді не надано, а з наданих медичних документів вбачається, що мати підозрюваного зареєстрована та проживає у Київській області, а не за адресою, яку зазначив підозрюваний у судовому засіданні.

Слідчим суддею також враховуєтьсясанкція особливо тяжкого злочину, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 та яка передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У разі не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного із позбавленням волі може привести до того, що перебування на волі надасть підозрюваному, який, усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинені злочини, можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду та використати ситуацію, яка склалась у країні, на власну користь, а саме те, що на даний час військова агресія Російської Федерації проти України суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчий суддя враховує той факт, що діючий на території України режим обмеження виїзду за кордон військовозобов`язаних чоловіків жодним чином не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки стосується обмеження виїзду за кордон у законний спосіб та не виключає можливості здійснення спроб перетнути кордон незаконно, з огляду на те, що наразі частина державного кордону України не контролюється, а тому такий спосіб не може виключатися, як не можуть і не враховуватись обставини, при яких були вчиненні інкриміновані ОСОБА_5 органом досудового розслідування дії.

Слідчий суддя враховує, що перебуваючи в умовах, не пов`язаних з триманням під вартою, підозрюваний матиме вільну змогу спілкування з іншими підозрюваними, свідками у даному кримінальному провадженні, що зумовить існування такого ризику як перешкоджання досудовому розслідуванню шляхом вигадування спільних версій, спрямованих на заплутування органу досудового розслідування у проведенні об`єктивного досудового розслідування.

Також обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на характеризуючи дані особи підозрюваного, його майновий стан та те, що наразі у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт, зокрема відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368-4 КК України.

Варто додати, що ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Тобто кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Необхідно наголосити, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у складі групи осіб, участь у злочинній організації.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя зазначає, що наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, надають підстави для продовження запобіжного заходу відносно підозрюваного.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369 / 86, 26 червня 1991 року).

Водночас, практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання чи продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Таким чином, слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення існування обставин, які свідчать про те, що заявлені в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді під варту ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, на цей час не зменшилися.

Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Також слідчий суддя вважає за неможливе на цьому етапі застосувати до підозрюваного такий запобіжний захід як домашній арешт, оскільки враховуючи особистість підозрюваного, кримінальні правопорушення, в яких він підозрюється, спосіб їх вчинення, такий запобіжний захід на цей час не буде дієвим.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до частини четвертої статті 183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 332 КК України, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особистість підозрюваного, введений в Україні воєнний стан, слідчий суддя не вбачає підстав для визнання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Слідчий суддя приймає до уваги надані захисником у судовому засіданні та зазначені вище дані про особу підозрюваного, але зваживши на усі обставини справи, вважає на цьому етапі досудового розслідування ці дані є такими, що не переважують встановлені у судовому засіданні ризики того, що підозрюваний може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підстави, які унеможливлюють перебування підозрюваного в умовах ізоляції за станом здоров`я, слідчим суддею не встановлено.

За вказаних обставин, надавши оцінку усім наданим сторонами доказам, та з урахуванням даних про особу підозрюваного, його стану здоров`я, сімейного і матеріального стану, його ролі у скоєному злочині, а також наслідків вчинення такого злочину, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах продовженого строку досудового розслідування, а саме до 25 січня 2024 року включно.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави стосовно підозрюваного ОСОБА_5 - не визначати.

Строк дії ухвали - до 06 год. 50 хв. 25 січня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду проголошено 19 грудня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1