У Х В А Л А

Іменем України

24 листопада 2023 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ст.слідчого Деснянського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002279 від 28.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Деснянського районного суду м.Києва надійшло клопотання ст.слідчого Деснянського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Деснянської окружної прокуратруи м.Києва ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002279 від 28.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України. про накладення арешту на майно з метою збереження речового доказу.

Клопотання мотивовано тим, що що 25.07.2023 року приблизно о 08 годині 40 хвилин ОСОБА_5 знаходився за адресою: місто Київ,вул. Лісківська, 18-Б, де поруч із вказаним будинком побачив припаркований автомобіль марки «Seat Ibiza», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 148915 гривень 12 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_6 , та у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, ОСОБА_5 26.07.2023 року приблизно о 10 годині 34 хвилин, знаходячись за адресою: місто Київ, вулиця Лісківська, 18-Б, підійшов до автомобіля марки «Seat Ibiza», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та за допомогою заздалегідь заготовленого і принесеного із собою невстановленого предмету, не маючи дозволу потерпілої, відкрив водійські двері зазначеного транспортного засобу, після чого проник до його салону. В подальшому,26.07.2023 року приблизно о 15 годині 23 хвилини на прохання ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_7 , не знаючи про злочинний намір ОСОБА_5 та сприймаючи його дії як правомірні, сіла за кермо автомобіля марки «КІА К5», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , заздалегідь орендованого ОСОБА_5 , на якому під`їхала до припаркованого автомобіля марки «Seat Ibiza», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з метою подальшого його буксирування за вказівкою ОСОБА_5 . В цей час, поки ОСОБА_7 залишалась за кермом автомобіля марки «КІА К5», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 прикріпив один кінець автомобільного тросу для буксирування до фаркопу автомобіля «КІА К5», д.н.з. НОМЕР_2 , а інший кінець прикріпив до автомобіля «Seat Ibiza», д.н.з. НОМЕР_1 , та сів за кермо вказаного транспортного засобу.

Після цього ОСОБА_8 , будучи за кермом автомобіля «КІА К5», д.н.з. НОМЕР_2 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 , не знаючи про його злочинний намір, сприймаючи його дії і прохання як правомірні, рушила з місця, буксируючи при цьому автомобіль марки «Seat Ibiza», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_5 , таким чином незаконно перемістивши автомобіль марки «Seat Ibiza», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи на це дозвіл потерпілої ОСОБА_6 , до станції технічного обслуговування «GTServise» за адресою: місто Київ, вул. Радунська, 42/10. Тим самим ОСОБА_5 незаконно заволодів транспортним засобом марки «Seat Ibiza», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 148915 гривень 12 копійок.

01.08.2023 року відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва на транспортний засіб «SEAT IBIZA», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , було накладено арешт з метою збереження речового доказу.

01.11.2023 року відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва за клопотанням представника власника транспортного засобу ОСОБА_6 арешт на транспортний засіб «SEAT IBIZA», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , було частково скасовано, в частині заборони користування.

09.11.2023 року на виконання вказаної ухвали транспортний засіб «SEAT IBIZA», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 був повернутий потерпілій ОСОБА_6 .

17.11.2023 року до слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві надійшов рапорт оперативного співробітника про те, що в ході супроводження даного кримінального провадження було встановлено, що 09.11.2023 року, після повернення потерпілій ОСОБА_6 автомобіля «SEAT IBIZA», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , остання передала для ремонту зазначений автомобіль підозрюваному ОСОБА_5

22.11.2023 року була додатково допитана потерпіла ОСОБА_6 , яка в ході допиту підтвердила, що автомобіль марки «SEAT IBIZA», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , який належить їй на праві власності, та який був повернутий останній 09.11.20223 року у її користування, вона передала для зберігання підозрюваному ОСОБА_5 , також зазначила, що автомобіль не зачиняється, тому доступ до автомобіля ОСОБА_5 теоретично має.

Враховуючи, що фактичне повернення транспортного засобу «SEAT IBIZA»,д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , та перебування його у підозрюваного ОСОБА_5 може призвести до втрати речового доказу, а також те, що на даний час потерпіла ОСОБА_6 передала підозрюваному ОСОБА_5 вказаний вище транспортний засіб, та останній має доступ до нього і може його видозмінити, переобладнати, знищити, пошкодити та вчинити інші дії, які можуть негативно вплинути на подальше розслідування даного кримінального провадження, тому в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний транспортний засіб з метою збереження речового доказу.

Слідчий, прокурор в судове засідання для розгляду клопотання не з`явились, про час та місце його розгляду повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали клопотання, долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя доходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання за таких підстав.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, відповідно до частини першої статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року, де визнавалися порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно статті 131, частини першої статті 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Також арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно, звертаючись до суду із цим клопотанням, слідчий обґрунтував підстави і мету накладення арешту на майно у виді транспортного засобу, із забороною права користування, як накладення такого арешту на майно, зметою забезпечення збереження речового доказу.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, у клопотанні слідчий, у розумінні вимог ст.132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо, особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч. 1 ст.170 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим не надано слідчому судді та під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено доказів, які вказують на те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищено, перетворене, відчужене.

Так, 01.11.2023 року ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва арешт на транспортний засіб «SEAT IBIZA», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , було частково скасовано, в частині заборони користування.

09.11.2023 року на виконання вказаної ухвали транспортний засіб «SEAT IBIZA», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 був повернутий потерпілій ОСОБА_6 .

З наявних матеріалів, доданих до клопотання слідчим, вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 добровільно залишила на зберігання зазначений транспортний засіб на території СТО за місцем роботи підозрюваного ОСОБА_5 , з метою на її думку, проведення нею повторної експертизи данного автомобіля. Дозволу на будь-які дії з автомобілем вона ОСОБА_9 та іншим особам не надавала. З часу знаходження автомобіля на території СТО, а саме, з 11.11.2023 по 24.11.2023 потерпіла не повідомляла орган досудового розслідування проте, що підозрюваний ОСОБА_9 ремонтує даний автомобіль, або вчиняє інші дії по відношенню до автомобіля, що спростовує інформацію, яка зазначена оперативним співробітником в рапорті від 17.11.2023.

Також, даних про те, що у кримінальному провадженні необхідно проведення додаткових експертних досліджень транспортного засобу, чи проведення з ним будь-яких слідчих чи процесуальних дій в ході досудового розслідування, слідчим не надано, а тому, слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування відпала потреба у арешті вказаного автомобіля в частині заборони користування ним, та відсутні підстави вважати, що незастосування арешту у цій частині призведе до приховування, знищення, пошкодження цього майна.

Враховуючи викладені обставини, підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна слідчий суддя не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 309, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002279 від 28.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1