ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 23.11.2023 року в кримінальному провадженні №0003970 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Підпилип`я, Кам`янець Подільського району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого:

- 27.02.2017 вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75, 76, 104 КК України звільнено від відбування покарання з однорічним іспитовим строком;

- 12.04.2018 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців за ст. 185 ч.2, 69КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та штрафу в розмірі 850 грн.

- 26.06.2019 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців за ст. 15 ч.3 289 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1, ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць,

обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 23 листопада 2023 року ОСОБА_6 , визнано винуватим у вчиненні

ЄУНСС 725/9025/23 НП 11кп/822/61/24 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_7

кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України і йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання вирішено обчислювати з 26 жовтня 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 717 гривень.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 12.10.2023 року о 11.07 год. проходячи повз магазин з продажу побутових товарів, що по АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, який був введений 24.02.2022 Указом Президента України та продовжений до цього часу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, протиправно, повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав зварювальний апарат «AL-KO HSM 11», який знаходився перед входом в магазин вартістю 2883 грн. 33 коп., чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на суму 2883 грн. 33 коп.

Крім цього, 26.10.2023 року, приблизно о16.10 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в магазині «ПРОСТОР», що по вул.. О.Кобилянської, 19А в м. Чернівці, в якому здійснює роздрібну торгівлю ТОВ «НУМІС», діючи в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, шляхом вільного доступу викрав з прилавку магазину капсули для прання «Ariel Pods Revitablack» - 36 шт. вартістю 732 грн. 21 коп., дезодорант «Old Spice Restart» 50 мл, вартістю 141 грн. 11 коп., спричинивши ТОВ «НУМІС» матеріальну шкоду на загальну суму 873 грн. 32 коп.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив його змінити, шляхом пом`якшення призначеного покарання, а саме застосувати ст. 616 КПК України або ст. 69 КК України.

Не заперечуючи правової кваліфікації дій та доведеності вини у скоєнні кримінального правопорушення, вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказував, що при призначенні йому покарання судом не в достатній мірі враховано його особу, його негативне ставлення до вчиненого, щире каяття, повне відшкодування шкоди потерпілому та відсутність до нього претензій, оскільки той просив суд суворо не карати його.

Вважає, що суд дійшов до неправильних висновків, призначаючи йому надто суворе покарання при наявності багатьох обставин, що пом`якшують покарання.

Стверджує, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також не було застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів приходить до таких висновків.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, що наведені у вироку, підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка і не оспорюється апелянтом.

Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції здійснювався згідно з правилами, передбаченими ч.3 ст.349 КПК України.

А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить в цій ухвалі доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які ніким не оспорено.

Доводи обвинуваченого про невідповідність призначеного йому покарання, внаслідок його надмірної суворості та щодо наявності підстав для застосування ст. 69 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з приписами ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу винного, який неодноразово засуджувався за вчинення злочинів, в тому числі за злочини проти власності, офіційно не працює, позитивно характеризується по місцю проживання, наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання, і прийшов до правильного висновку про те, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально.

Усі дані про особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання й наведені у вироку суду і дають підстави колегії суддів вважати, що суд першої інстанції правильно призначив покарання обвинуваченому в межах санкції ст.185 ч.4 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні корисливі злочини проти власності, відбував покарання у виді позбавлення волі, проте не став на шлях виправлення і знову вчинив крадіжки в умовах воєнного стану, призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України не буде дієвим задля досягнення мети покарання, зазначеної у ч.2 ст.50 КК України запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Що стосується доводів апелянта про те, що він повністю відшкодував шкоду потерпілим та останні просили суворо його не карати, вони є сумнівними.

З протоколу добровільної видачі та огляду від 19.10.2023 року вбачається, що 12.10.2023 р. ОСОБА_9 , перебуваючи на ринку «Центральний» в м. Чернівці по вул. Г.Майдану, придбав зварювальний апарат у невідомого чоловіка за грошові кошти в сумі 1000 гривень (а.с.30).

З постанови про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 14.10.2023 р. вбачається, що ОСОБА_9 13.10.2023 р. добровільно видав працівникам поліції зварювальний апарат фірми «AL-KO HSM 11» (а.с.41).

Крім того, із заяв потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , наданих суду вбачається, що останні підтримали свої покази, надані ними на досудовому розслідуванні, просили розгляд справи проводити без їх участі, а при призначенні покарання ОСОБА_6 покладаються на розсуд суду (а.с.241-242).

За таких обставин твердження обвинуваченого про відшкодування ним завданої потерпілим матеріальної шкоди є необґрунтованим.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання, зокрема із застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.

Що стосується вимог обвинуваченого застосувати до нього вимоги ст. 616 КПК України, то вони є необґрунтованими, оскільки вирішення цього питання знаходиться поза межами компетенції суду апеляційної інстанції.

А тому в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 23 листопада 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Копія. Згідно з оригіналом: суддя