490/9570/23 10.10.2023
н/п 1-кс/490/7000/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9570/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Херсонській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Владивосток рф, громадянину України, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, за наступних обставин.

Так, з 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим ім. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України.07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом «ДНР»), а 27 квітня 2014 року вм. Луганську терористичну організацію «Луганська народна республіка»(далі за текстом «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації РФ окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими РФ з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими РФ (у тому числі окупаційною адміністрацією РФ) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ) та ін.)».

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією РФ проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

За результатами воєнних дій, з 28.03.2022 по теперішній час збройними силами РФ окуповано місто Гола Пристань Скадовського району Херсонської області.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 2 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (далі Конвенція), вона застосовується до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна із них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Згідно зі ст. 3 Конвенції з особами, які не беруть активної участі в бойових діях, у тому числі з особами зі складу збройних сил, що склали зброю, а також із тими, хто horsdecombat унаслідок хвороби, поранення, затримання чи з будь-якої іншої причини, поводяться гуманно, без будь-якої ворожої дискримінації, причиною якої слугують раса, колір шкіри, релігія чи вірування, стать, походження чи майновий стан чи будь-які інші подібні критерії.

Із цією метою є забороненими й залишатимуться забороненими будь-коли та будь-де такі діяння стосовно зазначених вище осіб:

a) насилля над життям й особистістю, зокрема всі види вбивств, завдання каліцтва, жорстоке поводження й тортури;

b) захоплення заручників;

c) наруга над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження;

d) засудження та застосування покарання без попереднього судового рішення, винесеного судом, який створено належним чином і який надає судові гарантії, визнані цивілізованими народами як необхідні.

Відповідно до положень ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

З урахуванням положень стосовно здоров`я, віку та статі, сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, має право поводитися з усіма ними однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно раси, релігії або політичних переконань.

У силу положень ст. 31 Конвенції жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Згідно зі ст. 32 Конвенції Високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно із ст. 147 Конвенції серйозні порушення, про які йдеться у Конвенції, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Статтею 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року (далі Протокол І), передбачено, що збройні сили сторони, що перебуває в конфлікті, складаються з усіх організованих збройних сил, груп і підрозділів, що перебувають під командуванням особи, відповідальної перед цією стороною за поведінку своїх підлеглих, навіть якщо ця сторона представлена урядом чи властями, не визнаними супротивною стороною. Такі збройні сили підпорядковані внутрішній дисциплінарній системі, яка, поряд з іншим, забезпечує додержання норм міжнародного права, застосовуваних у період збройних конфліктів.

Особи, які входять до складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті (крім медичного і духовного персоналу, про який ідеться у статті 33 Третьої конвенції, є комбатантами, тобто вони мають право брати безпосередню участь у воєнних діях.

Статтею 75 Протоколу І встановлено, що тією мірою, якою їх торкається ситуація, зазначена у статті 1 цього Протоколу, з особами, які перебувають під владою сторони, що бере участь у конфлікті, і не користуються сприятливим ставленням згідно з Конвенціями або згідно з цим Протоколом, за всіх обставин поводяться гуманно, і вони, як мінімум, користуються захистом, передбаченим у цій статті, без будь-якої несприятливої різниці, заснованої на ознаках раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії чи віросповідання, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншого статусу або на яких-небудь інших подібних критеріях. Кожна сторона має з повагою ставитися до особи, честі, переконань та релігійних обрядів усіх таких осіб.

В ході триваючого збройного конфлікту, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, усвідомлюючи факт введення на території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, обіймаючи посаду начальника інженерно-технічного відділення ОМОН «Беркут» Головного управління Росгвардії по Республіці Крим та м. Севастополю, усвідомлюючи обставини, що вказують на існування збройного конфлікту між Україною та РФ, і вчинення ним діяння у зв`язку з цим конфліктом, тобто приймаючи участь у збройному конфлікті на боці Російської Федерації, віддав наказ на незаконне затримання (нелегальне ув`язнення) Голопристанського міського голови Скадовського району Херсонської області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є порушенням ст. 147 Конвенції та ст. 75 Протоколу І.

Так, ОСОБА_7 перебуваючи з 12.03.2022 на тимчасово окупованій території Херсонської області у складі ОМОН « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Головного управління Росгвардії по Республіці Крим та м. Севастополю, зранку 28.03.2022 (більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено) разом із невстановленими досудовим розслідуванням озброєними військовослужбовцями Російської Федерації прибув до адміністративної будівлі Голопристанської міської ради Скадовського району Херсонської області за адресою: Херсонська область, Скадовський район, м. Гола Пристань,вул. 1 Травня, 14.

Того ж дня, близько 10:00 (більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими військовослужбовцями та представниками окупаційної влади РФ, знаходячись у кабінеті Голопристанського міського голови у приміщенні адміністративної будівлі Голопристанської міської ради, в порушення ст.ст. 3, 27, 31, 32, 147 Конвенції,ст. 75 Протоколу І, віддав наказ підпорядкованим невстановленим досудовим розслідуванням озброєним військовослужбовцям Російської Федерації на незаконне затримання (нелегальне ув`язнення) Голопристанського міського голови Херсонської області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,який підпадає під захист ст. 4 Конвенції як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (Російської Федерації), тобто умисно віддав наказ на позбавлення його можливості вільно пересуватись, протиправно перешкоджаючи йому обирати за своєю волею місце знаходження.

У подальшому невстановлені досудовим розслідуванням озброєні військовослужбовці Російської Федерації, діючи на виконання наказу ОСОБА_7 , 28.03.2022 після 10:00 (більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено),вивели ОСОБА_8 з приміщення будівлі Голопристанської міської ради та помістили у мікроавтобус білого кольору, після чого повезли потерпілого у невідомому напрямку та ув`язнили у невстановленому місці. Подальша його доля не відома.

Отже, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими військовослужбовцями та представниками окупаційної влади Російської Федерації, знаходячись на території тимчасово окупованого міста Гола Пристань Скадовського району Херсонської області, віддав наказ підпорядкованим військовослужбовцям РФ про вчинення інших порушень законів та звичаїв війни, які полягали у незаконному затриманні (нелегальному ув`язненні) цивільної особи, котра перебуває під захистом, чим порушив ст.ст. 3, 27, 31, 32, 147 Конвенції, ст. 75 Протоколу І.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.28 ч.1 ст.438 КК України, як віддання наказу про вчинення інших порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Посилаючись на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, обізнаний, де можуть знаходитись речі та документи, що підтверджують вчинення ним злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, використовуючи безпосереднє знайомство зі свідками по даному провадженню, може здійснювати на них вплив, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань, продовжуючи свою злочинну діяльність у складі окупаційних військ рф, підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, спілкуючись з колишніми та діючими співробітниками, які евакуювались з окупаційною владою на лівобережну частину Херсонської області, та може передавати інформацію, яка використовуватиметься проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав у ньому викладених, просив про його задоволення.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

31.08.2023 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.438 КК України, про що у загальнодержавному засобі масової інформації газеті «Урядовий кур`єр» розміщено відповідне повідомлення в порядку ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України.

Вказаний факт підтверджений прокурором у судовому засіданні.

Підозрюваний ОСОБА_7 , будучи викликаним до органу досудового розслідування шляхом публікацій в засобах масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора повісток про виклик на 04.09.2023, 05.09.2023, 06.09.2023 до слідчого не з`явився, не повідомивши про причини неявки, що в тому числі свідчить про переховування від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

У зв`язку з неприбуттям підозрюваного ОСОБА_7 на неодноразові виклики до органу досудового розслідування, переховуванням з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також у зв`язку з не встановленням його точного місця перебування, постановою слідчого від 08.09.2023 р. ОСОБА_7 оголошено у розшук.

Матеріалами клопотання підтверджується, що ОСОБА_7 станом на 23.04.2023 перебував на Байкалі, Східний Сибір, РФ, наразі проживає вм. Севастополь ТОТ АР Крим, а також продовжує проходити військову службу в підрозділі «ОМОН «Беркут-С» головного управління Росгвардії по Республіці Крим та Севастополю на посаді начальника інженерно-технічного відділення(відповідь оперативного підрозділу №54/1/3-1877 від 27.09.2023). Станом на теперішній час встановити більш точне місце знаходження ОСОБА_7 не є можливим, через постійне ведення бойових дій на території України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 20.09.2023 р. за № 0000434 за підозрою громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, триває.

Згідно до ч. 7 ст. 42 КПК України, підозрюваний зобов`язаний в тому числі прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

За правилами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 183 КПК України, визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, крім випадків, передбачених п.п.6,7ст. 176 КПК України.

Ст. 193 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

В ч. 1 ст. 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У судовому засіданні встановлено, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 особисто вручено не було, оскільки останній перебуває на даний час на непідконтрольній території України.

На виклики слідчого підозрюваний не з`явився, не повідомляючи про причини неявки, що свідчить про його ухилення від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні прокурором доведено, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, оскільки органом досудового розслідування вжито всіх можливих заходів для вручення йому повідомлення про підозру у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст. 438КК України, підтверджується даними:

- рапорту про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, прокурора Голопристанського відділу Скадовської окружної прокуратури Херсонської області, вих. № 54/1/56ВН 22 від 30.03.2022, а саме про те, що 28.03.2022, близько 12.00 години, невстановлені особи з числа особового складу збройних сил Російської Федерації, діючи у порушення законі та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, незаконно позбавили волі, викрали та утримують у заручниках міського голову Голопристанської міської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_8 , що супроводжується жорстким поводженням із вказаною особою;

-рапорту прокурора Голопристанського відділу Скадовської окружної прокуратури Херсонської області від 30.03.2022 щодо опитування в режимі телефонної конференції ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка повідомила, що невідомі військовослужбовці рф 28.03.2022 викрали із робочого місця приміщення Голопристанської міської ради Скадовсього району Херсонської області міського голову ОСОБА_10 , якого посадили до білого мікроавтобусу та вивезли у невідомому напрямку;

-рапорту прокурора Голопристанського відділу Скадовської окружної прокуратури Херсонської області від 30.03.2022 щодо опитування в режимі телефонної конференції ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка повідомила, що невідомі військовослужбовці рф 28.03.2022 викрали із робочого місця приміщення Голопристанської міської ради Скадовсього району Херсонської області міського голову ОСОБА_10 , якого посадили до білого мікроавтобусу та вивезли у напрямку с. Нова Збур`ївка;

-рапорту прокурора Голопристанського відділу Скадовської окружної прокуратури Херсонської області від 30.03.2022 щодо опитування в режимі телефонної конференції ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який повідомив, що невідомі військовослужбовці рф 28.03.2022 викрали із робочого місця приміщення Голопристанської міської ради Скадовсього району Херсонської області міського голову ОСОБА_10 , якого посадили до білого транспортного засобу та вивезли у невідомому напрямку;

-протоколу огляду публікації розміщеної ІНФОРМАЦІЯ_8 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_9 , у якій зазначено, що 28 березня на території Голої Пристані на Херсонщині російські військові затримали Голопристанського міського голову ОСОБА_10 ;

-протоколу допиту потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , в режимі відеоконференції від 15.06.2022, який повідомив, що 28.03.2022 близько 10 години йому зателефонував місцевий мешканець, і повідомив, що його батька було вивезено із домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 військовими рф до Голопристанської міської ради, з якої його близько 12 години вивезено у невідомому напрямку, погрожуючи зброєю;

-копії рішення першої сесії 8-го скликання Голопристанської міської радиХерсонської області від 26.11.2020 № 1 про взяття до відома рішення Голопристанської міської територіальної виборчої комісії Скадовського району про реєстрацію обраного Голопристанського міського голови ОСОБА_8 ;

-протоколу допиту від 03.08.2023 свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка повідомила, що невідомі військовослужбовці рф, в тому числі військовослужбовець «Алексей» 28.03.2022 викрали із робочого місця приміщення Голопристанської міської ради Скадовсього району Херсонської області міського голову ОСОБА_10 , якого посадили до білого мікроавтобусу та вивезли у напрямку м. Скадовськ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка керувала діями військовослужбовців рф під час викрадення міського голови ОСОБА_8 28.03.2022;

-протоколу допиту від 26.05.2023 свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , який повідомив, що ОСОБА_7 йому особисто 23.04.2023 по телефону сказав, що він дійсно приїжджав та безпосередньо брав участь у війні проти України та захопленні м. Херсон. Крім того, ОСОБА_7 зазначив, що на той момент перебував на Байкалі (РФ);

-протоколу допиту від 30.05.2023 свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , яка повідомила, що 28.03.2023 вона бачила як озброєні військовослужбовці рф під конвоєм вивели з приміщення Голопристанської міської ради мера ОСОБА_8 , при цьому на його руках були одягнуті наручники, а ззаду нього озброєний автоматом військовослужбовець рф час від часу рукою штовхав ОСОБА_8 в спину, щоб той швидше йшов, при цьому виражався нецензурною лайкою в його сторону. Після цього, ОСОБА_8 посадили у білий мікроавтобус, був припаркований біля мерії, та вивезли у невідомому напрямку;

-протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка керувала діями військовослужбовців рф під час викрадення міського голови ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_14 ;

-протоколу огляду комп`ютерних даних від 11.10.2022, а саме Інтернет-сторінки (сайту) «Независимое телевидение Севастополя», за гіперпосиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_15 », на якомузазначено, що «ФилиппКвартник, начальник інженерно-техническогоотделения ОМОН « ІНФОРМАЦІЯ_4 »;

-протоколу огляду комп`ютерних даних від ІНФОРМАЦІЯ_16 , а саме Інтернет-сторінки (сайту) «Независимое телевидение Севастополя», за гіперпосиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_17 », на якомузазначено, що «Бойцы спецподразделения Росгвардии ОМОН «Беркут-С» и спеціального отряда бистрого реагирования «Сокол» вернулись в Севастополь после успішного выполнения задач в ходе специальной военной операции на Украине…».

Так, нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночним поняттями.

Досліджені у судовому засіданні дані є достатньо вагомими у своїй сукупності для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.438 КК України.

Матеріали кримінального провадження також містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1,2,3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28 ч.1 ст. 438 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкцією за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років, за викликами до слідчого не з`явився, що стало підставою для оголошення його у розшук, обізнаний, де можуть знаходитись речі та документи, що підтверджують вчинення ним злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, використовуючи безпосереднє знайомство зі свідками по даному провадженню, може здійснювати на них вплив, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань, продовжуючи свою злочинну діяльність у складі окупаційних військ рф, підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, спілкуючись з колишніми та діючими співробітниками, які евакуювались з окупаційною владою на лівобережну частину Херсонської області, та може передавати інформацію, яка використовуватиметься проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Підозрюваний ОСОБА_7 неодноразово не з`являвся за викликами до слідчого.

Вказане дає обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, які на даний час судом не допитані та вчинення інших кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.438 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваного, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного злочину, характеру та способу ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, є обґрунтованою.

Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Також, відповідно до положень ст.ст. 183,193,194 КПК України, згідно з якими при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається та у разі наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу вирішуватиметься остаточно вже після його затримання та доставки до суду, тому строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком, встановленим ч.1 ст. 197 КПК України, підозрюваному ОСОБА_7 , відносно якого необхідно обрати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії такого запобіжного заходу, розмір застави слідчим суддею не визначається.

Обставини, визначені ч. 2 ст. 183 КПК України, які б унеможливлювали застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , відсутні.

З урахуванням наведеного, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.438 КК Україн, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії такого запобіжного заходу та розміру застави.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1