Справа №463/732/24
Провадження №1-кс/463/1039/24
У Х В А Л А

09 лютого 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу голови фермерського господарства ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 про закриття від 08 грудня 2022 року кримінального провадження №0000051 від 26.05.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України,-

в с т а н о в и в :

голова фермерського господарство ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 про закриття від 08 грудня 2022 року кримінального провадження №0000051 від 26.05.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, просив скасувати зазначену постанову з мотивів та підстав викладених у скарзі.

Скаргу мотивує тим, що першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000051 від 26.05.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, за фактом перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівниками правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб. 08.12.2022 слідчм ТУ ДБР винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Скаржник вважає вказану постанову не законною та безпідставною, тому просить її скасувати. Окрім цього в скарзі зазначив, що слідчим ТУ ДБР не встановлено всі обставни справи, а тому вважає досудове слідство неповним.

Скаржник на розгляд скарги не з`явився, заяви про слухання справи без участі не подав, повідомлений судом належним чином.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, з врахуванням клопотання скаржника, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів. Як передбачено ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, принципи верховенства права та законності застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Він звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, якою сформовано критерії визначення розумності процесуальних строків у кримінальному провадженні, зокрема, Рішення ЄСПЛ у справі "Кениг проти Федеративної республіки Німеччини" . Відповідно до п. 99 цього рішення: "розумний строк розгляду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод оцінюється з огляду на обставини справи. Вивчаючи розумність строків кримінального процесу, суд звертає увагу (поміж іншим) на складність справи, поведінку заявника та рух справи в адміністративних органах і судах. Однак, затримки, викликані труднощами справи, самі по собі не виправдовують тривалість судового розгляду. Окрім цього суд враховує, що дана скарга поступила на розгляд до суду ще 30.01.2024 по даний час не розглянута.

Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, скерував до суду матеріали кримінального провадження.

На підставі ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000051 від 26.05.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України слідчий суддя встановив наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 , перебувало кримінальне провадження№0000051 від 26.05.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 08.12.2022 вказане кримінальне провадження було закрито.

Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова. Судом досліджено той факт, що приводом для внесення відомостей в ЄРДР, став факт перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень, а саме працівниками рибінспекції та працівниками у форменому одязі «Беркут». Вказані особи намагались забрати сіті з рибою, виловленою перед цим зі ставка на території фермерського господарства. Він намагався перешкодити їм це зробити, у зв`язку з чим застосували до нього газ, крутили руки та наносили удари та намагались одягнути кайданки на руки, а працівники рибінспекції демонстрував та погрожував застосувати зброю.

Як встановлено слідчим суддею, дане досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000051 розпочато від 26.05.2017, а по факту таке триває з 2003 року. Протягом вказаного часу слідчим допитаний свідок ОСОБА_5 , який вказав, що з приводу спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 повідомити нічого не може, оскільки не пригадує так як подія відбулась ще в 2003 році. Аналогічні покази надав допитаний як свідок ОСОБА_6 .

Допитати як свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не представилось можливим, останні померли. Окрім цього слідчим вживалися заходи щодо виклику ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , раом з тим такі не з`явились, про що свідчить рапорт старшого слідчого першого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_13 від 22.08.2017. У зв`язку із чим старшим слідчим першого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_14 31.08.2017 винесено постанову про закриття кримінального провадження. 04.06.2020 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова вказану постанову скасовано. Зі змісту мотивів ухвали вбачається, що слідчим допущено неповноту досудового розслідування. Так як, не був допитаний ОСОБА_3 , хоч його позиція висвітлена у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Проведеним розслідуванням не встановлено факту заподіяння істотної шкоди чи тяжких наслідків. Натомість у доводах скаржника викладені факти неефективного розслідування та штучно створених доказів його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не знайшли свого підвердження.

Варто зазначити, що з листа заступника начальника МВС України у Львівській області, полковника міліції ОСОБА_15 № 7/58 від 17.01.2005 вбачається, що i з 12 по 16 червня 2003 року працівниками особливого призначення «Беркут» при УМВС України у Львівській області до виконання рибоохоронних заходів на території Львівської області не залучались. Даний Факт також наданою начальником Львівсько - Закарпатської обласної адміністрації.

Положенням про Львівсько - Закарпатську міжобласну державну інспекцію охорони, відтворення водних живих pecypciв i регулювання рибальства, яке складено 17 лютого 2003 року, розділом 4 п. 29 встановлено, що інспекція має право отримувати, носити, зберігати зброю, засоби індивідуального захисту, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими, чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії з правом використання їх відповідно до чинного законодавства.

Законом України «Про державний захист працівників суду i правоохоронних органів» передбачено , що залежно від ступеня загрози для життя i здоров`я працівників суду або правоохоронних органів з дотриманням вимог законодавства можуть видаватись зброя, спеціальні засоби індивідуального захисту, які вони мають право застосовувати з метою забезпечення виконання правомірних наказів усних вимог, що добровільно не виконуються для захисту особистої безпеки, безпеки близьких родичів, а також свого житла та майна. Згідно з ч. 1 ст.2 вказаного закону до правоохоронних органів відносяться і органи рибоохорони.

З Положенням про Львівсько - Закарпатську міжобласну державну інспекцію охорони, відтворення водних живих pecyрсів i регулювання рибальства, яке складено 17 лютого 2003 року, розділом 4 п. 6 встановлено, що інспекція вправі затримувати доставляти oci6, які порушують законодавство з питань охорони, використання i водних живих pecypciв, до місцевих органів виконавчої влади, органів виконавчої влади, органів внутрішніх справи, в п.8 цього ж розділу зазначаються, що документи на право використання водних живих pecypciв, п.З - інспекція вправі складати акти протоколи з порушеннями законодавства з питань охорони використання i водних живих pecypciв.

Варто зазначити, що основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ч. 1. ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно вимог ст. 40 КПК України, слідчий, серед іншого, наділений повноваженням приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Процесуальна самостійність слідчого є важливий елемент його статусу, який полягає у праві слідчого при провадженні розслідування самостійно приймати всі рішення про його спрямування і про провадження слідчих дій при повній відповідальності за їх законне і своєчасне проведення.

Поряд з цим, КПК України серед загальних засад кримінального провадження виділяє змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Реалізація відповідної засади кримінального провадження забезпечується, зокрема, положеннями ч. 3 ст. 95 КПК України, згідно якої ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому, за вимогами ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Суд погоджується із висновком слідчого, що скаржник у своїй скарзі не вказує про те, що він звертався до органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000051 із клопотаннями, які спрямовані на реалізацію прав, якими він володіє, чи скаргами до слідчого судді на дії чи бездіяльність, які, за його позицією, допустив слідчий ДБР, а відтак відсутні порушення з боку слідчого в цій частині.

Враховуючи наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження мотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Вказана постанова слідчого є законною, обґрунтованою, належно мотивованою та відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.

Керуючись вимогами ст.ст.303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні скарги голови фермерського господарства ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 про закриття від 08 грудня 2022 року кримінального провадження №0000051 від 26.05.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1