КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0001105 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та засуджено до покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. в дохід держави;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в дохід держави.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави.

Цим же вироком суд вирішив питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, влітку 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 мав на меті працювати у ресторанній сфері, а саме на посаді бармена в ресторані «Щастя на Русанівці», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Русанівська набережна, буд. 8/2.

Для працевлаштування у вказаному закладі в останнього виникла необхідність в оформленні особистої медичної книжки форми № 1-ОМК, форма та зміст якої встановлена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21 лютого 2013 року № 150 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2013 року за № 662/23197, у зв`язку з чим в цей час у ОСОБА_5 , який не мав бажання на проходження встановленої законом процедури, для отримання особистої медичної книжки, виник протиправний умисел, направлений на пособництво у підробленні документів.

Реалізуючи свій протиправний умисел, влітку 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, побачив на стовпі оголошення, щодо виготовлення медичної книжки із вказаним мобільним номером телефону, який досудовим розслідуванням не встановлено.

Зателефонувавши за мобільним номером телефону, ОСОБА_5 повідомили, що виготовлення особистої медичної книжки буде коштувати 300 грн., на що він погодився передавши невстановленій досудовим розслідуванням, особі свої анкетні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, рік народження.

Надалі, ОСОБА_5 , в ході телефонної розмови, повідомили номер банківської картки, яка не встановлена досудовим розслідуванням, на яку останній надіслав грошові кошти у сумі 300 грн. за виготовлення особистої медичної книжки серії 10 ЯЯЩ № НОМЕР_1.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, приблизно через тиждень, ОСОБА_5 , перебуваючи у відділенні ТОВ «Нова Пошта», яка знаходиться поблизу адреси проживання за адресою: м. Київ, пр-т Р. Шухевича, буд. 12-А, забрав раніше замовлену особисту медичну книжку серії 10 ЯЯЩ № НОМЕР_1, яка видана від імені Консультативно-діагностичним центром в Печерському районі міста Києва з відповідним відтиском печатки, яку цей центр не видавав, тобто завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такий документ, а саме закладом охорони здоров`я, де проводився медичний огляд і який надає право допуску до роботи працівникам окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб, до якої були внесені завідомо неправдиві відомості щодо проходження медичного огляду ОСОБА_5 у КНП «КДЦ Печерського району», чим порушив встановлений законодавством порядок складання, видачі і використання офіційних документів, визначений Порядком проведення обов`язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2001 року № 559, Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації № 1-ОМК «Особиста медична книжка», затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 150 від 21 лютого 2013 року, ст. 21 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року.

Крім цього, 25 липня 2023 року, працівниками поліції разом з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів районної Державної адміністрації Дніпровського району у м. Києві здійснювали перевірку закладів ресторанного господарства за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, буд. 8/2, а саме ресторан «Щастя на Русанівці», де ОСОБА_5 , перебував на своєму робочому місці.

Працівники державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів РДА Дніпровського району у м. Києві попросили ОСОБА_5 пред`явити документи, які надають йому право займатися діяльністю, пов`язаною з ресторанним господарством, а саме особисту медичну книжку.

В цей момент у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, а саме особистої медичної книжки форми № 1-ОМК; серії 10 ЯЯЩ № НОМЕР_1, з метою уникнення відсторонення від роботи, так як особиста медична книжка форми № 1-ОМК надає право допуску до роботи працівникам окремих професій.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , пред`явив працівнику державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів завідомо підроблену особисту медичну книжку форми № 1-ОМК, серії 10 ЯЯЩ № НОМЕР_1, достовірно знаючи, що він не проходив встановлений законом медичний огляд, тобто завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такий документ, а саме установою охорони здоров`я, де проводився медичний огляд, і який надає право допуску до роботи працівникам окремих професій, виробництв, організацій, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб, до якої були внесені завідомо неправдиві відомості щодо проходження медичного огляду в КНП «КДЦ Печерського району міста Києва».

При цьому, печатки, які проставлені у особистій медичній книжці серії 10 ЯЯЩ № НОМЕР_1, яка видана на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідають печаткам, зразки яких надані медичною установою, а також встановлено, що Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр Печерського району міста Києва» особисту медичну книжку серії 10 ЯЯЩ № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 не видавало.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року змінити в частині призначеного покарання, шляхом зменшення розміру штрафу до 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.

В обґрунтування вимог поданої скарги обвинувачений посилається на те, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість, а тому просить врахувати, що санкція статті КК України, за якою кваліфіковані його дії, передбачає й покарання не в максимальних розмірах передбачених санкцією статті, однак, незважаючи на це, суд першої інстанції призначив надто суворе покарання, належним чином не врахувавши, що він свою вину визнав повністю та щиро покаявся у вчиненому, має молодий вік, є особою, яка має 3 групу інвалідності, тому вважає за можливе призначити покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн.

З огляду на зазначені вище обставини обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що вирок суду підлягає зміні, як занадто суворий, що не відповідає матеріальному стану обвинуваченого та є для нього непосильним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у пособництві у виготовленні підробленого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем та у використанні завідомо підробленого документа, тобто у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України.

Порушень при розгляді обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних проступків у спрощеному порядку, колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, згідно положень ч. 1 ст. 404 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, а саме в межах призначеного йому покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім цього, суд врахував те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а юридична відповідальність особи, як це передбачено ч. 2 ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер.

З урахуванням цих та інших, наведених у вироку обставин, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у межах санкції статті у виді штрафу із визначенням остаточного покарання в порядку ст. 70 КК України, оскільки, на переконання суду, визначена даним вироком міра покарання буде достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., суд першої інстанції не в повній мірі врахував ті обставини та вимоги законодавства, на які він послався у своєму рішенні, внаслідок чого вказане покарання, в тому числі визначене за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, не може бути визнане таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зокрема, відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м'якість або через суворість.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 358 КК України, дії передбачені вказаною нормою караються штрафом до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Незважаючи на те, що штраф є найбільш м'яким видом покарання, передбаченим ч. 1 ст. 358 КК України, у вироку суду не наведені будь-які переконливі доводи на підтвердження призначення максимальної за розміром суми штрафу, з огляду на те, що санкція ч. 1 вказаної вище статті визначає лише максимальний розмір штрафу, а згідно вимог ч. 2 ст. 51 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, суд першої інстанції не був пов`язаний з можливістю призначення ОСОБА_5 штрафу лише в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а оскільки санкцією ч. 1 ст. 358 КК України не була визначена мінімальна межа розміру штрафу, суд повинен був керуватися вимогами ч. 2 ст. 51 цього Кодексу.

При цьому, як встановлено під час апеляційного розгляду, призначаючи ОСОБА_7 розмір штрафу за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, суд першої інстанції не тільки не врахував майнового стану обвинуваченого, який не працює та не має постійного джерела доходу, оскільки фактично перебуває на утриманні батьків, а також являється інвалідом третьої групи з дитинства, а й залишив поза увагою прохання ОСОБА_7 , висловлене ним у заяві про надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, в якому останній просив призначити йому покарання у виді мінімального штрафу, через скрутний матеріальний стан.

Таким чином, як вважає колегія суддів, призначене ОСОБА_7 покарання, як на підставі санкції ч. 1 ст. 358 КК України, так і за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч. 1 ст. 70 цього Кодексу, не може бути визнане таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки воно за своїм розміром, є явно несправедливим.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо наявності підстав, передбачених законом, зокрема п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, для зміни вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, в саме для його пом`якшення.

Разом з тим, приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, а також його майновий стан, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для зменшення призначеного ОСОБА_7 розміру штрафу до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що стануть 1 700 (одна тисяча сімсот) грн., як про це просить апелянт.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що, за наслідками розгляду апеляційної скарги обвинуваченого, необхідно ухвалити рішення, яким вказану скаргу задовольнити частково; вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 змінити в частині призначеного йому покаранняза ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, зменшивши розмір штрафу за вказане кримінальне правопорушення, а також за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до 200 розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн., а в решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 змінити в частині призначеного йому покарання.

Пом'якшити ОСОБА_5 покарання, призначене за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу до 200 розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

У решті вирок суду щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 755/12331/23

Номер провадження : 11-кп/824/5354/2023

Категорія: ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1