КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 серпня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 24.08.2023 задоволено клопотання старшого слідчого СВ Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Визначено строк дії ухвали до 20.10.2023 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваній ОСОБА_7 заставу в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 грн. у національній грошовій одиниці, та покладено на неї, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Визначено двохмісячний термін дії обов`язків, покладних на підозрювану у разі внесення застави, з дня внесення застави.

_____________________________________________________________________________

Справа № 759/16065/23 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/5570/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Відмовлено у клопотанні захисника ОСОБА_6 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, зокрема у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на формальність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.

На переконання захисника, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовано лише тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Остання не вчиняла жодних спроб переховування від органу досудового розслідування, добровільно надала пояснення працівникам поліції.

Органом досудового розслідування виявлено та вилучено документи, що стосуються суті пред`явленої підозри, а також проведено відповідні експертизи, що спростовує твердження про можливість підозрюваної знищити сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також ОСОБА_7 не може незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки свідки вже допитані, відомостей про спроби підозрюваної на них впливати не надходило, експертизи у даному кримінальному провадженні майже всі проведені, а тому відсутня можливість впливати на експертів/спеціалістів, які вже склали відповідні висновки.

Органом досудового розслідування не наведено жодного обґрунтування наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, на думку захисника, спростовуються даними про особу підозрюваної, яка навчається в Національній академії внутрішніх справ України, позитивно характеризується. Інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення не є продовжуваним.

Крім того, апелянт вказував на відсутність вагомих доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, міцність соціальних зв`язків останньої за місцем постійного проживання, у тому числі наявність батька, якому вона допомагає, а також те, що вона не має судимостей, навчається та характеризується позитивно.

Стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0003182 від22.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 за попередньою змовою з раніше знайомою ОСОБА_10 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідування місці за невстановлених досудовим розслідуванням обставин незаконно придбати психотропну речовину, з метою подальшого збуту, шляхом розкладання «закладок» схованок на території Святошинського району м. Києва, за що в подальшому мали отримувати грошову винагороду у розмірі 100-150 гривень за кожну «закладку».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропної речовини, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідування місці, але не пізніше 22.08.2023 придбали 55 пакетиків з психотропною речовиною у розфасованому вигляді, запаковані у поліетиленові пакети з пазовою застібкою, обметані клейкою стрічкою чорного кольору та 2 пластикових контейнери з порошкоподібною речовиною білого кольору, які почали зберігати при собі з метою подальшого збуту.

22.08.2023 року, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 о 13 годині 15 хвилин, знаходячись за адресою: м. Київ проспект Берестейський, 106/2 були викриті працівниками поліції, та в подальшому затримані в порядку ст. 208 КПК України. В ході проведення особистого обшуку у ОСОБА_7 виявлено та в подальшому вилучено 51 згорток клейкої стрічки чорного кольору з поліетиленовими пакетами з пазовою застібкою з порошкоподібною психотропною речовиною білого кольору, які остання зберігала з метою подальшого збуту.

Згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/111-23/44550-НЗПРАП від 23.08.2023 у наданій на дослідження речовині білого кольору, що містились в трьох полімерних пакетах виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС. Загальна маса 4-ММС в речовинах становить 1,577г.

Згідно даних протоколу затримання від 22.08.2023, цього ж дня о 13 год. 15 хв. затримано ОСОБА_7 у порядку ст. 208 КПК України.

23.08.2023 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 307 КК України.

24.08.2023 старший слідчий СВ Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 24.08.2023 задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів строком до 20.10.2023 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваній ОСОБА_7 заставу в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 грн. у національній грошовій одиниці, та покладено на неї, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його наслідки, характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, не працює, не заміжня, має постійне місце реєстрації та проживання, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, п. 2 5 ст. 182, ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваної, обставини інкримінованого їй кримінального правопорушення, процесуальну поведінку підозрюваної, дійшов обґрунтованого висновку про можливість визначення їй застави у виді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень, з покладенням на неї, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 .

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю інкримінованого їй кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваної до вчинення інкримінованого їй злочину.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі посилання на недоведеність неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, спростовується змістом оскаржуваної ухвали.

Твердження апелянта про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи конкретні обставини інкримінованого злочину та дані про особу підозрюваної їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 не вчиняла жодних спроб переховування від органу досудового розслідування та добровільно надала пояснення працівникам поліції, не забезпечують впевненості у подальшій належність процесуальній поведінці підозрюваної та не спростовують існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Посилання захисника на міцність соціальних зв`язків підозрюваної ОСОБА_7 за місцем постійного проживання, та наявність батька, якому вона допомагає, а також на відсутність судимостей у підозрюваної, не спростовують висновків слідчого судді про існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, посилаючись на те, що ОСОБА_7 навчається в Національній академії внутрішніх справ України, та за місцем навчання характеризується позитивно, захисником не надано підтвердження вказаних обставин.

Натомість, як убачається з даних долученого до матеріалів клопотання наказу ректора Національної академії внутрішніх справ України ОСОБА_12 від 20.04.2023 №191/с, ОСОБА_7 21.04.2023 звільнено з посади курсанта 2-го курсу та відраховано з числа здобувачів ступеня вищої освіти бакалавра.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 серпня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3