Дата документу 08.11.2023 Справа № 333/8533/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/8533/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/637/23 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції через підсистему відеоконференцзв`язку,

розглянула 8 листопада 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, військовослужбовця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 29.09.2023 року слідча СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001466 відносно ОСОБА_8 , за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне придбання у невстановлену слідством точну дату, але не пізніше 28.09.2023 року, придбав предмет схожий на гранату, що відповідно до довідки категорії вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 27.09.2023 є гранатою іноземного виробництва «М-67» на спусковій скобі якої мається маркуванням 10-04-22, після чого, у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, тобто без передбаченого законом дозволу, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з особистих спонукань, зберігаючи її при собі, переніс до ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , витягнув запобіжну чеку з бойової гранати «М-67», яка в свою чергу служить для втримання спускового важеля на трубці ударного механізму, тим самим привів її в бойову готовність, після чого кинув на територію домоволодіння, що призвело до вибуху та пошкодження автомобіля марки «Ford Mondeo» у кузові сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Крім цього, ОСОБА_8 , 27.09.2023 приблизно о 21:55 год., з метою умисного пошкодження чужого майна шляхом вибуху, маючи при собі бойову гранату типу «М-67» з запалом, прийшов до ділянки місцевості поблизу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пошкодження майна потерпілих ОСОБА_12 , через неприязні відношення, з мотивом пов`язаним з ревнощами до дружини ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті пошкодження майна шляхом вибуху, витягнув запобіжну чеку з бойової гранати «М-67», яка в свою чергу служить для втримання спускового важеля на трубці ударного механізму, тим самим привів її в бойову готовність, після чого кинув на територію домоволодіння, що призвело до вибуху та пошкодження автомобіля марки «Ford Mondeo» у кузові сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником ОСОБА_11 та постійним користувачем є ОСОБА_10 , чим заподіяв потерпілим майнову шкоду, після чого, ОСОБА_8 зник з місця вчинення кримінального правопорушення у невідомому напрямку.

28.09.2023, слідчим слідчого відділення відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку ст.208 КПК України (фактично затриманий о 07:45 год. 28.09.2023).

У судовому засіданні слідча підтримала клопотання у повному обсязі, послалася на обставини, які у ньому викладені, а також зазначила, що у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою перелічені достатні підстави для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 року задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 28.09.2023 року по 26.11.2023 року включно.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважав встановленим та доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаних кримінальних правопорушень, та слідчим доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбаченим ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не визначив розмір застави у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що даний запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваного можливо було застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Висновки слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання. ОСОБА_8 є військовослужбовцем, якій добровільно вступив в лав ЗСУ, визнав свою вину, взяв участь у слідчому експерименті, готовий відшкодувати матеріальну шкоду потерпілим, страждає на хворобу серця.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та наполягала на її задоволенні.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, відомості стосовно особистості підозрюваного, обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, врахував суспільно-небезпечний характер, тяжкість кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також врахував дані про особу підозрюваного.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним органом досудового розслідування.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є обґрунтованими.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування або суду, суд бере до уваги серйозність висунутої останньому підозри за вчинення тяжких злочинів із застосуванням бойового предмету вибухової дії направленої в бік цивільних осіб, зухвалість поведінки підозрюваного, та очікуване покарання, також дані про його особу, який зареєстрований і проживає в іншій області, а в умовах воєнного стану, який на теперішній час діє в Україні, ризик переховування лише збільшується, що свідчить про доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Стосовно доведеності ризику, передбаченого п.3 ст.177 КПК України, відносно того, що підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілих у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що він є також в повній мірі доведений, остільки на теперішній час в ході досудового розслідування проводиться повне та всебічне вивчення та встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, та ОСОБА_8 , розуміючи фактичні обставини та знаючи місце проживання і роботи потерпілих, може впливати на них для надання сприятливих для нього пояснень.

Також судова колегія зауважує на даних про особу підозрюваного, який хоча в силу ст.89 КК України не судимий, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є військовослужбовцем та має безпосередній доступ до боєприпасів, зброї та вибухівки, за місцем служби характеризується задовільно, що вочевидь свідчить на користь висновку слідчого судді про обґрунтованість передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно необґрунтованості певних ризиків, передбачених ст.177 КК України не знайшли свого підтвердження і під час перегляду оскаржуваного рішення апеляційним судом.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи захисника про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки більш м`який запобіжний захід, з великою вірогідністю може виявитися нездатним гарантувати запобігання встановленим ризикам.

Посилання захисника на визнання підозрюваним провини та готовність відшкодувати матеріальну шкоду потерпілим не спростовують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також колегія суддів вважає безпідставними і посилання захисника на наявність у підозрюваного хвороби серця, як на підставу неможливості перебування під вартою, оскільки будь-яких доказів, які б підтвердили, що підозрюваний через наявність хвороби не може триматися під вартою, апеляційному суду не було надано.

Сукупність наведених обставин засвідчує, що обраний вид запобіжного заходу зможе належним чином забезпечити поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів із застосуванням насильства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, що обумовлює відхилення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4