Справа № 683/1775/21
У Х В А Л А

15 листопада 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді Старокостянтинівського районного суду перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У зв`язку з тим, що 17 листопада 2023 року закінчується строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в обґрунтування якого зазначив, що строк тримання під вартою обвинуваченого спливає, розгляд справи ще не закінчено, на даний час підстав для зміни вказаного запобіжного заходу немає, оскільки обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був обґрунтований відповідними ризиками, які на даний час існують.

Потерпіла в судовому засідання підтримала клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачений та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого спливає, розгляд справи ще не закінчено, на даний час підстав для зміни вказаного запобіжного заходу немає, оскільки обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був обґрунтований відповідними ризиками, які на даний час існують.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні умисного тяжкого злочину, який за своїм характером представляє особливу суспільну небезпеку та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років. У справі не з`ясовані всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, в тому числі не допитані свідки, а відтак обвинувачений, знаходячись на волі, може незаконно на них впливати або ж перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від судуз метою уникнення від кримінальної відповідальності та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки офіційно не працевлаштований, раніше судимий та без будь-яких джерел доходу, а тому суд вважає, що продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним.

Наведене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та що такі заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень по справі, тому підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу на інший, більш м`який запобіжний захід, суд не вбачає, оскільки обставини, враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, не змінились.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд також враховує, що своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Наявність у ОСОБА_5 постійного місця проживання, у даному випадку не є визначальними, адже забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З врахування положень ст.197 КПК України, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою до 13.01.2024 року включно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 31, 177, 194, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 13 січня 2024 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 про зміну міри запобіжного заходу, відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: