ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/461/24 Справа № 203/4400/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002748 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Васильківське Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз:

- 10.12.2014 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1, 4 ст.358, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 дня позбавлення волі. 29.12.2017 року звільнений по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкція ч.4 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Таким чином, максимальне покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України не може перевищувати 6 років 8 місяців, проте суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років; також вирішено питання щодо речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, 11.07.2023 року, приблизно о 11.08 годин, ОСОБА_8 , в період дії воєнного стану, перебуваючи біля торгівельного комплексу «Слов`янський», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, буд. 1 побачив раніше не знайомого йому потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий рухався по пішохідному переходу вздовж проїжджої частини, розташованої поблизу вищевказаної адреси, тримаючи в лівій руці клітчату сумку чорного кольору з вставками синього кольору, всередині якої знаходились грошові кошти на загальну суму 13 185 грн, яку ОСОБА_8 визначив об`єктом свого кримінально - протиправного посягання, та у нього раптово виник прямий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.

Далі, ОСОБА_8 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, усвідомлюючи те, що його дії є очевидними для свідків та потерпілого ОСОБА_10 , діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, з метою подавити волю потерпілого ОСОБА_10 до можливого опору, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним у момент застосування, шляхом ривка за сумку, яку потерпілий ОСОБА_10 тримав в лівій руці, порушив рівновагу останнього, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_10 впав на асфальтну ділянку місцевості, отримавши тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани в тім`яній області по центру з переходом ліворуч, що розташована на тлі садна - відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день); а також трьох саден на передньо-зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. В результаті вищевказаних дій ОСОБА_8 подавив волю ОСОБА_10 до можливого опору, внаслідок чого, останній відпустив з рук власну клітчату сумку з грошовими коштами.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_8 вихопив клітчату сумку з грошовими коштами на загальну суму 13 185 грн, та таким чином відкрито намагався заволодіти майном, що належить потерпілому ОСОБА_10 .

Після цього ОСОБА_8 , утримуючи при собі викрадене майно, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак, з причин, які не залежали від його волі не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, у зв`язку із тим, що був затриманий пересічними громадянами.

Таким чином, ОСОБА_8 намагався спричинити потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 13 185 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого, який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, тому апеляційним судом не перевіряється.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, за яке вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2023 року йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а тому за вчинення замаху на кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, покарання згідно із ч. 3 ст. 68 КК України не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, що складає 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Отже, ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України має бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, а допущені судом першої інстанції порушення відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку суду щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання.

Згідно зі ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пункт 1 частини 1 статті 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи те, що судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вирок підлягає зміні відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

Вимоги обвинуваченого в суді апеляційної інстанції щодо призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі не заслуговують на увагу, оскільки стороною захисту апеляційна скарга на вирок подана не була.

Що стосується клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо застосування до нього ст.616 КПК України, то воно не підлягає задоволенню, оскільки вимоги цієї статті не передбачають можливості зміни запобіжного заходу особі, щодо якої вже ухвалено вирок.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2023 року - задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4