Провадження №1-кп/127/605/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2022 р. за № 0000383, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 191 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,

представника юридичної особи Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 191 Кримінального кодексу України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору з підстав, наведених у письмовому клопотанні, зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України, письмове повідомлення про підозру здійснюється: адвокату, депутату місцевої ради, депутату Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільському, селищному, міському голові - Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень. Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України. Однак, під час вручення підозри прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_4 йому не роз`яснені права підозрюваного. Право знати та розуміти, в чому особа підозрюється (обвинувачується), є одним із складових елементів визначеного в статті 6 Конвенції права на справедливий суд. Відповідно до статті 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором і має містити, крім іншого, прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення, та підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 КПК України. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 481 КПК України, письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень. Така норма дублює положення п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою теж передбачено, що повідомлення про підозру адвоката у вчиненні кримінального правопорушення може бути здійснене виключно Генеральним прокурором, його заступником, прокурором Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя. Повідомлення про підозру було вручено йому прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_4 за дорученням виконуючого обов`язки керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 . Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 481 КПК України, генеральний прокурор (виконувач обов`язків Генерального прокурора), його заступник, керівник обласної прокуратури може доручити іншим прокурорам здійснити письмове повідомлення про підозру особам, визначеним частиною першою цієї статті, у порядку, передбаченому частинами першою і другою статті 278 цього Кодексу. Однак, здійснення йому повідомлення про підозру не входить до кола повноважень виконуючого обов`язки керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 , а, отже, не може бути ним доручене прокурору Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_4 в порядку ч. 2 ст. 481 КПК України. Крім того, ураховуючи п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України, виконуючий обов`язки керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 не вправі давати доручення про здійснення письмового повідомлення про підозру адвокату іншим службовим особам. Це виняткове повноваження керівника Вінницької обласної прокуратури. Підозрюваною особа стає з моменту вручення їй повідомлення про підозру. Повідомлення про підозру адвокату мав підписати і вручити саме керівник Вінницької обласної прокуратури. Вручення повідомлення про підозру іншим прокурором є врученням його неналежною (неуповноваженою) особою і не має своїм наслідком залучення його до участі у кримінальному провадженні як підозрюваного. Припис п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України є додатковою гарантією адвокатської діяльності, оскільки забезпечує ефективне виконання адвокатами своїх функцій шляхом установлення ускладненого порядку кримінального переслідування. Такий порядок передбачає запровадження додаткових заходів захисту від можливого використання незаконних методів, спрямованих на перешкоджання діяльності адвокатів, чинення на них тиску у зв`язку із адвокатською діяльністю. Через недотримання стороною обвинувачення вимог статті 481 КПК повідомлення про підозру було здійснено неповноважною особою. Водночас, здійснення повідомлення про підозру неналежним суб`єктом має правові наслідки - така особа не вважається притягнутою до кримінальної відповідальності. На це вказує й практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у пункті 46 рішення від 27 лютого 1980 року № 6903/75 у справі Девеер проти Бельгії (Deweer V. Belgium) зазначається, що «для цілей частини першої статті 6 Конвенції «звинувачення» (charge) може бути визначене як офіційне повідомлення, надане індивіду компетентним суб`єктом про те, що така особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження. Проте, в обвинувальному акті від 20.06.2023 р. зазначені невірні анкетні дані юридичної особи, а саме - Служба автомобільних доріг у Вінницькій області, оскільки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що з 05.04.2023 р. юридичної особи з такою назвою (найменуванням) не існує. За змістом положень ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі складові, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Разом з цим, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження порушують вимоги ст. 23 КПК України безпосередності дослідження судом доказів, оскільки виклад фактичних обставин містить посилання на конкретні докази - висновок експерта від 16.06.2022 №336/356 відносно потерпілої ОСОБА_5 , які є в розпорядженні сторони обвинувачення та до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкривають сутність вказаних доказів, які підлягають доказуванню у суді, що є неприпустимим, суттєвим недоліком та суперечить вимогам ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню обвинувального акту до судового розгляду. Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Як вбачається зі змісту обвинувального акту (абзац 4 арк. 2, розділ «Виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень») допущено натуралізацію опису злочину «...тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої великогомілкової кістки у середній третині та лівої малогомілкової кістки у нижній третині зі зміщенням та закритого перелому внутрішньої кісточки лівої гомілки без зміщення.», що є недопустимим з огляду на положення ст. 3 Конституції України. Крім того, в обвинувальному акті відсутні відомості про обставини, які обтяжують покарання, зокрема, зазначаючи анкетні дані потерпілої, прокурором зазначено, що потерпіла ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, є особою похилого віку. В матеріалах кримінального провадження є пенсійне посвідчення особи. Згідно ст. 10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року. Однак, незважаючи на викладене формулювання обвинувачення, згідно п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, в обвинувальному акті прокурором не зазначено про обставини які, обтяжують покарання, а саме: кримінальне правопорушення щодо особи похилого віку, що суперечить приписам п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України. Крім того, вважає, що обвинувальний акт не відповідає іншим вимогам КПК України, а саме: не зазначено конкретне місце події, що може істотно вплинути на його права при судовому розгляді. Так, в обвинувальному акті зазначено, що « ОСОБА_3 , 20.04.2022 р. близько 20 години 40 хвилин, знаходячись на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 , на грунті тривалих неприязних відносин, наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 ...». При цьому, в обвинувальному акті зазначено, що він помітив ОСОБА_5 на другому поверсі біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , тобто за межами її квартири. Надалі, вже зазначено, що ОСОБА_5 перебувала в рамі вхідних дверей квартири, з якої її потянули на сходинковий майданчик та штовхнули в напрямку вхідних дверей, нанесено один удар по лівій нозі нижче коліна і вона впала на підлогу. Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета вчиненого; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання. Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням тощо. Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист, що чітко визначено національним законодавством, в тому числі, і рішеннями Європейського суду з прав людини. Однак, всупереч положенням КПК України, в обвинувальному акті не вказано конкретне місце події, зокрема, не зазначено, який під`їзд другого поверху будинку, який сходинковий майданчик (поверховий чи міжповерховий), до яких вхідних дверей штовхнули ОСОБА_10 (її квартири, іншої квартири чи під`їзду), яким способом завдані тілесні ушкодження, на які вказує прокурор, посилаючись на висновок експерта від 16.06.2022 № 336/356. Також, в обвинувальному акті відсутні відомості про місце події за ч. 1 ст. 191 КК України. При цьому прокурор вказує юридичну адресу Служби автомобільних доріг у Вінницькій області: м. Вінниця, вул. Єрмака, 2-А. Проте, адміністративна будівля Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, в якій я працював, розміщена за адресою: провулок Єрмака, 8, м. Вінниця. За таких обставин, коли прокурором в обвинувальному акті не зазначено час та місце вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 191 КК України, вважає, що має місце порушення вимог ч. 1 ст. 91 КПК України і це впливатиме на його права при судовому розгляді. Вважає, що обвинувальний акт затверджено не належним прокурором. Постановою заступника керівника Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_11 від 25.01.2023 р. визначено групу прокурорів у кримінальному проваджені № 0000114 за ч. 1 ст. 191 КК України, старшим групи прокурорів призначено прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_12 , якому доручено керувати діями інших прокурорів. Положеннями ст. 37 КПК України визначено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених ч. ч. 4, 5 ст. 36, ч. 3 ст. 37, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 341 КПК України. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 3 КПК України, керівником органу прокуратури є_Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень. Постановою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_13 від 01.06.2023 р. замінено групу прокурорів у кримінальному проваджені № 0000383 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 191 КК України, визначено старшим групи прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_4 . Однак, після об`єднання кримінальних проваджень постановою керівника прокуратури не визначалася група прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні № 0000383 за ч. 1 ст. 122 , ч. 1 ст. 191 КК України. Тому, неможливо було й замінювати прокурорів, що не визначені. Окрім того, з огляду на положення ст. 37 КПК України, ст. 17 Закону України «Про прокуратуру», заступник керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_13 не має права видавати письмові накази адміністративного характеру щодо прокурорів Вінницької окружної прокуратури Вінницької області, в тому числі визначати старшим групи прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_4 . Отже, у прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 не було повноважень затверджувати обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0000383 за ч. 1 ст. 122 , ч. 1 ст. 191 КК України, який не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Крім того, формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням. В обвинувальному акті взагалі відсутній мотив вчиненого правопорушення та яку мету переслідував обвинувачений при винесені ноутбука за межі приміщень Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, неповернення при звільненні власнику майна, на що саме був спрямований умисел тощо. Однак, формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення. Окрім того, кримінальне провадження №0000114 від 25.01.2023 р. за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, на час внесення відомостей до ЄРДР законом не визначалось як кримінальне провадженням у формі приватного обвинувачення. Натомість, кримінальне провадження № 0000383 від 21.04.2022 р. за ознаками ч. 1 ст. 122 КК України визначено як кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення. Тому, кримінальні провадження № 0000383 від 21.04.2022 р. та № 0000114 від 25.01.2023 р. не підлягали об`єднанню. Дані обставини в сукупності свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, і така невідповідність є суттєвою та не дає можливості призначення провадження до розгляду, так як в подальшому, через вказані суттєві недоліки не надасть можливості повно та всебічно розглянути справу по суті. Просив суд повернути обвинувальний акт прокурору.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_8 підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про повернення обвинувального акта прокурору з наведених у ньому підстав та зазначила, що доручення про здійснення письмового повідомлення про підозру повинно було виноситися прокурором у формі постанови.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, зазначені обвинуваченим обставини не є підставами для повернення обвинувального акта. Повідомлення про підозру здійснювалося нею обвинуваченому за дорученням, на той час, виконуючого обов`язки керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 , дане доручення було викладене в тексті підозри від 01.06.2023 року. Просила в задоволенні клопотання обвинуваченого відмовити.

В підготовчому судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні представник юридичної особи Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області - ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого про повернення обвинувального акта прокурору. Пояснила, що назва юридичної особи - Служба автомобільних доріг у Вінницькій області, змінилася на Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області з 05.04.2023 р., про що вони подавали відповідні документи до органу досудового розслідування.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 110 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Процедура складення обвинувального акта регламентована статтею 291 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, статтею 291 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем. Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Аналіз змісту обвинувального акта свідчить про те, що при його складанні не в повній мірі було дотримано вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, до Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 481 КПК України, письмове повідомлення про підозру здійснюється: адвокату, депутату місцевої ради, депутату Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільському, селищному, міському голові - Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень. Генеральний прокурор (виконувач обов`язків Генерального прокурора), його заступник, керівник обласної прокуратури може доручити іншим прокурорам здійснити письмове повідомлення про підозру особам, визначеним частиною першою цієї статті, у порядку, передбаченому частинами першою і другою статті 278 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, письмове повідомлення про підозру здійснювалося обвинуваченому прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 за дорученням, на той час, виконуючого обов`язки керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 відповідно до п. п. 4, 11 ч. 2 ст. 36, ч. 2 ст. 481 КПК України, дане доручення було викладене в тексті підозри від 01.06.2023 року. При цьому, суд зазначає, що КПК України не встановлено чіткої вимоги до форми викладення такого доручення, а тому твердження сторони захисту, що таке доручення має виноситись у виді постанови суд оцінює критично.

Разом з тим, суд зазначає, що обвинуваченим у письмовому повідомленні про підозру зазначено, шо повідомлення про підозру йому вручено у парку без участі адвоката, права йому не роз`ясненні. Про дані порушення обвинувачений стверджував і в підготовчому судовому засіданні. Суд зазначає, що оголошення письмового повідомлення про підозру на вулиці, в парку, а також не роз`яснення прав порушує процесуальний порядок та права особи, у тому числі, і на захист.

Крім того, суд зазначає, що в обвинувальному акті потерпілим зазначено юридичну особу - Службу автомобільних доріг у Вінницькій області. Незважаючи на те, що назва юридичної особи змінилася на Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області з 05.04.2023 року та представником потерпілої юридичної особи були надані відповідні документи щодо цього до органу досудового розслідування, що сторонами не заперечується, сторона обвинувачення не вжила заходів відповідно до ст. 291 КПК України та не вказала достовірні відомості про юридичну особу, яка є потерпілою у кримінальному провадженні.

Крім того, в обвинувальному акті потерпілою також зазначено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є особою похилого віку. Однак, стороною обвинувачення не вжито заходів відповідно до ст. 291 КПК України та належним чином не встановлено відомості про потерпілу у кримінальному провадженні, що, як наслідок, не знайшло відображення при зазначені .обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Що стосується інших обставин, на які посилається сторона захисту, суд зазначає, що під час підготовчого судового засідання, суд не може оцінювати фактичні обставини кримінального провадження, на які посилається обвинувачений у своєму клопотанні, оскільки це, відповідно до вимог ст. ст. 314, 315 КПК України, не є предметом дослідження під час підготовчого судового засідання, а підлягає встановленню під час судового розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів.

Натомість під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України.

На думку суду, таке недотримання вимог кримінального процесуального закону має наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.

Вказане позбавляє сторону захисту належним чином здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення під час судового розгляду, а також позбавляє можливості належної реалізації процесуальних прав обвинуваченим та потерпілими, що безперечно, порушує права обвинуваченого та потерпілих, які гарантуються кожній особі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про повернення обвинувального акта прокурору слід задовольнити та обвинувальний акт слід повернути прокурору.

Керуючись статтями 291, 314 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про повернення обвинувального акта прокурору - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2022 р. за № 0000383, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 191 Кримінального кодексу України, повернути прокурору Вінницької окружної прокуратури Вінницької області.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя