Справа № 303/1264/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/99/20 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2018 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м.Золотоноша Черкаської області та мешканки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженої, непрацюючої, раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2018 року ОСОБА_8 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.190 КК України та виправдано через недоведеність наявності в її діянні складу кримінального правопорушення.

Речові докази: диск «16Х DVD+R - «ARITA» 4.7 ГБ, відео 120 мін, обліковий №14/372, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, ухвалено залишити при матеріалах кримінального провадження; грошові кошти в сумі 670 доларів США та 100 Євро, з яких 2 купюри номіналом по 100 доларів США кожна, серія та номер НВ13534748, НF 7837387 С, дев`ять купюр номіналом по 50 доларів США кожна, серія та номер IL19448887A, GF36766604A, IL35723500A, IA16124010A, IL24674421A, IC03990014A, IB02039963A, IA27347870A, IH05100815A, грошову купюру номіналом 20 доларів США серія та номер ІЕ55066997С, та дві купюри номіналом по 50 Євро серія та номер Х8, Z3, які повернуті прокурору після їх дослідження в судовому засіданні ухвалено повернути потерпілому ОСОБА_9 ; службове посвідчення НОМЕР_1 , видане на прізвище ОСОБА_6 слідчого СВ Мукачівського МВ ГУМВС від 09.10.2009 року, дійсне до 09.10.2013, яке знаходиться при матеріалах кримінального провадження, відеокасету із записом огляду місця події від 10.02.2010 та відеозапис оперативно-розшукових заходів отримання фактичних даних про вимагання та отримання хабара ОСОБА_6 від 10.02.2010, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, зразок маркеру, зразок порошку люміноформ ФК-6, марлеві тампони із змивами з долоней рук ОСОБА_6 , контрольний ватно-марлевий тампон, які знаходиться при матеріалах кримінального провадження, ухвалено залишити при матеріалах кримінального провадження.

Згідно з вироком, - ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, як працівник правоохоронного органу та представник влади, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, шляхом обману та зловживання довірою громадянина ОСОБА_9 , вдалася до вчинення відносно нього шахрайських дій.

Зокрема, слідча СВ Мукачівського МВ ГУМВС ОСОБА_6 , під час розслідування кримінальної справи №2100810 відносно громадянина ОСОБА_9 за фактом вчинення ним крадіжки, в період з кінця січня по 10 лютого 2010 року, точний час у ході досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, зловживаючи довірою ОСОБА_9 , а саме недобросовісно використовуючи довірливі відносини, які склалися між нею та потерпілим у ході розслідування кримінальної справи №2100810, ввела останнього в оману, що виразилося в систематичних погрозах з боку ОСОБА_6 ініціювати обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також у брехливих і безпідставних обіцянках ОСОБА_6 вирішити за матеріальну винагороду в майбутньому питання призначення ОСОБА_9 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, при цьому, не маючи реальної можливості виконати дану обіцянку, оскільки інкримінований злочин останнім був вчинений під час відбуття іспитового терміну покарання за раніше вчинений злочин, про що ОСОБА_6 достовірно знала, так як в матеріалах кримінальної справи №2100810 по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.2 ст.185 КК України на 85 аркуші була наявна постанова Сихівського районного суду м.Львова від 29.05.2009, згідно якої ОСОБА_9 було звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 15 днів за попередньо вчинений ним злочин, внаслідок чого увійшла в довіру ОСОБА_9 та останній на пропозицію ОСОБА_6 погодився на передачу їй грошових коштів у розмірі 800 доларів США, про що ОСОБА_9 07 лютого 2010 року повідомив управління СБУ в Закарпатській області. Вказаними діями ОСОБА_6 спонукала потерпілого ОСОБА_9 добровільно передати їй зазначені грошові кошти.

В подальшому, 10 лютого 2010 року, слідча СВ Мукачівського МВ ГУМВС України в Закарпатській області ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що 02 лютого 2010 року нею закінчено досудове розслідування кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.2 ст. 185 КК України та 05 лютого 2010 року матеріали зазначеної кримінальної справи в порядку ст.225 КПК України (1960 року) були скеровані до прокурати міста Мукачево, реалізовуючи свій корисливий мотив та умисел на незаконне заволодіння коштами ОСОБА_9 , не маючи мети і реальної можливості виконати дану потерпілому обіцянку посприяти уникненню від відповідальності, не пов`язаної з позбавленням волі, скориставшись довірою ОСОБА_9 , шляхом обману, який полягав у обіцянці вирішення питання стосовно призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі ОСОБА_9 у кримінальній справі № 2100810 за його обвинуваченням, у приміщенні свого службового кабінету №72, що розташований в адміністративній будівлі Мукачівського МВ ГУМВС України в Закарпатській області, за адресою м.Мукачево, вул. Ярослава Мудрого, 8, близько 11 години, як службова особа одержала від ОСОБА_9 наперед обумовлену нею суму грошових коштів в сумі 670 доларів США та 100 Євро (орієнтовний еквівалент 800 доларів США), після чого відразу була викрита працівниками СБУ в Закарпатській області на місці вчинення злочину.

Відповідно до листа управління Національного банку України в Закарпатській області від 16 лютого 2010 року, станом на 10 лютого 2010 року за курсом НБУ, вартість грошових коштів в сумі 670 доларів США та 100 Євро становила 6 462 грн. Своїми діями ОСОБА_6 спричинила ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 6 462 гривень.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що за результатами даного судового розгляду вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України не доведена.

На вказаний вирок суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вважає вирок суду незаконним і необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на підставі ст.49 КК України звільнити останню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Також в апеляційний скарзі міститься клопотання про повторне дослідження доказів.

Обвинувачена ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора в якому зазначила, що подана апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції, під час судового розгляду справи та ухваленні виправдовувального вироку, повно та об`єктивно провів судовий розгляд, висновки суду, які він виклав у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, правильно застосував закони України про кримінальну відповідальність, а також дотримався норм кримінально-процесуального закону. Отже вважає, що вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а доводи та підстави для скасування виправдовувального вироку, які зазначені в апеляційній скарзі прокурора, є безпідставними, надуманими, помилковими та не знайшли свого підтвердження. На підставі викладеного, просить суд виправдовувальний вирок залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинувачену ОСОБА_6 , яка заперечила доводам апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ст.17 КПК України регламентують, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи.

Крім того, ст.62 Конституції України закріплено принцип, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніві щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, із яких суд відкидає докази обвинувачення. В мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі й поданих у судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, - рішення суду про виправдання ОСОБА_8 є правильним, оскільки в його основу покладено досліджені в судовому засіданні докази, у тому числі і ті, на які вказує в апеляційній скарзі прокурор, яким суд дав належну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності.

Зокрема, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд під час розгляду кримінального провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено ОСОБА_8 обвинувачення, допитав безпосередньо потерпілого, свідків, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них в їх сукупності і взаємозв`язку.

Так, з матеріалів кримінального провадження та виправдувального вироку вбачається, що в ході судового розгляду ОСОБА_8 свою вину не визнала, повністю заперечила вчинення нею кримінального правопорушення. Пояснила, що в 2010 році до неї в провадження надійшли матеріли справи за ч.1 ст. 185 КК України, підозрюваним був ОСОБА_9 , який написав явку з повинною. З перших днів проведення досудового слідства у справі вона надавала різні запити, вирішувала питання щодо обрання запобіжного заходу, допиту потерпілого, відтворення обстановки та обставин події, а коли отримала інформацію про наявність в підозрюваного судимості, перекваліфікувала його дії з ч.1 ст. 185 на ч.2 ст. 185 КК України, склала обвинувальний висновок та направила матеріали справи до суду.

Після того, 05 лютого 2010 року, коли справа була направлена до суду, до неї прийшов ОСОБА_9 та почав розповідати, що в нього хворіє дружина, просив допомогти йому знайти захисника або порадити когось, говорив, що претензій до неї в нього ніяких немає. Вони обговорювали суму за послуги захисника, орієнтовна сума яких складала 1000 доларів США, при цьому про вирішення питання щодо міри покарання вони не говорили.

10 лютого 2010 року, коли в службовому кабінеті її було затримано працівниками СБУ, зайшов потерпілий ОСОБА_9 та сказав, що в нього є гроші для захисника, показав їх, назвав суму та вийшов. Після цього відразу до її службового кабінету забігли працівники СБУ, провели її затримання, а потім зайшов слідчий Кавка з понятими та почали проводити огляд кабінету, де на робочому столі були знайдені помічені гроші. Нікого обманювати вона не хотіла та не мала наміру отримувати гроші, оскільки їй ніхто не пропонував, хотіла тільки допомогти ОСОБА_9 знайти захисника, тому що пожаліла його.

Дану справу, яку вона особисто порушила, розслідувала з 11.01.2010 року по 02.02.2010 року. Під час слідства ОСОБА_9 захисника мати не бажав, до неї з таким питанням не звертався. Вона знала, що він раніше судимий, оскільки пізніше отримала вимогу про наявність судимості, тому перекваліфікувала злочин на ч.2 ст. 185 КК України. Ніякої мови щодо зміни ОСОБА_9 запобіжного заходу під час проведення слідства не було.

Грошові кошти були виявлені працівниками СБУ в неї на робочому столі, під якимось паперами та справами, однак як вони там опинилися вона не знає. Спочатку зайшли працівники СБУ, а потім через деякий час зайшли слідчі. ОСОБА_9 перед тим показував їй грошові кошти, але що він з ними зробив вона не бачила, оскільки в цей час знімала з себе курточку, бо тільки зайшла до кабінету. Сама розмова між нею з ОСОБА_9 проходила 3-5 хвилин, гроші вона бачила в руках в ОСОБА_9 , особисто вона їх в руки не брала.

Зазначених показань ОСОБА_8 дотрималася і в ході апеляційного перегляду даної справи. Просила вирок залишити без зміни.

Приймаючи судове рішення колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне: ключовими доказами сторони обвинувачення, на якому ґрунтувалося обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, такі які були досліджені судом першої інстанції є:

протокол усної заяви про злочин від 07 лютого 2010 року, згідно якого ОСОБА_9 просив притягнути до відповідальності за вимагання від нього хабара в розмірі 800 доларів США слідчого СВ Мукачівського МВ ГУМВСУ в Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_6 . Згідно вказаної заяви, обвинувачена вимагала у потерпілого гроші за поверхневе розслідування відносно нього кримінальної справи, обрання міри запобіжного заходу, не пов`язаної з позбавленням волі, не внесення до обвинувального висновку обтяжуючих покарання обставин, а також вирішення в майбутньому питання з суддею про призначення іспитового строку.

З аналізу даної заяви вбачається, що потерпілий не перебував з обвинуваченою у жодних довірливих відносинах, вона його ні в чому не обманювала, а вимагала. Цією заявою орган досудового розслідування не тільки не підтверджує наявність в діях ОСОБА_6 ознак шахрайських дій, а і повністю їх спростовує.

Як вказано у досліджуваній заяві, до неї ОСОБА_9 додав диктофон із записом розмови, що відбувалася між ним та ОСОБА_6 05.02.2010 року, та була ним зроблена з власної ініціативи. Однак, в судовому засіданні такий диктофон не оглядався, запис, що містилась на ньому, не досліджувалася.

За клопотанням сторони обвинувачення в судовому засіданні досліджено довідку меморандум від 07.02.2010 року, згідно якої зафіксовано розмову між заявником ОСОБА_9 та об`єктом ОСОБА_6 . Дана довідка складена оперуповноваженим УСБУ в Закарпатській області, однак, на підставі чого, звідки взявся зміст інформації, на якому пристрої вона була записана, в довідці не зазначено. Така довідка не відповідає жодним вимогам КПК України щодо допустимості доказів, а тому не може бути прийнятою до уваги судом.

Згідно протоколу отримання грошових коштів від 10.02.2010 року з ілюстрованою таблицею до нього, оперуповноважений спецпідрозділу Управління СБ України в Закарпатській області старший лейтенант ОСОБА_10 в присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за участю спеціаліста, співробітників спецпідрозділу по БКОЗ України в Закарпатській області, отримав від громадянина ОСОБА_9 грошові кошти на суму 670 доларів США та 100 Євро, які за його словами вимагає від нього слідчий СВ Мукачівського МВ ГУМВСУ в Закарпатській області ОСОБА_6 в якості хабара.

Відповідно до протоколу вручення грошових коштів від 10.02.2010 року, оперуповноважений спецпідрозділу Управління СБ України в Закарпатській області старший лейтенант ОСОБА_10 в присутності понятих, за участю спеціаліста, співробітників спецпідрозділу по БКОЗ України в Закарпатській області вручив громадянину ОСОБА_9 грошові кошти на суму 670 доларів США та 100 Євро для участі в проведенні оперативно-розшукових заходів під час пошуку, фіксації та отримання фактичних даних про вимагання і отримання від нього хабара ОСОБА_6 . Дані грошові кошти було оброблено порошком люмінофору ФК-6 з обох боків, у правому верхньому куті лицьової сторони кожної купюри за допомогою спеціального невидимого барвника «Маркер» помічено позначкою «Х», яка в ультрафіолетових променях світла від ультрафіолетової лампи люмінісціює синім кольором. Дані кошти отримані від ОСОБА_9 в установленому чинним законодавством порядку з метою фіксації та документування протиправних дій ОСОБА_6 .

Згідно протоколу вручення технічних засобів від 10.02.2010 року, оперуповноважений спецпідрозділу Управління СБ України в Закарпатській області старший лейтенант ОСОБА_10 на підставі постанови Апеляційного суду Закарпатської області № 0067 від 08.02.2010 року про здійснення оперативно-розшукових заходів із розмови, яка має відбутись між громадянином ОСОБА_9 та слідчим СВ Мукачівського МВ ГУМВС України в Закарпатській області ОСОБА_6 , в присутності понятих, співробітників спецпідрозділу по БКОЗ Управління СБ України в Закарпатській області, вручив громадянину ОСОБА_9 спеціальні технічні засоби BU-12, DWR-500 ТА «Вереск» та пояснив правила користування ними.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 10.02.2010 року з ілюстрованою фототаблицею до нього, проведено огляд службового кабінету № 72 СВ Мукачівського МВ ГУМВС України в Закарпатській області. В ході огляду проводився відеозапис за допомогою відеокамери «Panasonik» модель NV-GS57EE на відеокасету «SONY» DV premium 60 та фотозйомка фотоапаратом «SONY» DSCV-1. В ході огляду вилучено грошові кошти в сумі 670 доларів США та 100 Євро, гроші в сумі 300 гривень та 1 долар США, службове посвідчення НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Sony Ericsson», змиви з долоней рук ОСОБА_6 .

Вказаний відеозапис переглядався в службовому кабінеті № 109 прокуратури області, за участю о/у спецпідрозділу БКОЗ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_13 , з яким також ознайомлено понятих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , що підтверджується протоколом ознайомлення з відеозаписом від 10.02.2010 року до протоколу огляду місця події від 10.02.2010 року.

Відеокасету із записом слідчої дії досліджено в судовому засіданні першої інстанції, переглянуто відеозапис, що міститься на ній.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що протоколи отримання грошових коштів, протокол вручення грошових коштів та протокол вручення технічних засобів є недопустимими доказами, оскільки зазначені в них слідчі дії проводилися за участю осіб, які не мали права бути понятими.

Так, згідно ст. 19 Закону України «Про Службу безпеки України» в редакції, що діяла станом на лютий 2010 року, кадри Служби Безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби.

Органи військової контррозвідки є складовою системи СБУ, що передбачене ст. 9 Закону України «Про Службу безпеки України».

Таким чином, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , як солдати строкової служби військової контррозвідки, були співробітниками Служби безпеки України.

Відповідно, в судовому засіданні встановлено, що понятими при проведенні слідчих дій були особи, які фактично є співробітниками того органу, який і займався розкриттям злочину, проведенням слідчих дій.

Згідно ст. 127 КПК України 1960 року, яка діяла станом на 2010 рік, як поняті запрошуються особи, не заінтересовані в справі. Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники органів дізнання і досудового слідства.

Приймаючи судове рішення колегія суддів бере до уваги і те, що сторона обвинувачення прокурор під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, маючи свободу у наданні доказів, доведення їх переконливості перед судом, який зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює учасникам судового провадження умови для реалізації ними повноважень, поза розумним сумнівом не довела вину ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 190 КК України. Тому доводи прокурора про неповноту судового розгляду визнаються такими, що не ґрунтуються на приписах КПК України, відхиляються.

При цьому колегія суддів бере до уваги і приписи ст. 17 КПК України, які регламентують, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи.

З огляду на те, що прокурор не вказує у чому саме полягає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів доводи апелянта у цій частині також відхиляє.

Тобто, у діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування вироку суду, так як є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для скасування вироку суду першої інстанції, не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2018 року щодо обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді