ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 642/6902/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/1587/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 27 11 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб, а саме до 24 01 2024 року без визначення застави.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування ухвали та про постановлення нової про обрання щодо підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації останнього: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та на наявність у ОСОБА_6 офіційного працевлаштування, а також постійного місця реєстрації, у зв`язку з чим вважає, що до підозрюваного цілком можливо застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, в той час, як застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою є занадто суворим.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили про задоволення її вимог.

Прокурор про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від останнього не надходило. На особистій участі не наполягав.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи підозрюваного та його захисника, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0001728 від 25 11 2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достеменно обізнаний про введення військового стану, починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжувався та діє на сьогоднішній день, відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, 25.11.2023 о 12 годині 20 хвилин прибув до приміщення ТОВ «Споживчий центр ТМ Швидко Гроші» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 152, для заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я раніше йому незнайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, ОСОБА_6 взяв з собою належний йому пневматичний пістолет, який було вирішено використати в якості знаряддя скоєння кримінального правопорушення. Крім того, він одягнув на голову капюшон куртки, пов`язку - на обличчя, тим самим сховавши його, сів на стілець позаду ОСОБА_8 та став чекати коли вона отримає грошові кошти від ОСОБА_9 .

Надалі, о 12-23 годині після передачі ОСОБА_9 грошових коштів в сумі 3000 гривень ОСОБА_8 взяли їх до долоні правої руки. Зненацька для останніх, ОСОБА_6 підвівся, підійшов ззаду до ОСОБА_8 , дістав з правої кишені куртки пневматичний пістолет та погрожуючи їй застосуванням пістолета, який тримав у правій руці, скоїв розбійний напад на потерпілу.

Так, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом погрози застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, з метою заволодіння грошових коштів ОСОБА_8 , вихопив лівою рукою з долоні потерпілої грошові кошти в сумі 3000 гривень.

Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, направивши пістолет на ОСОБА_9 , наблизився до неї, перевірив шухляди на її робочому місці, змусив взяти потерпілу ключі від сейфу з грошовими коштами та відчинити його замок. Відчинивши двері сейфу, ОСОБА_6 взяв з нього грошові кошти в сумі 20000 гривень.

Після цього, ОСОБА_6 заховав здобуті грошові кошти під вдягнену на ньому куртку, з місця скоєння кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

В результаті розбійного нападу ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 3000 гривень, а потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 20000 гривень.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, тобто: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

26 11 2023 о 10-37 годині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України.

26 11 2023, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

27 11 2023 року слідчий звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , посилаючись на обґрунтованість повідомленої останньому підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів вважав неможливим.

В обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий посилався на долучені до клопотання докази, а саме:

- заяву потерпілої ОСОБА_9 ,

- покази потерпілої ОСОБА_9

- заяву ОСОБА_8 ,

- покази наданими потерпілою ОСОБА_8 ,

- протоколи пред`явлення речей для впізнання,

- фактичні дані, отримані в ході огляду місця події від 25.11.2023 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- покази надані свідком ОСОБА_10 ,

- покази свідка ОСОБА_11 ,

- протокол пред`явлення осіб для впізнання,

- протокол пред`явлення особи для впізнання за ознаками голосу та мовлення,

- покази свідка ОСОБА_12 ,

- протокол оглядів предметів,

- фактичні дані, отриманими в ході обшуку місця фактичного мешкання підозрюваного ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 від 26.11.2023;

- речові докази (вилученим предметом, зовні схожим на пістолет, грошовими коштами, речами та ін.).

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя врахував особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, в той час, як раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При цьому, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги вказані ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, зокрема враховуючи повідомлену ОСОБА_6 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, яке є особливо тяжким злочином і за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років з конфіскацією майна, не виключена можливість переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Враховуючи обізнаність підозрюваного щодо місця мешкання потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, не можна виключати можливість незаконного впливу ОСОБА_6 на останніх з метою змусити їх відмовитись від раніше наданих свідчень щодо обставин скоєного кримінального правопорушення.

Крім того, зважаючи на неодноразові судимості ОСОБА_6 за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, не виключений факт вчинення останнім іншого у тому числі аналогічного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Істотних же порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення судом першої інстанції обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_6 має постійне місце мешкання, місце реєстрації та працевлаштування, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її зміни на цьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 27 11 2023 року про застосування до підозрюваного за ч.4 ст. 187 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 24 01 2024 року, включно, без визначення застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4