30.11.2023
Справа № 331/2881/23
Провадження № 1-кс/331/2249/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенант юстиції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження №0000027 від 04.01.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 23.11.2023 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором , у кримінальному провадженні №0000027 від 04.01.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, про арешт майна.

У вказаному клопотанні слідчий просив накласти арешт на майно тимчасово вилучене 21.11.2023 під час проведення обшуку домоволодіння за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання вмотивоване тим, що Слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 04.01.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, громадянин України ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, перебуваючи у

м. Мелітополь Запорізької області (територія якого з 25.02.2022 року та на момент повідомлення про підозру є тимчасово окупованою Російською Федерацією (далі за текстом РФ) територією України), займаючи посаду директора «Муниципального унитарного предприятия «Мелитопольский асфальтобетонный завод» (зареєстровано в «едином реестре юридических лиц» за «основным государственным регистрационным номером» 588, далі за текстом МУП «Мелітопольский АБЗ») та будучи володільцем та генеральним директором «Общества с ограниченной ответственностью «СК-ДОР», далі за текстом «ООО «СК-ДОР» (зареєстровано в «едином реестре юридических лиц» за «основным государственным регистрационным номером» 153), діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою завдання шкоди України вчинив пособництво державі-агресору шляхом реалізації рішень окупаційної адміністрації держави-агресора так званої Військово-цивільної адміністрації м. Мелітополь (мовою оригіналу «Военно-гржданской админимтрации г. Мелитополь»), а також шляхом підготовки та передачі представникам держави агресора посадовим особами Общество с ограниченой ответственньостью строительнопроизводительная компания "ЗЕЛЕНЫЙ ГОРОД", (далі за текстом ООО СПК «Зеленый город»), (ОРГН 567, адреса юридичної особи: м. Санкт-Петербург, буд. 140, літ. Е, генеральний директор громадянин РФ ОСОБА_6 , ІНН НОМЕР_1 . Засновники: громадянин РФ ОСОБА_7 та громадянин РФ ОСОБА_8 ) матеріальних ресурсів фортифікаційних споруд (протитанкових надовбів) для їх використання збройними формуваннями РФ під час збройної агресії проти України, а також передачі представникам держави агресора військовому коменданту м. Мелітополь, громадянину Російської Федерації, полковнику ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (обвинувальний акт стосовно якого перебуває на розгляду в Комунарському районному суді

м. Запоріжжя, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.438 КК України), який у своїй протиправній діяльності, з метою конспірації використовує позивний « ОСОБА_10 », далі за текстом ОСОБА_9 , «Сайгон», матеріальних ресурсів будівельної техніки та будівельного матеріалу для їх використання збройними формуваннями РФ під час збройної агресії проти України. Окрім цього досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 за проведення вище зазначеної протиправної діяльності отримував від окупаційної адміністрації держави-агресора грошові кошти.

В подальшому, з метою реалізації одержаних в наслідок вчинення вказаного злочину грошових коштів, ОСОБА_4 залучив невстановлених співробітників територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України №0546, далі за текстом ТСЦ №0546 та громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В серпні 2023 року ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та невстановленим досудовим розслідуванням шляхом передав отримані в наслідок вчинення протиправної діяльності грошові кошти ОСОБА_5 , який з метою легалізації вказаних кошів 30.08.2023 придбав автомобіль марки «Lexus» моделі «LX 500D», з д.н.з. НОМЕР_2 , який за шляхом залучення співробітників ТСЦ №0546 зареєстрував на ім`я ОСОБА_4 та в подальшому, а саме 03.09.2023 виїхав на вище зазначеному автомобілі за межі України.

Разом з тим, враховуючи обізнаність реальну загрозу знищення майна викликану обізнаністю ОСОБА_5 про факт проведення обшуку, а також його задокументованими діями пов`язаними із знищенням майна (видаленням переписки із ОСОБА_4 ) слідчим, з метою врятування майна від його знищення прийняте рішення проведення обшуку в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України за адресою:

АДРЕСА_1 (вказаний будинок розташовано на земельній ділянці із кадастровим номером :05:001:0609).

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_11 .

Під час проведення обшуку виявлено мобільний телефон марки «iPhone», моделі «15 Pro Max», номер моделі «MU7E3QL/A», серійний номер « НОМЕР_3 », із встановленою сім картою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , який належить та яким користується громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вище зазначений мобільний телефон, який вилучено в ході проведення обшуку, зберігає на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту вчинення кримінального правопорушення.

Також, 22.11.2023 вищевказані вилучені предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування, виникла необхідність у накладення арешту на вилучені в ході обшуку предмети, які визнано речовими доказами, через що слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням .

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 надала заяву про розгляд клопотання у її відсутність.

Представник володільця майна ОСОБА_5 ОСОБА_12 надав заперечення на клопотання, в якому в його задоволенні просив відмовити з тих підстав, що слідчим суддею не надавався дозвіл на проведення обшуку за адресою:

АДРЕСА_1 , а отже мобільний телефон вилучено незаконно. Вказане клопотання представник володільця майна просив розглянути у його відсутність та відсутнісмть ОСОБА_5 ..

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається , що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 04.01.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

21 листопада 2023 року було проведено обшук домоволодіння за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , (розташований на земельній ділянці із кадастровим номером :05:001:0609 та належить на праві власності ОСОБА_11 ).

В ході проведення зазначеної слідчої дії було виявлено та вилучено : мобільний телефон марки «iPhone», моделі «15 Pro Max», номер моделі «MU7E3QL/A», серійний номер « НОМЕР_3 », із встановленою сім картою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , який належить та яким користується громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2023 у справі 331/2881/23 (провадження 1 кс/331/2248/2023) надано дозвіл на проведення обшуку домоволодіння за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , (розташований на земельній ділянці із кадастровим номером :05:001:0609 та належить на праві власності ОСОБА_11 ) з метою виявлення та вилучення мобільного телефону марки «iPhone», моделі «15 Pro Max», номер моделі «MU7E3QL/A», серійний номер « НОМЕР_3 », із встановленою сім картою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , який належить та яким користується громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тобто, доводи представника володільця майна щодо відсутності дозволу суду на проведення обшуку домоволодіння за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , є безпідставними.

Так, згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст.170 КПК України передбачає, що випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 21.11.2023 року за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя враховує згідно ч.2 ст. 173 КПК України :

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів наданих до клопотання вбачається, що стороною кримінального провадження відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно тимчасово вилучене під час санкціонованого обшуку за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , яке відповідає критеріям визначеним в ст. 98 КПК України, визнане постановою слідчого від 22.11.2023 речовим доказом у кримінальному провадженні, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, через що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, слідчий суддя ,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання - задовольнити .

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке було вилучене 21.11.2023 під час проведення обшуку домоволодіння за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , (розташований на земельній ділянці із кадастровим номером :05:001:0609 та належить на праві власності ОСОБА_11 ), а саме на: мобільний телефон марки «iPhone», моделі «15 Pro Max», номер моделі «MU7E3QL/A», серійний номер « НОМЕР_3 », із встановленою сім картою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_4 ,ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , який належить та яким користується громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виконання ухвали доручити співробітникам Управління Служби безпеки України в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1