ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої особи ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 20.07.2021р. за №0000211, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. м.Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, не одружений, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.09.1978р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів було видано ордер А-ІІІ №5607 на право проживання у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . В період з 1978р. по 2020р. в зазначеній квартирі був зареєстрований та мешкав син ОСОБА_7 - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказана квартира приватизована не була та перебувала у власності територіальної громади м.Запоріжжя.

ОСОБА_5 , який жодних правових підстав для набуття права власності на вищевказану квартиру не мав, у невстановлений час та місці отримав завідомо неправдивий офіційний документ, який був підроблений невстановленими особами у невстановленому місці та часі, а саме, Свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.03.2005р., серійний номер НОМЕР_2 , видане на підставі розпорядження голови виконавчого комітету Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради, згідно з яким ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .

В подальшому, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим нерухомим майном шляхом обману, достовірно знаючи, що вказане Свідоцтво є підробленим, ОСОБА_5 16.11.2020р., перебуваючи у приміщенні виконавчого комітету Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, який знаходиться за адресою: Запорізька обл., Новомиколаївський р-н, с.Терсянка, вул. Карташова Євгена, б.63, надав уповноваженій особі виконавчого комітету Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області ОСОБА_13 завідомо підроблене Свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.03.2005р., серійний номер НОМЕР_2 , видане Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради, яке містило неправдиві відомості про належність ОСОБА_5 на праві приватної власності квартири АДРЕСА_2 .

На підставі цього Свідоцтва уповноважена особа виконавчого комітету Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області ОСОБА_13 , маючи неправдиве уявлення відносно об`єктивності та достовірності відомостей, відображених у вищевказаному документі, прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо квартири АДРЕСА_2 , про що внесла до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, використав завідомо підроблений офіційний документ та шляхом обману заволодів чужим нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_2 , середньою ринковою вартістю 731 000,00грн., заподіявши територіальній громаді м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради матеріальний збиток в особливо великому розмірі.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину в скоєнні цих кримінальних правопорушень визнав повністю та пояснив, що він тривалий час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_14 , має з нею спільну неповнолітню дитину, 2014р.н. ОСОБА_12 був батьком його цивільної дружини, проживав один в квартирі АДРЕСА_2 , зловживав алкогольними напоями. З родичами стосунки були недоброзичливі, а з ним він спілкувався нормально, казав, що залишить квартиру йому. Коли ОСОБА_12 помер, вони з дружиною ходили до нотаріуса і їм сказали, що права на квартиру вони не мають, оскільки вона не була приватизована. Але він хотів, щоб квартира залишилась його дружині, їх родині. Через знайомих він познайомився з людьми, які сказали, що за гроші можна зробити так, щоб квартира належала йому. Він передав цим людям ордер, технічний паспорт, ще якісь документи, які вони з дружиною знайшли після смерті ОСОБА_12 в його квартирі. Через деякий час йому віддали свідоцтво про право власності на вказану квартиру, яке було датовано 2005р. і власником квартири було зазначено його. В подальшому на підставі цього свідоцтва право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ним в державному реєстрі державним реєстратором виконкому Терсянської сільради Новомиколаївського району Запорізької області. Вчинивши так, він розумів, що свідоцтво про право власності було підробленим, незаконним і законного права на цю квартиру він не мав. В подальшому вони з дружиною навели лад в квартирі і надали її для тимчасового проживання родині, яка виїхала з тимчасово окупованої території, яка оплачує лише комунальні послуги за неї. Він щиро кається в скоєному, просить суворо не карати, оскільки він працює, має постійне місце проживання та родину, у нього на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей та матір похилого віку.

Представник потерпілої особи Запорізької міської ради ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що органом приватизації в м.Запоріжжі є районні адміністрації ЗМР в районах. Право на приватизацію житла мають наймач та члени його родини. Згідно отриманої інформації квартира АДРЕСА_2 ніколи не приватизувалась, жодних відповідних заяв від наймачів не надходило. Наймачем цієї квартири згідно з ордером був ОСОБА_7 та члени його родини дружина ОСОБА_8 , син ОСОБА_9 , невістка ОСОБА_10 . Обвинувачений ОСОБА_5 ніколи не був зареєстрований в цій квартирі як член родини ОСОБА_15 і не мав жодних прав на неї. Право власності на вказану квартиру за ОСОБА_5 було зареєстровано на підставі завідомо підробленого свідоцтва № НОМЕР_1 від 25.03.2005р. Таке свідоцтво Хортицькою районною адміністрацією ЗМР в дійсності не видавалось. ОСОБА_5 незаконно набув право власності на квартиру, яка є комунальною власністю, чим спричинив територіальній громаді м.Запоріжжя матеріальну шкоду. На даний час в цивільному судочинстві вирішується питання повернення квартири у власність громади. Вона підтримує думку прокурора щодо виду та міри покарання.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.190 КК України (в редакції станом на 16.11.2020р.), тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у особливо великих розмірах, та ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого офіційного документа, у скоєнні яких суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень особливо тяжкий злочин (ч.4 ст.190 КК України (в редакції станом на 16.11.2020р.)), та кримінальний проступок (ч.4 ст.358 КК України), особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має усталені соціальні зв`язки, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні малолітню дитину 2014р.н. та матір похилого віку, 1948р.н., працює неофіційно, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

На підставі викладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає покарання у вигляді позбавлення волі, яке слід обрати в межах санкції ч.4 ст.190 КК України (в редакції станом на 16.11.2020р.), та у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.4 ст.358 КК України, з остаточним визначенням покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Також з урахуванням конкретних обставин даної справи, даних про особу обвинуваченого, позиції прокурора, який просив застосувати до обвинуваченого правила ст.75 КК України, проти чого не заперечувала представник потерпілої особи, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинуваченого більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання.

При цьому, враховуючи вимоги ст.77 КК України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.19 постанови від 24 жовтня 2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», конфіскація майна як додаткове покарання, передбачене санкцією ч.4 ст.190 КК України в редакції станом на 16.11.2020р.) не може бути призначена обвинуваченому ОСОБА_5 при звільненні його від відбування покарання з випробуванням.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 (в редакції станом на 16.11.2020р.), ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.4 ст.190 КК України (в редакції станом на 16.11.2020р.) у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна,

-за ч.4 ст.358 КК України у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного судом покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: 1) типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 25.04.1999р. на ім`я ОСОБА_7 , акт прийняття в експлуатацію побутового лічильника газу, встановленого за кошти ПАТ «Запоріжгаз», споживач ОСОБА_12 , договір оренди житлового приміщення від 02.12.2021р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , договір на організацію та проведення поховання (померлий ОСОБА_12 ), договір замовлення №2465 з Запорізькою ритуальною службою, копію картки платника податків на ім`я ОСОБА_12 , довідка про причину смерті №2656, копію трудової книжки на ім`я ОСОБА_12 , копію паспорта НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_12 , копію свідоцтва про поховання № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_12 , копію свідоцтва про смерть на ім`я ОСОБА_12 , свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, картку прийому заяви №232760004 від імені ОСОБА_5 , квитанцію АТ КБ «Приватбанк» про сплату платежу, відправник ОСОБА_5 , витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 від 19.05.1998р. на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України № НОМЕР_6 від 09.06.2020р. на ім`я ОСОБА_18 , довідка про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № на ім`я ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , посвідчення водія НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , блокнот коричневого кольору з чорновими записами, які долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1

05.02.2024