Провадження №: 1-кп/752/2002/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0001747, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2023 за обвинуваченням громадянина України ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець, особа з інвалідністю ІІІ групи, освіта вища, неодружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей та/або недієздатних/непрацездатних осіб, раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , діючий військовослужбовець, діючи умисно, з порушенням Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 (зі мінами і доповненнями), Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналоговими за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 у невстановлений органом досудового розслідування час і місці, але не пізніше січня 2023 року незаконно придбав бойові припаси, а саме: вибуховий пристрій - корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ, які надалі до 17:32 29.06.2023 зберігав з метою використання в особистих цілях, проте без передбаченого дозволу за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_3 .

Факт того, що в предмети, які ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу становлять собою вибухові пристрої та бойові припаси доводиться висновком судового експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/111-23/34356-ВТХ від 03.08.2023.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України та визнається винним у незаконному придбанні та зберіганні вибухових пристроїв та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, що за нормами ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

З огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини та кваліфікацію кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті і повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін, суд, з`ясувавши добровільність позиції ОСОБА_4 , у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу, стосуються вирішення питання про долю речових доказів і судових витрат, а також інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ході допиту ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав покази, у яких підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в установчій частині вироку, зокрема у частині способу вчинення, дати, часу і місця вчинення кримінального правопорушення, виявлення у нього вибухових пристроїв та бойових припасів, які він незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу для використання в особистих цілях.

Під час розгляду справи та в ході допиту обвинувачений свідомо і добровільно підтвердив, що всі обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, справді придбав бойову гранату, адже після виконання бойових завдань під м. Бахмута та при виведенні із зони бойових дій до Київської області у січні 2023 року не здав гранату, яку тривав при собі у розгрузці (часина бойової амуніції), зберігав за місцем мешкання у квартирі до поки їх не вилучили працівники поліції. Дозволу на це не мав, зберігав для себе у розібраному стані.

Скарг на правоохоронців від обвинуваченого не надходило.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за вище встановлених обставин.

У судових дебатах й останньому слові ОСОБА_4 зазначив, що усвідомлює факт вчинення кримінального правопорушення, жалкує про вчинене, щиро кається.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає.

Майнова шкода описаним кримінальним правопорушенням не заподіяна.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує позицію сторони обвинувачення про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу винного, який є раніше не судимий, характеризується за місцем мешкання позитивно, на обліку лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, є діючим військовослужбовцем, ветераном АТО, має інвалідність армії ІІІ групи довічно, у 2022 році добровільно прибув до центру комплектування для того, щоб стати на захист Батьківщини, має вищу освіту.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, яке полягає у жалю з приводу учиненого, осуді своєї поведінки, визнанні обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення, у тому числі, часу, місця, способу учинення.

Обставин, які обтяжують покарання за ст. 67 КК України в обвинувальному акті не вказані, судом не встановлено.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. При цьому суд знаходить можливим звільнити від відбуття покарання з випробуванням у порядку приписів ст. 75 КК України ОСОБА_4 та з покладенням на нього обов`язків за п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе за описаних умов без ізоляції від суспільства з огляду на наявність у ОСОБА_4 особистих стимулів до виправлення та з урахуванням даних про його особу.

Призначаючи покарання, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України та враховує при цьому, що метою покарання має стати перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Доля речових доказів не вирішується, адже при проведення експертного дослідження відбулося знищення бойових припасів та вибухових пристроїв.

У порядку ст. 124 КПК України на обвинуваченого покладаються документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження у сумі 3 824,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк, тривалістю 1 (один) рік.

Згідно з приписами ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження за висновком № СЕ-19/111-23/34356-ВТХ від 03.08.2023 у сумі 3 824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) грн.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1