Справа 350/399/23
Номер провадження 1-кп/350/89/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000014 внесене в ЄРДР 12.03.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Болехів та жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з вищою освітою, працюючу начальником відділу земельних відносин, архітектури та житлово-комунального господарства Спаської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, одружену, раніше не судиму, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України-

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

установив:

Обвинувачена ОСОБА_3 умисно заподіяла легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_5 .

Кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

10.03.2023 приблизно о 16 год.30 хв., обвинувачена ОСОБА_3 перебуваючи в коридорі Спаської сільської ради, що в с.Спас вул.С.Стрільців,79, на грунті неприязних відносин вчинила конфлікт з потерпілою ОСОБА_5 , в ході якого у неї виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій. З цією метою ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків щодо здоров`я потерпілої ОСОБА_5 , обвинувачена нанесла потерпілій удар рукою в область правої руки, внаслідок чого спричинила потерпілій тілесне ушкодження, у вигляді синця в ділянці правого передпліччя, який згідно висновку експерта від 13.03.2023 відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку не визнала, дала суду показання, що дійсно 10.03.2023 приблизно о 16 год.30 хв.в приміщенні Спаської сільскої ради між нею та потерпілою відбувся конфлікт за обставин, як це вказано в обвинувальному акті, однак будь-яких тілесних ушкоджень вона не заподіювала потерпілій. Оскільки не винувата у скоєнні кримінального проступку, то не визнає і цивільний позов.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини, її винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.1 КК України доведена показаннями потерпілої та свідків, іншими доказами. Так винуватість ОСОБА_3 доказана:

-показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те, що що кримінальне правопорушення вчинено щодо неї за обставин, які викладено в обвинувальному акті. Просила призначити обвинуваченій покарання згідно закону, а позовні вимоги задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

-показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що 10.03.2023 приблизно о 16 год.30 хв., вона бачил конфлікт між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , під час якого обвинувачена ОСОБА_3 нанесла потерпілій удар правою рукою у праву руку потерпілої.

-показаннями свідка ОСОБА_8 - начальника відділу економіки , інвестицій та зовнішніх зв`язків Спаської сільської ради, яка пояснила, що приблизно на початку 2023 року, в обідній час в її кабінет зайшла потерпіла ОСОБА_5 , а через деякий час обвинувачена ОСОБА_3 . Між обвинуваченою та потерпілою виник словесний конфлікт, після якого ОСОБА_5 вийшла з кабінету, а за нею ОСОБА_3 . Пізніше в сільській раді говорили, що ОСОБА_3 на виході з приміщення сільської ради штовхнула потерпілу.

Аналогічні по суті пояснення дала суду свідок ОСОБА_9

-даними, що містяться у висновку експерта №33 від 13.03.2023, згідно якого у потерпілої ОСОБА_5 малися тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого передпліччя який утворився від дії тупого твердого предмету, міг утворитися як при нанесенні удару таким предметом у вказану вище ділянку, так і при падінні та ударі вказаною ділянкою до такого, може відповідати терміну вказаному в постанові і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

-даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 14.03.2023 та фототаблиці до нього.

Показання обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що вона не заподіювала потерпілій тілесних ушкоджень, на переконання суду є неправдивими і такими, що мають мету - ухилитися від кримінальної відповідальності. Твердження обвинуваченої про свою невинуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю спростовуються вище наведеними показаннями потерпілої, свідків, висновком вище зазначеної експертизи .

Аналізуючи та оцінюючи здобуті в ході досудового розслідування та в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно каліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст.125 КК України, оскільки вона умисно заподіяла потерпілій легкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченій судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винної.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_10 встановлено, що вона на спостереженні в районного лікаря - нарколога та на диспансерному (амбулаторному) нагляді в психоневрологічному кабінеті лікувального закладу не перебуває, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та праці, одружена.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень, тяжкість та обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального проступку, її особу, суд приходить до висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати відсутні.

Потерпіла ОСОБА_5 просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду, обгрунтування та розмір якої зазначено нею в позовній заяві (а.к.п.12-13).

Згідно з ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з обвинуваченої суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала,за наявності її вини.

За змістом п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (із наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями, яка полягає у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Вимагаючи стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 гривень, потерпіла ОСОБА_5 посилається на те,що неправомірні дії ОСОБА_3 призвели до вимушених змін у її життєвих стосунках, оскільки її неодноразово викликали до поліції для дачі пояснень, у зв`язку з чим вона витрачала свій час, односельчани сприймають її як особу, яка викликається в органи поліції. Погіршився стан її здоров`я, порушилася душевна рівновага, вона пережила сильні хвилювання та страх, понизилася працездатність, нормальні життєві зв`язки через теперішній фізичний та психологічний стан.

Суд погоджується з таким обгрунтуванням моральної шкоди, однак вирішуючи питання про її відшкодування враховує характер, обсяг, тривалість фізичних і моральних страждань позивачки, істотність і наслідки вимушених змін у її життєвих стосунках, обставини скоєння проступку, майновий стан обвинувачених.

А тому суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер діяння та ступінь вини обвинуваченої, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачки в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 , частково.

Керуючись ст. ст.373, 374 ,474 ,475, ч.15 ст.615 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.1 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10.000 ( десять тисяч) гривень.

У задоволенні решти позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя: