Провадження 1-в/193/205/23
У Х В А Л А

іменем України

19 грудня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області подання начальника Металургійного районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

В С Т А Н О В И В:

05.12.2023 начальник Металургійного районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, у якому просить вирішити питання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2021, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Подання мотивує тим, що на виконанні у названого органу з питань пробації з 05.08.2021 знаходиться вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2021 відносно ОСОБА_4 , за яким його засудженого за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень. Вирок набрав законної сили 20.07.2021.

Засудженому ОСОБА_4 05.08.2021 скеровано повідомлення про необхідність сплати штрафу, призначеного за вищевказаним вироком суду.

Під час виконання вироку було встановлено, що ОСОБА_4 з 05.03.2021 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки і 9 місяців у ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» на підставі вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02.06.2021.

Встановлено, що засуджений ОСОБА_4 за місцем відбуття покарання не працевлаштований, хворіє на туберкульоз, тому до роботи не залучається, і будь-якого доходу не отримує.

Станом на 14.11.2023 Металургійний РВ філії ДУ «Центр пробації» не отримував від засудженого ОСОБА_4 документу про сплату штрафу у розмірі 850 грн., згідно вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області.

Таким чином, уповноважений представник органу пробації вказує на те, що ОСОБА_4 , підпадає під дію ст. 80 КК України, оскільки з дня набрання чинності вироком, який не виконувався, пройшло більше двох років, тобто закінчився строк давності виконання обвинувального вироку, який набрав законної сили.

Представник органу пробації та прокурор належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надавали.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши подання та матеріали судового провадження щодо ОСОБА_4 , суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2021 ОСОБА_4 , був засуджений за ч.1 ст.162 КК України, з призначенням покарання у вигляді штрафу на користь держави в сумі 850,00 гривень. Вказаний вирок набрав законної сили 20.07.2021, вирок надійшов на виконання до Металургійного районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Дніпропетровській області 05.08.2021. Однак ОСОБА_4 у місячний строк не сплатив штраф за вироком суду.

Даний вирок перебуває на виконанні у Металургійному районному відділі філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області з 05.08.2021.

25.08.2021 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_4 було скеровано подання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу, на підставі ч. 3 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України, однак ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14.12.2021 у задоволенні подання було відмовлено.

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02.06.2021, ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців. Строк відбування покарання рахувати із 05.03.2021.

Згідно розписки про отримання вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2021, засуджений був повідомлений 04.03.2021 про обов`язок виконання вироку в частині сплати штрафу у розмірі 850 грн., який перебував на той час у ДУ «П`ятихатській виправній колонії (№122)».

Окрім того, ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)» надано довідку про нарахування заробітної плати ОСОБА_4 сформована станом на 12.08.2021, з якої вбачається, що засуджений будь-яких доходів не отримує.

Після чого, засуджений продовжив відбувати покарання у ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» з 15.07.2022, де проходив курс лікування від туберкульозу у спеціалізованій лікарні при установі, у зв`язку з чим не залучаються до праці на виробництві.

Також, суду надано довідку про доходи ОСОБА_4 , згідно якої за період з січня 2022 року по грудень 2022 року, та з січня 2023 року по березень 2023 року засуджений доходів не мав (не працевлаштований).

Таким чином, ОСОБА_4 з 05.03.2021 по теперішній час перебуває у місцях позбавлення волі, зокрема з 15.07.2022 міру покарання відбуває у ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)», де відбуває покарання у виді позбавлення волі, на підставі вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02.06.2021, отже від виконання покарання у виді штрафу не ухиляється.

Згідно з інформацією, наданою Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП України в Дніпропетровській області від 16.08.2023 ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності з 20.07.2021 по 16.08.2023 не притягувався, відносно ОСОБА_4 дані до ЄРДР про вчинення ним кримінального правопорушення, внесено не було.

Станом на 14.11.2023 уповноважений орган з питань пробації не отримав від засудженого ОСОБА_4 жодного документа про оплату штрафу.

Згідно п. 14 ч. 1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539цього Кодексу, має право вирішувати, серед іншого, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 4 ч. 2 цієї ж статті, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1,10(в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України),12(у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює),14 частини першої статті 537,статті 538цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 26 Кримінально - виконавчого кодексу України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально - виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано на протязі двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частинами 3 та 4 цієї ж статті встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

З наведеного вбачається, що положення ст. 80 КК України застосовуються у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

У свою чергу, положення ст. 80 КК України визначають нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Виходячи з наведеного, положення ст. 80 КК України встановлюють те, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Зазначені доводи та мотиви відповідають висновку наведеному у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року (справа №5-324кс15), згідно якого стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Однак ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

З огляду на це лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.

Як наведено вище, в ході розгляду подання встановлено, що засуджений із часу набрання вироком законної сили штраф добровільно не сплатив, суд направив вирок для примусового виконання до компетентного органу, до кримінальної відповідальності засуджений за статтею 389 КК не притягувався.

Також встановлено, що з 12.08.2021 (початок строку відбування покарання наведений у повідомленні установи виконання покарань) відбуває покарання у виді позбавлення волі.

З наведеного встановлено, що в ході розгляду подання встановлено відсутність даних про ухилення ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком суду від 18.06.2021, який набрав законної сили 21.07.2021, а відтак відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування положень частини третьої статті 80 КК.

Виходячи з наведених вище доводів та мотивів, суд дійшов до висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2021, а фактів ухилення засудженого від відбування покарання не встановлено.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання начальника Металургійного районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2021 року за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1