Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4072/22
Провадження №1-кп/523/584/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

22.01.2024 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - Одеської міської ради ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000051 від 28 липня 2020 року із звинувачення

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Колосовці, Веселинівського р-ну, Миколаївської обл., громадянки України, з базовою середньою освітою, розлученої, утримуючої неповнолітню дитину, працевлаштованої, не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

У 2020 році, у не встановлені місці та часі, у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на заволодіння квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 , що перебувала у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, шляхом обману, з використанням завідомо підроблених офіційних документів.

Реалізуючи зазначене, з метою подальшого перепродажу цієї квартири особі, яка не була б обізнана про незаконність походження права власності, ОСОБА_7 у не встановлені місці та часі вступила у змову із невстановленою особою, розподіливши ролі, відповідно до яких ОСОБА_7 , діючи як співучасник злочину в ролі пособника, з прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованими на підробку офіційних документів, з метою усунення перешкод при заволодінні вищевказаною квартирою, шляхом обману, надала невстановленій особі свої ідентифікаційні дані, а саме: серію та номер, виданого на її ім`я, паспорту громадянина України.

Після цього невстановлена особа підробила наступні офіційні документи, які в подальшому передала ОСОБА_7 : розпорядження органу приватизації №219743 від 26 січня 2011 року, відповідно до якого у приватну власність ОСОБА_7 передано квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ; а також свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 26 січня 2011 року, видане Управлінням житлово - комунального господарства та паливно - енергетичного комплексу Одеської міської ради, яке посвідчує, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 , площею 34,5 м?, належить на праві приватної власності ОСОБА_7 ; які обвинувачена зберігала, з метою подальшого їх використання, чим вчинила пособництво у підробленні офіційних документів, які видаються підприємством, установою, організацією та які підтверджують чи посвідчують певні події, явища або факти, які спричинюють чи здатні спричинити наслідки правового характеру.

Близько 10 години 17 березня 2020 року ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, шляхом обману, звернулася із заявою про державну реєстрацію права власності до державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_8 , який здійснював свою діяльність за адресою: АДРЕСА_4 , надавши тому вищезазначені завідомо підроблені офіційні документи, на підставі яких ОСОБА_8 17 березня 2020 року вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (запис про право власності №360355575) відомості про набуття ОСОБА_7 права власності на об`єкт нерухомості, а саме квартиру, загальною площею 34,5 м?, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , яка ніколи не належала обвинуваченій на праві приватної власності.

25 березня 2020 року ОСОБА_7 за договором купівлі - продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 (запис про право власності №36079852), продала вищезазначену квартиру ОСОБА_10 .

Зазначеними діями ОСОБА_7 , шляхом обману, із використанням завідомо підроблених документів, незаконно заволоділа квартирою, загальною площею 34,5 м?, за адресою: АДРЕСА_3 , чим завдала територіальній громаді м. Одеси майнової шкоди в сумі 409067 грн, що становило великий розмір, тобто такий, що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищував неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину (щодо шахрайських дій - в редакції Закону України від 05 квітня 2001 року №2341-ІІІ).

Обвинувачена ОСОБА_7 вину у вміненому не визнала та показала наступне.

З її батьком товаришував знайомий, якого обвинувачена знає, як дядька на ім`я ОСОБА_11 . У 2020 році останній став їй скаржитися про начебто якісь виниклі в його сім`ї проблеми, у зв`язку із чим, повідомив, що бажає зберегти квартиру шляхом її переоформлення на чужу відносно його родини особу. Обвинувачена спитала, що для цього потрібно, на що той відповів, що лише громадянський паспорт, після чого ОСОБА_7 погодилася допомогти та передала йому цей особистий документ.

Буквально наступної доби він повернув їй паспорт та повідомив, що при продажі цієї квартири буде необхідна її присутність у нотаріуса, на що вона знову погодилася. В один із наступних днів вони разом приїхали до робочого місця нотаріуса, де працівник чоловічої статі взяв паспорта покупця і продавця, після чого приніс на підпис договір, який вона підписала, не будучи обізнаною із його змістом. При цьому ОСОБА_7 пояснила, що саме вона підшукала покупців - подружжя ОСОБА_12 , які були її знайомими.

Обвинувачена наполягає, що: не була обізнана з дійсними намірами дядька ОСОБА_11 , який після смерті її батька припинив контактувати з нею; жодних грошей за зазначеним договором не отримувала; в реалізованій квартирі як не проживала, так взагалі жодного разу не перебувала; а також особисто не зверталася до органу приватизації чи реєстратора з приводу цього житла.

Зміст досліджених в суді доказів, поданих сторонами обвинувачення та захисту.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в суді показав, що в квартирі, яка є предметом злочину, раніше проживали Радчини, після смерті яких жодного розпорядження про приватизацію цього житла офіційно не видавалося, право власності на нього у законний спосіб не оформлювалося, інші особи в це житло у встановленому порядку не вселялися, а відтак воно належало територіальній громаді м. Одеси та, як з`ясувалось згодом, неправомірно вибуло з комунальної власності. Отримавши про це інформацію, Одеська міська рада звернулась до суду в порядку цивільного судочинства та витребувала квартиру із незаконного користування.

Номерний бланк розпорядження, як документ суворої звітності, про приватизацію цієї квартири на ім`я ОСОБА_7 органом приватизації офіційно не видавався, представнику потерпілого також невідомо, який саме обов`язковий реквізит бланку було підроблено, хто саме це вчинив, а також яка особа очолювала орган приватизації станом на 26 січня 2011 року. При цьому ОСОБА_5 не виключає, що бланк цього розпорядження міг бути виданим в іншій житловій справі. Про будь-які конкретні дії, вчинені безпосередньо обвинуваченою ОСОБА_7 , представнику потерпілого не відомо.

Державний реєстратор - свідок ОСОБА_8 в суді показав, що саме ним було оформлено реєстрацію права власності на зазначене житло в березні 2020 року. Тоді до нього особисто, за адресою: АДРЕСА_4 , звернулася жінка, яку раніше він чітко впізнавав, а зараз в залі суду, ймовірно схожа на обвинувачену особу, із проханням про реєстрацію права власності на квартиру, надавши для цього розпорядження про приватизацію, технічний паспорт на квартиру та свідоцтво про право власності. Свідок відсканував ці документи, роздрукував відповідну заяву та, за допомогою власного електронного ключа, здійснив реєстраційну дію, після чого у особи виникло право власності на житло.

Відсутність підпису заявниці на вилученому слідчою бланку заяви про реєстрацію свідок пояснити не може, проте зазначає, що така обставина не спричинює недійсність державної реєстрації права власності. Випадки несанкціонованого використання іншою особою його електронного ключа свідок також заперечує.

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 22 листопада 2021 року свідок ОСОБА_8 , в присутності понятих, за овальною формою обличчя, слов`янською зовнішністю, короткою зачіскою, із чубчиком, русявим кольором волосся, світлим кольором очей та звичайною прямою формою носа впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка в березні 2020 року зверталась до нього з приводу вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна (т.2 а.п.127-130).

Свідки ОСОБА_13 (керівник підприємства, де працює обвинувачена) та ОСОБА_14 (колега за місцем роботи обвинуваченої), кожен окремо, в суді показали, що ОСОБА_7 в березні 2020 року в робочий час не залишала місце виконання своїх виробничих обов`язків, завжди перебувала на виду, в тому числі і 25 березня 2020 року, що також обумовлювалось необхідністю її присутності при здійсненні ремонту приміщення охорони.

Як вбачається із табелю обліку робочого часу ТОВ «Електромережбуд «Механізована колона №25» в березні 2020 року ОСОБА_7 облікована як працівниця, яка виконувала обов`язки охоронця повний робочий час (т.2 а.п.226).

Відповідно до довідки керівника ПрАТ «Південьзахіделектромережбуд» від 22 лютого 2022 року №09-46 ОСОБА_7 працює у зазначеному підприємстві на посаді охоронця з 20 грудня 2018 року до теперішнього часу (т.2 а.п.241).

Як вбачається із табелю обліку робочого часу ПрАТ «Південьзахіделектромережбуд» в березні 2020 року ОСОБА_7 облікована як працівниця, яка виконувала обов`язки охоронця повний робочий час (т.2 а.п.242-243).

Нотаріус - свідок ОСОБА_9 в суді показала, що особисто здійснювала нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу вищезазначеної квартири, під час чого, за громадянськими паспортами, встановила особи продавця ОСОБА_7 та покупця ОСОБА_10 , які прибули до її робочого місця разом із зареєстрованим свідоцтвом про право власності на ім`я продавця, звітом про оцінку, банківською квитанцією про оплату суми договору та довідками про присвоєння ідентифікаційних податкових номерів.

Присутність інших осіб при посвідченні договору нотаріус не виключає, проте ідентифікації їх персон, на відміну від сторін договору, не вимагалося. У відсутність ОСОБА_7 та ОСОБА_10 свідок би відмовила у вчиненні нотаріальної дії.

У нотаріуса є помічник, який реєструє звернення клієнтів та виконує інші доручення свідка. При цьому у помічника є власне робоче місце, з робочим столом та оргтехнікою, та йому не заборонено спілкуватися із клієнтами.

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 12 листопада 2021 року свідок ОСОБА_9 , в присутності понятих, за овальною формою обличчя, слов`янською зовнішністю, короткою зачіскою та світлим кольором волосся впізнала ОСОБА_7 , як особу продавця, яка була присутня при укладенні договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_5 (т.2 а.п.123-126).

Відповідно до наданого нотаріусу ОСОБА_9 звіту про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_15 від 24 березня 2020 року вартість квартири АДРЕСА_5 становить 172466 грн, без ПДВ (т.1 а.п.162-163).

Як вбачається із витягу із єдиної бази даних звітів про оцінку від 24 березня 2020 року вищезазначений звіт суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_15 було покладено нотаріусом ОСОБА_9 для обґрунтування вартості квартири АДРЕСА_5 , при посвідченні правочину 25 березня 2020 року (т.1 а.п.164).

Відповідно до пункту 2 додатку до наказу Фонду державного майна України від 19 лютого 2020 року №303 ОСОБА_15 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , увійшла до переліку суб`єктів господарювання, яким Фонд прийняв рішення видати сертифікат суб`єкта оціночної діяльності (т.3 а.п.97-100).

Відповідно до наказу Фонду державного майна України від 18 травня 2020 року №824 на підставі заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_15 анульовано вищезазначений сертифікат суб`єкта оціночної діяльності (т.3 а.п.101).

Свідок ОСОБА_15 в суді показала, що вона, будучи з 1998 року до 2022 року фізичною особою - підприємцем та маючи обліковий податковий номер НОМЕР_2 , фактично проживала в м. Дніпрі, де працювала на ринку з купівлі - продажу шкарпеток та панчіх. Будь-яку оціночну діяльність нерухомості взагалі не здійснювала, відповідне ліцензування особисто не отримувала, про Фонд державного майна України взагалі нічого не чула, в м. Одесу приїжджала зрідка, для закупівлі товару на оптовому ринку. Припускає, що документами на її ім`я могли скористатися інші особи, оскільки у 2014 році на автовокзалі, в м. Дніпрі, у неї було викрадено паспорт, довідку про ідентифікаційний податковий номер та інші особисті документи, про що вона офіційно зверталася до органу поліції.

Покупець - свідок ОСОБА_10 в суді показав, що його батько давно товаришував з родиною обвинуваченої. Всіма питаннями, пов`язаними з купівлею для нього квартири, займалася його мати. В день підписання договору купівлі - продажу до нотаріуса прибули ОСОБА_7 , разом з невідомим сивим чоловіком, старшим за віком від неї, а також свідок із батьками. В приміщенні нотаріуса до них підійшов парубок, ймовірно помічник нотаріуса, взяв у нього та ОСОБА_7 паспорта, ідентифікаційні коди, після чого, хвилин через 20 повернувся до них з бланком договору, який він та ОСОБА_7 підписали. Хто саме надавав нотаріусу правоустановчі та інші документи, свідку не відомо, особисто він за купівлю не розраховувався, це здійснювала його мати, яка лише привітала свідка із тим, що він щойно став власником житла.

Свідок ОСОБА_10 в суді показала, що на двадцятиріччя сина вона з чоловіком вирішили подарувати йому квартиру, про що були обізнані багато їх знайомих. Несподівано їм подзвонила знайома ОСОБА_7 та поінтересувалася, чи існує ще потреба в купівлі квартири, на що передала їм контактний телефон невідомого свідку чоловіка. Останній представився другом батька обвинуваченої, назвався ОСОБА_11 та запропонував придбати однокімнатну квартиру, розташовану неподалік від місця їх проживання, за узгодженою ціною в 10 тисяч доларів США. Після огляду квартири подружжя ОСОБА_12 погодилося на її купівлю.

Як вбачається із подальших показань свідка безпосередньо до нотаріуса приїхали ОСОБА_7 з невідомою особою на ім`я ОСОБА_11 , подружжя ОСОБА_12 та їх син. Розрахунок за договором свідок здійснила безпосередньо з цим ОСОБА_11 , проте після оформлення договору дізналася, що той не був продавцем, оскільки офіційним власником квартири виявилася ОСОБА_7 . На її запитання щодо цієї обставини обвинувачена пояснила, що так було необхідно ОСОБА_11 .

Через деякий час після ремонту квартири у родини свідка почалися проблеми щодо правомірності набуття права власності. Свідок звернулася до ОСОБА_7 за роз`ясненнями, на що та відповіла, що сама не розуміє, що відбувається, адже ОСОБА_11 припинив виходити на зв`язок.

Щодо технічного стану придбаної квартири свідок пояснила, що він був вкрай занедбаний, у зв`язку із чим, власним коштом в сумі, щонайменше в 450000 грн, ними було здійснено її капітальний ремонт, із заміною інженерних мереж, вікон, дверей, сантехнічного та іншого обладнання. До моменту судового позову від міської адміністрації ремонтні роботи були майже завершені. Про зазначені обставини вони повідомляли слідчу ОСОБА_16 та експерта ОСОБА_17 , яка оглядала житло для складення експертного висновку.

Як вбачається із резолютивної частини рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року, від ОСОБА_10 витребувано на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (т.3 а.п.52-72).

Слідча в провадженні - свідок ОСОБА_16 в суді показала, що отримувала від ОСОБА_12 дані та фотографічні зображення щодо стану квартири після її купівлі, а також матеріали щодо вартості наступних ремонтних робіт, проте експерту їх не надавала, оскільки остання про це не клопотала, та в цьому, на думку слідчої, не було практичної потреби.

Стосовно підробки розпорядження органу приватизації ОСОБА_16 пояснила, що їй було достатньо отримати відомості про те, що відображені в бланку дані не відповідали дійсності. Чи був підроблений в ньому підпис посадової особи, печатка, або ж взагалі сам бланк, не з`ясовувалось, у зв`язку з отриманням лише копії цього документу. Також, оскільки не було встановлено особу - співучасника, а також її правове становище, то слідча виходила із того, що відсутні і достатні підстави вважати цю особу службовою особою, а відтак і вмінені ОСОБА_7 діяння, пов`язані із підробкою та використанням офіційного документу, отримали правову кваліфікацію за ст.358 КК України.

Під час досудового розслідування слідчою також не було встановлено достатніх підстав для повідомлення про підозру реєстратору чи нотаріусу. Версію сторони захисту про вчинення неправомірних дій щодо квартири особою на ім`я ОСОБА_11 неможливо було перевірити чи спростувати, оскільки ОСОБА_7 не надавала будь-яких конкретних даних, які б дозволили встановити як існування зазначеної особи, так і її персоніфіковані дані. Більш того, слідча достовірно з`ясувала, що саме ОСОБА_7 , а не інша особа, зверталась до державного реєстратора та нотаріуса, була первинним власником квартири, а також через банківську установу отримала кошти від її продажу.

Слідча також пояснила, що під час досудового розслідування адвокат ОСОБА_6 був одночасно захисником ОСОБА_18 та ОСОБА_12 , а відтак адвокат мав можливість звернутися до слідчої в порядку 220 КПК України з клопотанням про проведення будь-яких слідчих дій, спрямованих на зібрання доказів, проте останній цим правом не скористався.

Підставою для внесення відомостей про зазначене кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань стали матеріали перевірки, що надійшли 22 липня 2020 року до Одеської місцевої прокуратури №4 за вх.№6539-20 з прокуратури Одеської області, з яких вбачається виявлений факт незаконного вибуття квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , з комунальної власності поза волею Одеської міської ради (т.1 а.п.59-70).

На виконання ухвали слідчого судді Суворовського районного суд м. Одеси від 28 грудня 2020 року протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 26 лютого 2021 року в Управлінні державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради слідчою ОСОБА_16 вилучено, в оригіналі та належним чином завірених копіях, реєстраційна справа №101 стосовно об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.п.91-138).

На виконання ухвали слідчого судді Суворовського районного суд м. Одеси від 28 грудня 2020 року протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 26 лютого 2021 року у приватного нотаріуса ОСОБА_9 слідчою ОСОБА_16 вилучено, в оригіналі та належним чином завірених копіях, нотаріальна справа №160 від 25 березня 2020 року за договором купівлі - продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.п.145-176).

Відповідно до вилучених у нотаріуса ОСОБА_9 та в Управлінні державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради примірників:

- розпорядження органу приватизації від 26 січня 2011 року №219743 керівником органу приватизації - першим заступником начальника УЖКГ та ПЕК ОСОБА_19 було задоволено прохання наймача ОСОБА_7 та їй передано в приватну власність квартиру АДРЕСА_5 ,загальною площею 34,5 м? (т.1 а.п.129,156);

- свідоцтва про право власності на житло від 26 січня 2011 року №219743, зареєстрованого у реєстровій книзі за №3-27773 Управління житлово комунального господарства та паливно - енергетичного комплексу Одеської міської ради посвідчує, що квартира АДРЕСА_5 , загальною площею 34,5 м?, належить на праві приватної власності ОСОБА_7 (т.1 а.п.128,157);

- договору купівлі - продажу від 24 березня 2020 року ОСОБА_7 продала ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 34,5 м?, за 172500 грн, які продавець отримав від покупця до підписання цього договору (т.1 а.п.132,150).

Як вбачається із змісту листа керівника КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 19 січня 2021 року №303-05/36 (бланк №056131), на запит слідчої ОСОБА_16 №60.3/1-72 від 22 січня 2021 року (в порядку ст.93 КПК України), відповідно до архівних даних станом на 31 грудня 2012 року реєстрація права власності нерухомого майна за адресою; АДРЕСА_3 , в комунальному підприємстві не проводилась (т.1 а.п.177-178).

Відповідно до вилучених у нотаріуса ОСОБА_9 та в Управлінні державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради примірників технічного паспорту від 18 березня 2020 року на квартиру АДРЕСА_5 замовником цього документу є ОСОБА_7 , а виконавцем технічної інвентаризації ОСОБА_20 , номер кваліфікаційного сертифікату АЕ №001934 (т.1 а.п.130-131,159-161).

Як вбачається із змісту листа голови правління Всеукраїнської громадської організації «Асоціація експертів будівельної галузі» від 10 вересня 2021 року №154, на запит слідчої ОСОБА_16 №60.3/1-1044 від 03 вересня 2021 року (в порядку ст.93 КПК України):

- згідно даних реєстру атестованих осіб експерт ОСОБА_20 проживає в м. Єнакієво Донецької області, на непідконтрольній українському уряду території;

- експертом ОСОБА_20 порушені умови безстроковості сертифікату АЕ №001934, встановлені с.17 Закону України «Про архітектурну діяльність», останній раз проходила підвищення кваліфікації 06 березня 2013 року, а з 07 березня 2018 року до теперішнього часу вона не має права виконувати технічну інвентаризацію;

- 14 вересня 2019 року на адресу асоціації надійшов лист Державної архітектурно - будівельної інспекції України, який містив інформацію про порушення містобудівного законодавства під час технічної інвентаризації об`єкта за адресою: АДРЕСА_6 , допущені виконавцем технічної інвентаризації ОСОБА_20 ; під час розгляду звернення комісією телефоном було отримано усні пояснення від зазначеного експерта про те, що вона з 2014 року технічну інвентаризацію не виконує, а в м. Одесі не виконувала жодного разу (т.2 а.п.118-121).

На виконання ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року протоколом обшуку від 27 квітня 2021 року слідчою ОСОБА_16 із житла за місцем проживання ОСОБА_7 , серед інших речей та документів, також вилучено: акти здачі - прийняття робіт, договори оренди та акт прийому - передачі орендованого майна за 2021 рік, сторонами підписання яких є директор ТОВ «Аліна» ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_21 (т.1 а.п.188-194).

На виконання ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року протоколом обшуку від 27 квітня 2021 року слідчим ОСОБА_22 із житла за місцем проживання ОСОБА_10 вилучено: оригінали технічного паспорту, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №205298169 від 25 березня 2020 року, копію свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 26 січня 2011 року, копію розпорядження органу приватизації №219743 від 26 січня 2011 року, а також копії паспортів громадян України, виданих на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_7 (т.1 а.п.215-220).

27 квітня 2021 року слідчою ОСОБА_16 під протоколи оглянуто вищезазначені документи, що були вилученні за результатами обшуків, після чого постановами долучено до кримінального провадження в якості речових доказів. Безпосереднім дослідженням в судовому засіданні цих речових доказів з`ясовано їх зміст та індивідуально визначені особливості (т.1 а.п.195-202, 221-225).

Як вбачається із змісту листа керівника Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 12 липня 2021 року №01-70/545, на запит слідчої ОСОБА_16 №60.3/1-675 від 27 травня 2021 року (в порядку ст.93 КПК України):

- відповідно до пункту 1.7. «Положення про Департамент міського господарства Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 11 грудня 2019 року №5451-VII, Департамент є уповноваженим органом із питань приватизації житлового фонду відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

- разом з тим, підготовка та оформлення документів на приватизацію житлового фонду та свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна належить до предмету діяльності комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», згідно з п.2.2 Статуту вказаного підприємства;

- за інформацією, наданою комунальним підприємством «Міське агентство з приватизації житла», приватизація житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 відсутня (т.1 а.п.232-233).

Як вбачається із змісту листа керівника комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» від 08 червня 2021 року №260/01.09, на запит слідчої ОСОБА_16 №60.3/1-676 від 17 травня 2021 року (в порядку ст.93 КПК України):

- згідно комп`ютерної бази даних міського агентства квартира АДРЕСА_5 не приватизована;

- міське агентство з приватизації житла свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 та розпорядження органу приватизації УЖКХ та ПЕК №219743 від 26 січня 2011 року на квартиру АДРЕСА_5 , на ім`я ОСОБА_7 не оформляло та не видавало (т.1 а.п.234-235).

Відповідно до висновку судово - почеркознавчої експертизи від 18 листопада 2021 року №21-3351:

- рукописний запис: « ОСОБА_7 » у наданому на експертизу договорі купівлі - продажу (предмет договору - кв. АДРЕСА_5 , що складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 34,5 м?, у тому числі житловою - 17,4 м? від 25 березня 2020 року, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , зареєстрованому в реєстрі за №160 (далі - договорі купівлі - продажу), розміщений в середній частині зворотної сторони документу у розділі «ПІДПИСИ:» в графі «ПРОДАВЕЦЬ:», виконаний ОСОБА_7 ;

- підпис від імені ОСОБА_7 у наданому на експертизу договорі купівлі - продажу, розміщений в середній частині зворотної сторони документу у розділі «ПІДПИСИ:» в графі «ПРОДАВЕЦЬ:», виконаний самою ОСОБА_7 ;

- рукописний запис: « ОСОБА_10 » у договорі купівлі - продажу, розміщений в середній частині зворотної сторони документу у розділі «ПІДПИСИ:» в графі «ПОКУПЕЦЬ:», виконаний ОСОБА_10 ;

- підпис від імені ОСОБА_10 у договорі купівлі - продажу, розміщений в середній частині зворотної сторони документу у розділі «ПІДПИСИ:» в графі «ПОКУПЕЦЬ:», виконаний самим ОСОБА_10 (т.2 а.п.93-104).

Постановою слідчої ОСОБА_16 від 31 травня 2021 року призначено оціночно - будівельну експертизу, проведення якої доручено експерту Одеського НДІСЕ МЮ України, на вирішення якого поставлено питання визначення вартості квартири АДРЕСА_5 , станом на 25 березня 2020 року (т.1 а.п.237-239).

На виконання ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2021 року протоколом огляду від 01 вересня 2021 року слідчою ОСОБА_16 , за участю понятих, експерта ОНДІСЕ ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_10 , оглянуто квартиру АДРЕСА_5 та встановлено: технічні характеристики житла; виконання в приміщеннях квартири ремонту із сучасних оздоблювальних будівельних матеріалів; наявність обладнання приміщень коридору та кухні; наявність роздільного санвузлу; а також добрий технічний стан квартири на момент її обстеження (т.1 а.п.248-249, т.2 а.п.1-4).

Як вбачається із висновку судової оціночно - будівельної експертизи від 10 вересня 2021 року №21-3033 ринкова вартість об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_5 , станом на 25 березня 2020 року, з урахуванням округлення до цілих, складає 571064 грн, без ПДВ (т.2 а.п.7-14).

Експерт ОСОБА_17 в суді показала, що при проведенні експертизи безпосередньо оглянула об`єкт експертного дослідження 01 вересня 2021 року, в якому було виконано ремонтні роботи. Про можливий незадовільний для проживання стан квартири, тобто до виконання ремонтних робіт, експерт обізнана не була, при проведенні експертизи застосувала порівняльний підхід, з урахуванням рівня ринкових цін на аналогічне за характеристиками житло на ретроспективну дату оцінки. Експерт також визнала, що фактичний технічний стан квартири має істотний вплив на її оціночну вартість.

Як вбачається із долучених за клопотанням сторони захисту додаткових матеріалів (розрахунків, фіскальних та товарних чеків, дублікатів квитанцій, замовлень, накладних, договорів та актів виконаних робіт, а також фотографічних зображень приміщень) Макшановими, після придбання квартири АДРЕСА_5 , було здійснено поліпшення її технічного стану, яке, на думку сторони захисту, дорівнює 411669 грн (т.3 а.п.1-49).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 травня 2023 року призначено додаткову оціночно - будівельну експертизу, проведення якої доручено експерту Одеського НДІСЕ МЮ України ОСОБА_17 , на вирішення якої поставлено питання визначення середньої ринкової вартості квартири АДРЕСА_5 , без урахування ремонту, станом на 17 березня 2020 року (т.3 а.п.159).

Як вбачається із висновку додаткової судової оціночно - будівельної експертизи від 15 червня 2023 року №23-3052 середня ринкова вартість квартири АДРЕСА_5 , станом на 17 березня 2020 року, з урахуванням округлення до цілих, складає 409067 грн, без ПДВ (т.3 а.п.198-204).

Експерт ОСОБА_17 в суді додатково показала, що при здійсненні додаткової експертизи вона застосовувала порівняльний метод, при якому з`ясовується саме середня вартість об`єкту нерухомості із оголошень про продаж аналогічного житла, а не найвища чи найнижча вартість. Експерт не мала доступу до інформаційної бази договорів купівлі - продажу житла, а відтак і не використовувала її дані.

Технічний стан квартири вона враховувала як незадовільний, згідно методичних рекомендацій щодо правил визначення фізичного зносу житлових будинків. При цьому такий стан не може впливати на висновок експертизи понад 10% від вартості такого житла.

Стосовно не використання витратного методу експерт показала, що такий метод зазвичай застосовують до неоднотипного чи нестандартного житла, в даному ж випадку об`єкт дослідження був звичайною квартирою, яких багато в м. Одесі. Окрім того, недоліком витратного метода є також і недоступність баз даних щодо вартості конкретних робіт, у зв`язку із запровадженим в Україні військовим станом.

Вирахувана експертом вартість є ринковою, а не балансовою вартістю, про залишкову вартість об`єкта нерухомості питання експерту не ставилось, а тому, для визначення залишкової вартості потрібно призначати іншу експертизу.

На виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 11 вересня 2023 року в АТ «ЮНЕКС БАНК» слідчим ОСОБА_23 вилучено, в належним чином завірених копіях, документи, на підставі яких фізичними особами відкривались банківські рахунки продавця та покупця, а також здійснювався між ними розрахунок за договором від 25 березня 2020 року купівлі - продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (т.3 а.п.209, 234-249, т.4 а.п.1-14).

Як вбачається із: договору банківського рахунку № НОМЕР_3 від 25 березня 2020 року АТ «ЮНЕКС БАНК» відкрив зазначений рахунок у гривні ОСОБА_10 (т.3 а.п. 239-246); договору банківського рахунку № НОМЕР_4 від 25 березня 2020 року АТ «ЮНЕКС БАНК» відкрив зазначений рахунок у гривні ОСОБА_7 (т.4 а.п.3-10).

Відповідно до змісту заявки на переказ готівки №568 від 25 березня 2020 року ОСОБА_10 поповнив відкритий на його ім`я рахунок № НОМЕР_3 на суму 172466 грн (т.3 а.п.249).

Як вбачається із платіжного доручення №11 від 25 березня 2020 року ОСОБА_10 з рахунку № НОМЕР_3 перераховано ОСОБА_7 на рахунок № НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 172466 грн за купівлю квартири АДРЕСА_5 (т.4 а.п.12).

Відповідно до змісту виписки про рух коштів по особовому рахунку № НОМЕР_4 від 25 березня 2020 року була проведена операція із видачі ОСОБА_7 готівкових коштів з поточного рахунку в сумі 172466 грн (т.4 а.п.13).

Висновки суду та мотиви їх ухвалення

Як вбачається із змісту узгоджувальних показань представника Одеської міської ради, а також вищевикладених листів керівників КП «Бюро технічної інвентаризації», Департаменту міського господарства цієї ж ради та КП «Міське агентство з приватизації житла» квартира, яка була предметом шахрайських дій, приватизованою не була, свідоцтво про право власності на неї та розпорядження органу приватизації на ім`я ОСОБА_7 не оформлялось та не видавалось.

Про це також показала в суді і сама ОСОБА_7 , пояснивши, що в цьому житлі вона ніколи не проживала та навіть не перебувала.

Таким чином, з урахуванням викладеного та змісту оформлених на ім`я ОСОБА_7 таких офіційних документів, як розпорядження органу приватизації №219743 від 26 січня 2011 року та свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 26 січня 2011 року (в кожному з яких містилися завідомо неправдиві відомості про набуття обвинуваченою права власності на квартиру) зазначене житло у протиправний спосіб вибуло із власності територіальної громади м. Одеси шляхом його неправомірних приватизації на ім`я обвинуваченої, отримання свідоцтва про право власності, реєстрації такого права та подальшого продажу квартири ОСОБА_10 .

Одним із основних доводів сторони захисту є необізнаність ОСОБА_7 з дійсними намірами причетних до шахрайських дій інших невстановлених осіб, які безпосередньо видавали завідомо підроблені документи, а також заволоділи грошима від реалізації чужого майна, серед яких, зокрема, і дядько на ім`я ОСОБА_11 , якому вона надала свій громадянський паспорт. При цьому існування останньої особи сторона захисту доводить показаннями самої обвинуваченої, а також свідків ОСОБА_12 .

Суд критично ставиться до цієї частини показань обвинуваченої та свідків ОСОБА_12 , виходячи із такого.

Обвинувачена та родина ОСОБА_12 не заперечують, що були знайомі тривалий час, а також показують, що саме ОСОБА_7 запропонувала до придбання ОСОБА_10 предмет шахрайських дій. При цьому, під час обшуку житла ОСОБА_7 було вилучено акти здачі - прийняття робіт, договори оренди та акт прийому - передачі орендованого майна за 2021 рік, сторонами підписання яких є директор ТОВ «Аліна» ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_21 , а під час обшуку житла ОСОБА_10 було вилучено, зокрема копія паспорту громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_7 .

Таким чином, обвинувачена (члени її родини), а також свідки Макшанови були не лише обізнані один про одного, а мали й тісні особисті та цивільно - правові, фінансово - господарські відносини.

Як вбачається із показань в суді реєстратора та нотаріуса, а також протоколів про пред`явлення їм особи для впізнання, саме ОСОБА_7 , а не інша особа, зверталась до них з документами, виданими на ім`я останньої для вчинення, відповідно, реєстраційної та нотаріальної дій. Такі обставини також узгоджуються із змістом усіх наявних в провадженні документів, що оформлені за зверненням ОСОБА_7 .

Подані в суді стороною захисту показання колег по роботі обвинуваченої та табелі обліку її робочого часу в березні 2020 року, які нібито доводять алібі ОСОБА_7 про неможливість її прибуття до реєстратора та нотаріуса, не витримують критики з точки зору навіть визнавальної частини показань самої ОСОБА_7 про те, що вона 25 березня 2020 прибувала до нотаріуса для підписання договору купівлі - продажу квартири. Окрім цього, про формальність складення поданих суду табелів також можна дійти висновку й із того, що їх зміст в першому випадку містив плутанину в робочих датах та датах вихідних днів, а також обидва табелі взагалі не фіксували випадків тимчасової відсутності будь-якого працівника впродовж звітного періоду на робочому місці, що вкрай сумнівно для будь - якого підприємства.

Як вбачається із отриманих в АТ «ЮНЕКС БАНК» банківських документів, в день підписання договору про купівлю - продаж квартири в банківській установі були відкриті рахунки саме ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , за якими останньою особою було внесено готівкові кошти, а обвинуваченою їх було отримано в якості оплати умов договору. Документальні відомості про участь в цьому правочині будь-якої іншої особи не вбачаються.

Підписи та рукописні записи від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в бланку договору купівлі - продажі квартири також виконані саме цими особами, що підтверджено висновком судової почеркознавчої експертизи.

Таким чином, на думку суду, саме ОСОБА_7 , а не вигадана нею та свідками Макшановими невстановлена особа на ім`я ОСОБА_11 , була активним та цілеспрямованим учасником вчинення шахрайських дій щодо майна, яке ОСОБА_7 ніколи за законом не належало, тобто було чужим майном.

Виходячи із обсягу вміненого та доведеного обвинувачення участь іншої невстановленої особи в даному провадженні мала вираз лише у підробці таких офіційних документів, як розпорядження органу приватизації №219743 від 26 січня 2011 року, відповідно до якого у приватну власність ОСОБА_7 передано квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ; а також свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 26 січня 2011 року, яке посвідчує, що зазначена квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , в яких наявні дійсні анкетні дані обвинуваченої, надання яких не заперечує і сама ОСОБА_7 , а відтак вона виступила в якості пособника таким неправомірним діям невстановленої особи.

В питанні з`ясування розміру спричиненої територіальній громаді м. Одеси шкоди внаслідок шахрайського заволодіння ОСОБА_7 житлом суд виходить із ринкової вартості квартири, встановленої висновком додаткової судової оціночно - будівельної експертизи від 15 червня 2023 року №23-3052, яка станом на 17 березня 2020 року, з урахуванням округлення до цілих, складала 409067 грн, без ПДВ, оскільки зазначений висновок було здійснено експертом з урахуванням усіх зібраних сторонами доказів про технічний стан житла. При цьому суд зазначає, що такий розмір не впливає на кваліфікацію вміненого обвинуваченій діяння.

Довід сторони захисту про необхідність обрання іншого методу дослідження при провадженні експертизи є непереконливим, оскільки фактично обраний експертом метод є допустимим, а вибір метода залежить виключно від експерта, який у своїй діяльності є незалежною процесуальною особою.

Суд не знаходить підстав для використання в якості належних доказів звіту про оцінку майна від оцінювача ОСОБА_15 , а також технічного паспорту на квартиру від виконавця технічної інвентаризації ОСОБА_20 , оскільки свідок ОСОБА_15 під присягою в суді категорично заперечила взагалі здійснення будь-якої ліцензованої оціночної діяльності, цілком логічно обґрунтувавши це можливим використанням іншими особами раніше викрадених у неї особистих документів, а ОСОБА_20 з 07 березня 2018 року взагалі втратила право виконувати технічну інвентаризацію житла.

Суд частково погоджується із доводами сторони захисту про доцільність з`ясування особи, яка безпосередньо підробила розпорядження органу приватизації №219743 від 26 січня 2011 року, а також свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 26 січня 2011 року, матеріали щодо якої виділено в інше кримінальне провадження, проте це істотно не впливає на доведеність вини ОСОБА_7 у пособництві цій особі, оскільки кваліфікація діяння співучасників здійснена за найменш тяжкою кваліфікацією, що не передбачає наявності у невстановленої особи статусу службової особи.

Є певними недоліками досудового розслідування і не з`ясування обставин відсутності підпису ОСОБА_7 на поданій заяві реєстратору, не здійснення експертного дослідження стосовно бланку, реквізитів, печаток чи підпису на підроблених документах, а також неповний перелік банківської документації стосовно оплати за договором купівлі - продажу квартири, проте зазначене поза розумним сумнівом не спростовує доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинених нею діяннях та не призводить до її можливого виправдання.

З урахуванням викладеного суд вважає доведеним наступне.

У 2020 році, у не встановлені місці та часі, у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на заволодіння квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 , що перебувала у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, шляхом обману, з використанням завідомо підроблених офіційних документів.

Реалізуючи зазначене, з метою подальшого перепродажу цієї квартири особі, яка не була б обізнана про незаконність походження права власності, ОСОБА_7 у не встановлені місці та часі вступила у змову із невстановленою особою, розподіливши ролі, відповідно до яких ОСОБА_7 , діючи як співучасник злочину в ролі пособника, з прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованими на підробку офіційних документів, з метою усунення перешкод при заволодінні вищевказаною квартирою, шляхом обману, надала невстановленій особі свої ідентифікаційні дані, а саме: серію та номер, виданого на її ім`я, паспорту громадянина України.

Після цього невстановлена особа підробила наступні офіційні документи, які в подальшому передала ОСОБА_7 : розпорядження органу приватизації №219743 від 26 січня 2011 року, відповідно до якого у приватну власність ОСОБА_7 передано квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ; а також свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 26 січня 2011 року, видане Управлінням житлово - комунального господарства та паливно - енергетичного комплексу Одеської міської ради, яке посвідчує, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 , площею 34,5 м?, належить на праві приватної власності ОСОБА_7 ; які обвинувачена зберігала, з метою подальшого їх використання, чим вчинила пособництво у підробленні офіційних документів, які видаються підприємством, установою, організацією та які підтверджують чи посвідчують певні події, явища або факти, які спричинюють чи здатні спричинити наслідки правового характеру.

Близько 10 години 17 березня 2020 року ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, шляхом обману, звернулася із заявою про державну реєстрацію права власності до державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_8 , який здійснював свою діяльність за адресою: АДРЕСА_4 , надавши тому вищезазначені завідомо підроблені офіційні документи, на підставі яких ОСОБА_8 17 березня 2020 року вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (запис про право власності №360355575) відомості про набуття ОСОБА_7 права власності на об`єкт нерухомості, а саме квартиру, загальною площею 34,5 м?, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , яка ніколи не належала обвинуваченій на праві приватної власності.

25 березня 2020 року ОСОБА_7 за договором купівлі - продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 (запис про право власності №36079852), продала вищезазначену квартиру ОСОБА_10 .

Зазначеними діями ОСОБА_7 , шляхом обману, із використанням завідомо підроблених документів, незаконно заволоділа квартирою, загальною площею 34,5 м?, за адресою: АДРЕСА_3 , чим завдала територіальній громаді м. Одеси майнової шкоди в сумі 409067 грн, що становило великий розмір, тобто такий, що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищував неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину (щодо шахрайських дій - в редакції Закону України від 05 квітня 2001 року №2341-ІІІ).

Зазначені дії ОСОБА_7 суд кваліфікує:

- за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України, як пособництво у підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа;

- за ч.3 ст.190 КК України (в редакції Закону України від 05 квітня 2001 року №2341-ІІІ), як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

Заявлені органом досудового розслідування до відшкодування з обвинуваченої процесуальні витрати на загальну суму 33241,38 грн, пов`язані з проведенням в справі експертиз, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд констатує про відсутність обставин, які пом`якшують покарання, а також обставин, які обтяжують покарання.

Суд також враховує дані про перше притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності, її офіційне працевлаштування, позитивну характеристику за місцем проживання, утримання неповнолітньої дитини.

Водночас, не визнання своєї вини, тяжкість та суспільна небезпечність вчинених діянь, а також позиція прокурора про необхідність призначення суворого виду кримінального покарання та його реальне відбування, обумовлюють рішення суду про остаточне визначення ОСОБА_7 такого виду покарання, як позбавлення волі, та неможливість застосування до неї положень ст.ст.69,75,76 КК України.

До сукупності вчинених ОСОБА_7 діянь віднесено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, за яке передбачена можливість призначення покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минув строк три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Оскільки з часу використання ОСОБА_7 в березні 2020 року завідомо підроблених документів, незважаючи на переривання його перебігу вчиненням злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, минув строк три роки, і вину у цьому діянні вона не визнає, то за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, особа повинна бути звільнена від призначеного покарання.

Окрім того, зважаючи на призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за інші злочини, що підлягає реальному відбуттю, а також існування ризику ухилення останньої особи від його відбування після проголошення вироку, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів необхідно вирішити у відповідності із вимогами ст.100 КПК України, із скасуванням накладеного на них арешту, а також скасуванням арешту, накладеного на належне обвинуваченій майно.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.190 КК України, призначивши покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

- за ч.4 ст.358 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч.3 ст.190 КК України (в редакції Закону України від 05 квітня 2001 року №2341-ІІІ) - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК звільнити ОСОБА_7 від призначеного за ч.4 ст.358 цього Кодексу покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік - у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 та ч.3 ст.190 КК України (в редакції Закону України від 05 квітня 2001 року №2341-ІІІ), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 - строком до 22 березня 2024 року.

Протягом строку застосування домашнього арешту заборонити ОСОБА_7 залишати місце свого проживання в період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби.

Після набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - скасувати, ОСОБА_7 доставити до установи відбування покарання.

Виконання вироку в цій частині покласти на керівника Відділення поліції №3 Одеського районного управляння поліції №2 ГУНП в Одеській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з дня її фактичного поміщення до установи відбування покарання.

Стягнути із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави процесуальні витрати на загальну суму 33241 (тридцять три тисячі двісті сорок одну) грн 38 коп.

Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів:

- копії реєстраційної та нотаріальної справ - зберігати в матеріалах судового провадження;

- оригінали реєстраційної та нотаріальної справ - повернути за належністю;

- вилучені із житла ОСОБА_7 записну книжку та акти здачі - прийняття робіт, договори оренди та акт прийому - передачі орендованого майна за 2021 рік - повернути ОСОБА_7 ;

- вилучені із житла ОСОБА_10 оригінал технічного паспорту, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копію свідоцтва про право власності на житло, копію розпорядження органу приватизації, а також копії паспортів громадян України, виданих на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_7 - повернути ОСОБА_10 .

Арешт, накладений на вищезазначені речові докази - скасувати.

Арешт, накладений на належні ОСОБА_7 : будинок за адресою: АДРЕСА_2 ; а також на автомобіль марки «Volkswagen Multivan», н/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 , із забороною відчуження, розпорядження і користування зазначеним нерухомим та рухомим майном - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1