Провадження №1-кп/127/98/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання в приміщені суду в м. Вінниці, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, відомості про яке внесено 28 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає.

Захисник ОСОБА_6 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, зазначив, що його підзахисний ОСОБА_4 , по національності являється татарином та не володіє українською мовою, у зв`язку з чим, ОСОБА_4 не розуміє в чому його обвинувачує прокурор. Зокрема, як на стадії проведення досудового розслідування так і під час розгляду кримінального провадження попереднім складом суду, його підзахисному ОСОБА_4 не було вручено на зрозумілій для нього мові, як обвинувальний акт, так і будь-який інший документ, що стосується розгляду цього кримінального провадження. Вказані обставини призводять до порушення права на захист, так як, ОСОБА_4 не був поінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. У зв`язку з чим, вважав за неможливе призначення даного обвинувального акту до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні у зв`язку з тим, що не володіє українською мовою не зміг висловити свою позицію щодо можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції щодо призначення обвинувального акту до судового провадження поклались на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

До загальних засад кримінального провадження, згідно ст. 7 КПК України, віднесена законність, яка встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суд неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінально процесуального кодексу України, інших актів законодавства.

Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України поширюється не лише на випадки, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а й на інші випадки очевидного порушення вимог КПК України під час досудового слідства.

Той факт, що повернення обвинувального акту має здійснюватися не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках передбачених КПК України, підтверджується і висновком викладеним у постанові Верховного Суду України № 5-111кс15 від 25.06.2015 року.

Так, у відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Частиною 1 статті 20 КПК України, передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 42 КПК України передбачено, що підозрюваний/обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний та обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Згідно п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Разом з тим, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 , належним чином не було вручено копію обвинувального акту №0000023 та реєстру матеріалів досудового розслідування на зрозумілій для нього мові.

За змістом Закону сторона обвинувачення зобов`язана була вручити обвинуваченому ОСОБА_4 зрозумілою для нього мовою засвідчену копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування з метою забезпечення його права на захист.

В іншому ж випадку долучена до обвинувального акту розписка про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, на мові яка не є зрозуміла для обвинуваченого ОСОБА_4 , не має ніякого процесуального значення, оскільки свій обов`язок з вручення копій процесуальних документів, що передбачено ст. 293 КПК України, з урахуванням вимог п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції, прокурором фактично виконано не було.

Невручення обвинуваченому ОСОБА_4 обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування в перекладі на зрозумілу для нього мову, призвело до порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_4 , яке не може бути усунуто під час підготовчого судового засідання та судового розгляду, оскільки саме на стадії досудового слідства, через розуміння суті обвинувачення, сторона захисту має можливість реалізувати свої права зі збирання та подання доказів.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 року зазначається що, обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак, у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції».

В ході проведення підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 : громадянин України, уродженець к/п Діда-Кана Уйчийського району Намаганської області Узбецької РСР, за національністю татарин, не володіє державною (українською) мовою. Під час проведення досудового розслідування ОСОБА_4 перекладач не залучався, обвинувальний акт складений лише державною (українською) мовою, а відтак відповідний переклад, як обвинувального акту так і інших процесуальних документів у справі, на рідну або зрозумілу для обвинуваченого ОСОБА_4 мову не здійснювалося, що свідчить про порушення права обвинуваченого ОСОБА_4 на захист.

Враховуючи те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, який відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. На переконання суду, вказані обставини свідчать про недотриманням слідчим та прокурором загальних засад кримінального провадження, які порушують право обвинуваченого ОСОБА_4 на захист та справедливий суд. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України прокурору для його належного оформлення, відповідно до вимог КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 42, 291, 314, 369, 372, 392 КПК України, ст.ст. 3, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, відомості про яке внесено 28 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: