ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3584/23

24 січня 2024 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000981 від 31.07.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Коврай Чорнобаївського району Черкаської області, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)10.02.2023 вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

2)19.10.2023 вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ст. 70, ст. 71 КК України остаточно призначено до відбуття 6 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді солдата, будучи особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в тому числі, крадіжки, повторно, діючи умисно та з корисливих мотивів, в умовах дії на території України воєнного стану введеного указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ХІ із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та продовженого указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, 12.08.2022 № 573/2022, 07.11.2022 №757/2022, 06.02.2023 №58/2023, 02.05.2023 № 254/2023, 30.07.2023 о 18.28 год., перебуваючи в залі ресторанно-готельного комплексу «Корчма», який розташований на 121 км автошляху «Бориспіль-Запоріжжя» в адміністративних межах Золотоніського р-ну Черкаської обл., діючи з раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, із барної стійки, яка знаходилася в залі ресторану, вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Хiaоmі» Redmi 8 Onyх Black 32GB ROM (M1908C31G), ринкова вартість, якого згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/8809-ТВ від 02.08.2023 становить 3084,50 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого про обставини вчинення ним кримінального правопорушення і приходить до висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Претензій будь-якого характеру до ОСОБА_4 не має.

У судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту першого частини першої статті 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Суд не враховує як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_4 рецедив злочинів, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений: 10.02.2023 вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 19.10.2023 вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ст. 70, ст. 71 КК України, остаточно призначено до відбуття 6 років позбавлення волі.

Рецедивом, згідно ст. 34 КК України, є вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Вказана обставина як органом досудового розслідування так і судом врахована при кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як кваліфікуюча ознака - повторність. В даному випадку рецедив злочинів одночасно утворює і їх повторність, так як виникає із даних фактичних обставин справи.

Згідно абзацу 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність, і рецедив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецедив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то змістом частини четвертої статті КК як повторність, так і рецедив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Таким чином, у вчиненому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, рецидив утворює повторність, що передбачена як ознака цього кримінального правопорушення, а відтак не може бути врахована у якості обставини, що обтяжує покарання, а тому сторона обвинувачення безпідставно вказала в обвинувальному акті в якості обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проходження служби та проживання характеризується посередньо, не перебуває на Д обліку у лікаря психіатра чи нарколога, на утриманні неповнолітніх дітей не має, неодружений, не є особою з інвалідністю, який раніше судимий.

Відповідно до ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд враховуючи вищезазначене, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, з врахуванням ст.ст. 50, 65 КК України, вважає можливим призначення покарання обвинуваченому в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

При призначенні покарання, суд враховує, що ОСОБА_4 засуджений вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19.10.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ст.ст. 70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі.

В силу ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, при визначенні остаточного покарання ОСОБА_4 суд, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, обирає принцип часткового приєднання до нового покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, з врахуванням норм ст. 72 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368,370,373,374,376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі частин 1, 4 статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19.10.2023 і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк шість років три місяці.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк його затримання та перебування під вартою з 31 серпня 2023 року по 19 жовтня 2023 року включно, із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Також зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання фактично відбуте покарання за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.02.2023 року - з 17 грудня 2022 року по 10 лютого 2023 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 31.08.2023.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у розмірі 1195 грн.

Речові докази: мобільний телефон марки Redmi 8, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 із сім-картою мобільного оператору «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_4 , які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити за належністю; спортивну куртку сірого кольору, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - передати власнику ОСОБА_4 ; диск формату DVD+R з відеозаписами з камер відеоспостереження, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1