УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого,

у с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань (далі - ДБР) щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

На обґрунтування скарги заявник зазначила, що 16.08.2023 вона повідомила вказаний орган досудового розслідування про вчинення слідчим ДБР ОСОБА_6 та прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 357 КК України.

Однак на день звернення зі скаргою до слідчого судді відомості про зазначені кримінальні правопорушення до ЄРДР не внесені.

На думку заявника, вказане свідчить про бездіяльність уповноважених осіб органу досудового розслідування. У зв`язку з цим адвокат ОСОБА_3 просила зобов`язати відповідних осіб ДБР внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення відповідно до її заяви та розпочати розслідування.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримала та просила її задовольнити з наведених у ній підстав.

Слідчий ДБР заперечував проти задоволення скарги, вказавши, що заява не містить об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя, заслухавши доводи заявника, заперечення слідчого, дослідивши скаргу, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

У силу ст. 1 КК завданням зазначеного нормативно-правового акту є правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний Кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Завданнями кримінального провадження у силу ст. 2 КПК є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання наведеного завдання і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про кримінальне правопорушення, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян до кримінального процесу.

Згідно з ч.1 ст. 214 КПК слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 2 Розділу II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затв. наказом Генерального прокурора України від 30.06.2020 № 298), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення, тобто обставини, що є достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення.

До ЄРДР серед іншого вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені у ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Наведений висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 17.06.2020, відповідно до якого встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.

Також, відповідно до практики Касаційного кримінального суду, якщо не було події кримінального правопорушення або у діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Таким чином, зазначений обов`язок слідчого не є абсолютним, оскільки наведені вище положення Закону покладають на слідчого обов`язок внести до Реєстру відомості про вчинене кримінальне правопорушення, тобто передбачене Кримінальним кодексом суспільно небезпечне винне діяння (або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Сукупність вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що до ЄРДР мають вноситися лише ті заяви чи повідомлення, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді, не є виправданим здійснення досудового розслідування у тих випадках, коли безпосередньо з самої заяви не вбачається наявність хоча би загальних ознак кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи свою заяву, заявник зазначила, що вбачає у діях слідчого ДБР ОСОБА_6 та прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 357 КК України.

Заявник наполягала, що дії слідчого ДБР ОСОБА_6 та прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 містять склад вказаного вище правопорушення з огляду на таке.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2021 у кримінальному провадженні № 220 210 000 000 000 72 від 11.03.2021 до підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, зокрема, щодо передачі органу досудового розслідування паспорта для виїзду за кордон.

Вказаний обов`язок виконаний підозрюваним ОСОБА_5 шляхом передачі 14.05.2021 паспорта громадянина України для виїзду за кордон слідчому ДБР ОСОБА_6 .

З викладеного витікає, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 переданий під контроль представника органу досудового розслідування підозрюваним самостійно, на виконання покладених на нього обов`язків.

У подальшому у кримінальному провадженні № 220 210 000 000 000 72 від 11.03.2021 зазначений обов`язок підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово рішеннями слідчих судді продовжений, зокрема, ухвалою слідчого судді від 16.02.2023 продовжений по 16.04.2022.

Згодом - 31.05.2022 у кримінальному провадженні № 220 210 000 000 000 72 обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 направлений до Личаківського районного суду м. Львова.

Крім того, з долучених до скарги документів вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000212 від 19.09.2016 до гр. ОСОБА_5 18.03.2022 застосований запобіжний у вигляді тримання під вартою. Рішенням слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20.09.2022 застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід скасований у зв`язку з прийняттям уповноваженим органом рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого, 21.09.2022 гр. ОСОБА_5 , як військовополоненого, передано представникам Російській Федерації.

Наведені обставини унеможливили повернення гр. ОСОБА_5 паспорта громадянина України, оскільки такий документ повертається особі лише за її особистим зверненням.

Однак, захисник ОСОБА_8 , не погоджуючись з утриманням паспорта гр. ОСОБА_5 , 25.09.2023 звернувся з клопотанням про повернення цього документа до Офісу Генерального прокурора та ДБР.

З відповіді прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 15.12.2022 вбачається, що останній відмовив у задоволенні вищевказаного клопотання, вказавши, що повернення паспорта ОСОБА_5 можливе лише за особистим зверненням останнього з такою заявою.

Слідчий суддя звертає увагу на долучену до скарги копію заяви гр. ОСОБА_5 від 05.09.2022, якою останній просив слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 повернути йому паспорт для виїзду за кордон та уповноважив адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на подання цієї заяви та отримання паспорта.

У той же час, слідчому судді не надано підтвердження, що гр. ОСОБА_5 особисто звертався до перелічених вище посадових осіб ДБР та Офісу Генерального прокурора, що свідчить про відсутність підстав для висновку про свідоме протиправне утримання слідчим ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_7 паспорту для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 .

У зв`язку з викладеним 31.01.2023 паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 направлений до Державної міграційної служби України, де знищений через ухвалення 10.01.2023 Президентом України рішення про позбавлення ОСОБА_5 громадянства України.

Не погоджуючись з діями слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 , заявник вважала, що перелічені особи шляхом зловживання своїм службовим становищем незаконно заволоділи паспортом ОСОБА_5 та умисно його приховували в особистих інтересах, тобто дії останніх мають ознаки кримінального правопорушення за ст. 357 КК України.

Частина 3 статті 357 КК України встановлює відповідальність за незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення за ст. 357 КК може бути виражена у таких альтернативних діях відносно предмета кримінального правопорушення: викрадення; привласнення; вимагання; заволодіння шляхом шахрайства; заволодіння шляхом зловживання службовим становищем; знищення; пошкодження; приховування.

У той же час, викладені вище обставини свідчать, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 перейшов під контроль сторони обвинувачення у кримінальному провадженні № 220 210 000 000 000 72 на підставі ухвали слідчого судді від 13.05.2021 та перебував під контролем останньої до моменту знищення цього паспорта.

Наведене свідчать, що доводи адвоката ОСОБА_10 щодо протиправного заволодіння слідчим ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_7 вказаним документом та подальше його умисне приховування в особистих інтересах ґрунтуються виключно на припущеннях та не містять об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа № 818/1526/18) у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя має з`ясувати обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та за наслідком цих дій слідчий суддя повинен вирішити питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, оцінка слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення у ньому інформації саме про кримінальне правопорушення є обов`язковим етапом реалізації визначених Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України завдань.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про відсутність у заяві адвоката ОСОБА_3 достатніх об`єктивних даних, які б свідчили про те, що описані у ній обставини доводять ймовірність вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що у цьому випадку органом досудового розслідування не допущено бездіяльності, тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 214, 303, 304, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою адвоката ОСОБА_3 , поданої 16.08.2023 за № 16/08-1-2023 в інтересах ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1