Номер провадження: 11-сс/813/224/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 10.01.2024, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000739 від 29.11.2019

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_7 від 27.02.2022 про закриття к/п №0000739 від 29.11.2019 у зв`язку із відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 162, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 359 КК України.

Мотивуючи своє рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою, слідчий суддя зазначив, що заявник ОСОБА_6 подав аналогічну скаргу після реалізації свого права на оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження, натомість, нормами чинного КПК України не передбачено повторного оскарження рішення слідчого чи прокурора, яке було предметом розгляду слідчого судді, внаслідок чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність на даний час предмету оскарження та необхідність відмови у відкритті провадження за нею.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість та невідповідність вимогам КПК України з огляду на залишення слідчим суддею поза увагою того, що факт незаконності дій з боку працівників прокуратури та УСБУ в Одеській обл. при проведенні обшуку його автомобіля та здійснення НСРД стосовно нього, без надання дозволу відповідними ухвалами слідчих суддів, було встановлено виправдувальним вироком Київського райсуду м. Одеси від 21.12.2023 стосовно нього (справа №520/15041/14-к), відповідно до змісту якого суд визнав недопустимим в якості доказів протокол обшуку транспортного засобу, належного ОСОБА_6 та протоколи НСРД в к/п №0000256.

Посилаючись на викладені обставини, заявник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві для проведення досудового розслідування.

Учасники провадження в судове засіданні апеляційного суду не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду.

Заявник ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі просив апеляційний розгляд проводити без його участі, натомість представник Одеської обласної прокуратури про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити за відсутності учасників провадження та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При цьому ч. 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів провадження, 09.01.2024 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_7 від 27.02.2022 про закриття к/п №0000739 (а.с. 1-4), мотивуючи її тим, що під час судового розгляду к/п №0000256 та постановлення стосовно нього виправдувального вироку були встановлені нові факти, які підтверджують незаконні дії працівників прокуратури та УСБУ в Одеській обл. під час проведення обшуків салону його автомобіля та здійснення НСРД стосовно нього.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 10.01.2024 було відмовлено у відкритті провадження за зазначеною скаргою ОСОБА_6 з підстав, наведених у мотивувальній частині ухвали, зокрема, з огляду на те, що заявник повторно оскаржує постанову слідчого від 27.02.2022 про закриття к/п №0000739, яка вже була предметом судового контролю (а.с. 18-20).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами 1-ої інстанції і не набрали законної сили, а саме: інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Також згідно із ч. 2 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

При вирішенні питання щодо допуску апеляційної скарги заявника до розгляду, апеляційний суд керується правовою позицію, викладеною в постанові Верховного суду від 23.05.2018 у справі №243/6674/17-к, в п. 27 якої зазначено, що оскільки слідчий суддя прийняв рішення … , яке не передбачене КПК, то суду апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на це рішення слід було керуватися приписами ч. 6 ст. 9 КПК щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК. Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК). Зміст цієї засади розкрито у статті 24 КПК, згідно з частиною першою якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Параграфом першим Глави 26 КПК України передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Водночас, ч. 2 ст. 307 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, а саме: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Так, вищезазначеними вимогами не передбачено можливості постановлення слідчим суддею ухвали про відмову у відкритті провадження за скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки таке рішення слідчого підлягає оскарженню відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відтак, слідчий суддя в даному випадку постановив рішення, можливість постановлення якого не передбачена вимогами чинного КПК України.

Водночас, нормами чинного кримінального процесуального закону України не передбачено можливості повторного оскарження рішення слідчого (прокурора), яке вже було предметом розгляду слідчим суддею, а також чітко не врегульовано повноважень слідчого судді у разі встановлення факту повторного оскарження особою рішення, яке вже було предметом судового контролю, за наслідком якого ухвалене рішення, що набрало законної сили.

Із зазначених підстав, враховуючи постановлення слідчим суддею рішення, яке прямо не передбачено вимогами чинного КПК України, колегія суддів вважає за можливе апеляційну скаргу ОСОБА_6 прийняти до розгляду та надати оцінку викладеним в ній аргументам.

Разом із тим, на підставі аналізу відкритих даних АСДС КП «Д-3» вбачається, що вищезазначена постанова слідчого про закриття к/п №0000739 від 29.11.2019, як на цьому обґрунтовано зауважує слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, вже була предметом судового контролю.

Так, ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 15.05.2023 було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого 2-го СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_7 від 27.02.2022 про закриття к/п №0000739 від 29.11.2019, у зв`язку із відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 162, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 359 КК України з тих підстав, що винесене слідчим рішення обґрунтоване належним чином, прийняте за результатами здійснення досудового розслідування, в ході якого було проведено повну та всебічну перевірку фактів, які стосувались обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, проведені всі необхідні процесуальні та слідчі дії (справа №947/14088/23).

Згодом, ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.06.2023, за результатами розгляду апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 , зазначена ухвала слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 15.05.2023 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття к/п №0000739 була залишена без змін (провадження №11-сс/813/947/23).

З урахуванням викладеного вбачається, що заявник ОСОБА_6 наразі повторно оскаржує ту саму постанову слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_7 від 27.02.2022 про закриття к/п №0000739 від 29.11.2019.

При цьому, як вже було зазначено вище, вимогами чинного кримінального процесуального закону України не передбачена можливість повторного оскарження рішення, дії або бездіяльності слідчого (прокурора, дізнавача), яке вже було предметом розгляду слідчим суддею.

Відтак, з огляду на факт повторного оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження, яка була предметом розгляду як слідчим суддею суду 1-ої інстанції, так і апеляційним судом, а також з урахуванням відсутності чіткого нормативного врегулювання порядку дій слідчого судді в такому випадку, колегія суддів доходить переконання про те, що рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 прийнято відповідно до вимог ст. 7, 9, 21, 24, ч. 4 ст. 304 КПК України та, як наслідок, відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості.

Водночас, апеляційний суд приймає до уваги та вважає слушними посилання заявника ОСОБА_6 , стосовно того, що 21.12.2023 Київським райсудом м. Одеси щодо нього в к/п № НОМЕР_1 було ухвалено виправдувальний вирок із визнанням його невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України у зв`язку із недоведеністю того, що в його діянні є склад зазначеного кримінального правопорушення (справа №520/15041/14-к), яким, серед іншого, встановлено, що обшук салону його автомобіля та НСРД стосовно нього проводились без відповідних ухвал слідчих суддів та апеляційного суду, внаслідок чого докази, здобуті за результатами проведення таких слідчих дій, були визнані недопустимими.

На переконання заявника, встановлені виправдувальним вироком суду обставини, які не були відомі слідчому судді та суддям суду апеляційної інстанції при прийнятті попередніх рішень, є підставою для скасування постанови слідчого про закриття к/п №0000739 та направлення матеріалів провадження для проведення досудового розслідування.

Разом із тим, колегія суддів, надаючи оцінку зазначеним твердженням заявника ОСОБА_6 , наголошує на тому, що на теперішній час вказаний вище вирок Київського райсуду м. Одеси від 21.12.2023 не набрав законної сили, оскільки оскаржується в апеляційному порядку стороною обвинувачення (справа №520/15041/14-к, провадження №11-кп/813/1036/24).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає передчасними твердження заявника на безумовний факт встановлення виправдувальним вироком допущених слідчими та працівникам УСБУ в Одеській обл. порушень під час проведення обшуку салону належного ОСОБА_6 автомобіля та здійснення НСРД стосовно нього, оскільки вирок суду, яким встановлені такі порушення, законної сили наразі не набрав та вказане к/п знаходиться на стадії апеляційного розгляду.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено що, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 303, 304, 370, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 10.01.2024, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_7 від 27.02.2022, про закриття к/п №0000739 від 29.11.2019, у зв`язку із відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 162, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 359 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4