У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2024 року м. Ужгород
В ході проведення досудового розслідування було надано доручення працівникам СКП ГУНП в Закарпатській області та в ході проведення оперативно-розшукових заходів було отримано оперативну інформацію про те, що до даного кримінального правопорушення можуть бути причетні громадяни України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 .
Окрім цього, в ході проведення оперативно-розшукових заходів було здійснено аналіз довідки-моніторингу, в якій вказано номери однієї серії, які фіксувались на моніторингу проведеному на місці події. В ході аналізу було встановлено, що поблизу місця події у період коли ймовірно була здійснена крадіжка фіксувались мобільні номери телефонів, а саме НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . Телефонний номер НОМЕР_3 , котрий належить гр. ОСОБА_6 фіксувався на місці події 27.05.2022 з 13:55:52 по 15:05:29 27.05.2022 року, в даного номера телефону наявні 5 з`єднань з телефонним номером НОМЕР_2 котрий належить гр. ОСОБА_5 , який у вищезазначений період також фіксувався на місці вчинення злочину.
Також працівниками СКП відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області було проаналізовано відео з камери відео- спостереження котра належить Чопській міській раді, за 27.05.2023 року. В ході аналізу камери відео спостереження було встановлено, що 27.05.2022 року об 13:50 - 13:51 гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 рухаються зі сторони готелю «ІЗУМРУД» в напрямку місця події. 27.05.2022 року об 13:59 гр. ОСОБА_6 рухається в напрямку залізничного переїзду, звідки більше не повертається. Надалі 27.05.2022 року об 14:32 гр. ОСОБА_5 рухається зі сторони залізничного переїзду в напрямку готелю «ІЗУМРУД», ймовірно вже після здійснення крадіжки. Водночас в ході проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що 27.05.2022 року гр. ОСОБА_5 (ймовірно після здійснення крадіжки) викликав до м. Чоп таксі служби «СОВА». Так з м. Чоп гр. ОСОБА_5 виїхав 27.05.2022 року на автомобілі марки «КІА» д.н.з НОМЕР_4 об 15:41 год, дане авто належить службі таксі «СОВА». По даному факту було проведено впізнання та допитано в якості свідка таксиста гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешк., АДРЕСА_5 , котрий 27.05.2022 року перебував на зміні та обслуговував виклик гр. ОСОБА_5 з м. Чоп до залізничного вокзалу м. Ужгород.
21 грудня 2023 року, в період з 18.38 год. по 19.08 год., на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду було проведено обшук за адресою АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено: штани військового взірця, піксельного розкрасу та кітель військового взірця, піксельного розкрасу, які упаковано до спеціально пакету НПУ серії WAR №1756827; кейс білого кольору, в середині якого наявні два навушники без будь-яких маркувань та позначень; флеш-накопичувач марки «SP» 8 GB; флеш-накопичувач марки «GOODRAM» 16 GB. Вказані речі упаковані до крафтового пакету НПУ СУ..
Органом досудового розслідування встановлено, що вилучене майно у ході проведення обшуку 21.12.2023, за адресою АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, а тому з метою його збереження прокурор просить накласти арешт.
Прокурор та власник майна у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду клопотання, про причини неявки не повідомляли.
У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчим суддею встановлено, що 21.12.2023 року, на підставі ухвали слідчого судді слідчим СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою АДРЕСА_2 .
Так, за даними протоколу обшуку від 21.12.2023 року в ході такого було виявлено та вилучено вищевказане в ухвалі майно.
Постановою старшого слідчого СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_8 від 22.12.2023 року вилучене майно визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи наведене слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів прокурора в частині, що тимчасово вилучене майно має значення речового доказу у кримінальному проваджені та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки таке могло зберегти на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Таким чином прокурором, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Прокурором у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речових доказів стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, а також у втраті майна, що унеможливить подальшу конфіскацію такого майна, що у свою чергу очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту вказаного майна, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у ході проведення санкціонованого обшуку 21 грудня 2023 року, в період 18.38 год. по 19.08 год., за адресою АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , шляхом заборони відчуження, використання та розпорядження, а саме:
-штани військового взірця, піксельного розкрасу та кітель військового взірця, піксельного розкрасу, які упаковано до спеціально пакету НПУ серії WAR №1756827;
-кейс білого кольору, в середині якого наявні два навушники без будь-яких маркувань та позначень; флеш-накопичувач марки «SP» 8 GB; флеш-накопичувач марки «GOODRAM» 16 GB. Вказані речі упаковані до крафтового пакету НПУ СУ.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1