УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/1707/24

Провадження № 1-кс/712/833/24

08 лютого 2024 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси внесене в кримінальному провадженні № 0000491, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2024 року клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000491 від 06.02.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах воєнного стану за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою таємного викрадення чужого майна поєднаного з проникненням до житла (крадіжка) для власного збагачення у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, вступили у попередню змову для вчинення злочину.

Виконуючи умови раніше досягнутої злочинної згоди про вчинення злочину, 06.02.2024 приблизно о 11.30 год., більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_5 прибули до будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_9 , згідно попередньої домовленості про скоєння злочину, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, повторно, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому неодноразово продовжений, зокрема Указом Президента України №734/2023 з 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, проник на територію приватного домоволодіння АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , 1951 р.н., підійшов до вікна одноповерхового будинку, шляхом віджиму відчинив вікно та проник до даного будинку, звідки таємно, викрав майно, яким користувався ОСОБА_11 , 2006 р.н., що належить потерпілій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: навушники чорного кольору «hoco», вартістю 750,00 грн., ноутбук марки «Acer» Aspire 5742, чорного кольору, серійний номер LXRJ 3C361601, SNID:6, зарядний пристрій «LiteON», комп`ютерна мишка «Logitech» чорного кольору загальною вартістю 2000,00 грн. та пластиковою банківською карткою банку «Приват Банк» JUNIOR № НОМЕР_1 .

В цей час, співучасник злочину ОСОБА_5 , діючи згідно попередньої змови з ОСОБА_9 у скоєнні злочину та полегшуючи його вчинення ОСОБА_9 знаходився в безпосередній близькості від місця скоєння злочину та діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_9 про появу сторонніх осіб або працівників правоохоронних органів, які б могли запобігти їхній злочинній діяльності.

Після скоєння злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_9 з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим було завдано потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 2750 грн.

Приймаючи до уваги викладе, та посилаючись на здобуті в ході досудового розсування докази, встановлені достатні підстави підозрювати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у житло, в умовах воєнного стану: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Волинської області, Любомльського району, смт. Головне, українець, громадянин України, маючий середню освіту, офіційно не працюючий, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, інвалідом, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий.

06.02.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 07.02.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Факт вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 , підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженню доказів в їх сукупності, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення; показами неповнолітнього свідка ОСОБА_11 ; протоколом огляду місця події; показами свідка ОСОБА_13 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання; протокол допиту потерпілої ОСОБА_12 ;протоколом огляду відеозапису з камер відеоспостереження; протоколом огляду відеозапису з камер відеоспостереження; протоколом затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення; повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) можливе переховування від органів досудового розслідування та/або суду; 2) можливий незаконний вплив на свідків, потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні; 3) можливе вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 не одружений, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні неповнолітніх дітей, фізично здоровий, у зв`язку з цим, не має стійких соціальних зв`язків в місці проживання, посередньо характеризується за місцем проживання. Більш того, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Таким чином, наявні обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, змінити місце проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Ризик незаконного впливу на свідків та в даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі зможе впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з цим, він матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на них шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 достовірно знаючи, про те, що в Україні введено правовий режим воєнного стану, не став на захист країни, не вживав дій до працевлаштування, а вирішив задовольнити свої матеріальні потреби не у законний спосіб, а шляхом вчинення крадіжки. Тому, враховуючи відсутність у підозрюваного законних джерел прибутку, останній може продовжити вчиняючи інші злочини.

Вищевикладене свідчить про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваною, таких як: 1) особисте зобов`язання - оскільки він є найбільш м`яким запобіжним заходом та не передбачає будь-яких обмежень, у зв`язку з чим взагалі не забезпечить запобіганню вказаних у клопотанні ризиків; 2) особиста порука - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків та стосовно ОСОБА_5 не надходило від осіб, які заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків; 3) застава - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків, а також відсутні відомості про майновий стан підозрюваного та можливості внести за себе заставу.

Необрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу або обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт, може мати негативні наслідки і призвести до впевненості останнього у власній безкарності та стимулювати не виконувати обов`язки покладені на підозрюваного у кримінальному провадженні.

Таким чином, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, під тягарем кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, здійснюючи вплив на свідків, продовжувати злочинну діяльність, та враховуючи неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили суд його задоволити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дане клопотання підлягає до часткового задоволення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є домашній арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини щодо особи підозрюваного.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення; показами неповнолітнього свідка ОСОБА_11 ; протоколом огляду місця події; показами свідка ОСОБА_13 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання; протокол допиту потерпілої ОСОБА_12 ; протоколом огляду відеозапису з камер відеоспостереження; протоколом огляду відеозапису з камер відеоспостереження; протоколом затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Сторона обвинувачення в обґрунтування клопотання посилалась на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК убачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу - щодо встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків слідчий суддя керується стандартом переконання «достатні підстави».

Так, існування кожного, вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику, має підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenkov. Ukraine, заява №622/11).

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчого та прокурора щодо існування ризиків, а саме ризик переховування від органу досудового розслідування, ризик впливу на свідків, ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

Про існування таких ризиків свідчить суворість можливого покарання у випадку визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, який на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого може бути призначене покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що саме по собі може бути підставою та мотивом змінити місце проживання з метою переховування від слідства та незаконного впливу на свідків шляхом підбурювання, вмовляння, залякування чи підкупу.

Також при визначенні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Крім того, враховуючи, відсутність у підозрюваного офіціних джерел доходів у зв`язку з т им, що останній не є офіційно працевлаштованим, наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу.

Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Згідно з правовою позицією в справі ЄСПЛ «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Судом враховується ступінь стійкості соціальних зв`язків підозрюваного, який офіційно не працює, підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

З урахуванням вищевикладених обставин, беручи до уваги обставини події у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 враховуючи зміст ризиків, на запобігання якого необхідне застосування запобіжного заходу та особу підозрюваного, вважаю за необхідне застосування до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з обмеженням залишати житлове приміщення у нічний час доби та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

При цьому суд враховує, що поведінка підозрюваного під час вчинення інкримінованих йому дій в контексті обставин життєдіяльності свідчить про неспроможність до об`єктивного повноцінного самоконтролю та недостатність застосування до підозрюваного менш суворих заходів, оскільки такі запобіжні заходи на теперішній час не забезпечать достатніх гарантій належної процесуальної поведінки останнього.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183-184, 193 194, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Головне Любомського району Волинської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляд домашнього арешту на 60 діб, тобто до 07 квітня 2024 року з обмеженням залишати житло ОСОБА_5 з 20 год. до 07 год. доби.

Покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та зміну контактного номеру телефону;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В період введення воєнного стану на території України, дозволити підозрюваному після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги», відлучатися з місцяпроживання з метою перебування в укритті.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному та направити начальнику ГУНП в Черкаській області для організації її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено 12 лютого 2024 року.