Справа № 760/2921/24
Провадження № 1-кс/760/1897/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого слідчого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення Солом`янського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Солом`янської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровоградської області, Голованівського району, селище Побузьке, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1 , якому пред`явлено підозру в рамках кримінального провадження за №0000349 від 03.02.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.186ч.4 КК України,-

за участю прокурора - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділення Солом`янського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Солом`янської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровоградської області, Голованівського району,селище Побузьке, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1 , якому пред`явлено підозру в рамках кримінального провадження за №0000349 від 03.02.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.186ч.4 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.02.2024 близько 21 години 05 хвилин, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , перебували за адресою: АДРЕСА_2 , де побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_9 , що йшов спереду них, майно якого визнали об`єктом свого злочинного посягання та в ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виник спільний злочинний умисел на повторне відкрите заволодіння майном за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, де ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 мали подолати фізичний опір потерпілого, а ОСОБА_7 користуючись подоланим фізичним опором потерпілого відкрито заволодіти його майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, діючи заздалегідь розробленого злочинного плану, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 прискорили крок з метою наздогнати потерпілого ОСОБА_9 , при цьому залишивши позаду ОСОБА_7 , та підійшовши до потерпілого, ОСОБА_5 звернувся з проханням надати запалити, на що потерпілий відмовив, та ОСОБА_5 в свою чергу почав висловлювати вербальні погрози потерпілому ОСОБА_9 щодо надання ним грошових коштів або інших цінностей, а ОСОБА_8 в свою чергу залишався на місці вчинення злочину та здійснював контроль оточуючого середовища, з метою повідомлення ОСОБА_5 про можливу небезпеку, або викриття їх злочинних дій.

В подальшому ОСОБА_5 з метою уникнення опору потерпілого, застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, нанісши йому удар рукою по голові в область правого ока, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_9 втратив пильність, а підійшовши ближче в той момент ОСОБА_7 , скориставшись тим що можливий фізичний опір потерпілого подолано відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Apple» моделі «Iphone 11 Pro Max» темно-зеленого кольору IMEI/ НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 вартістю 15000 гривень у чорному чохлі, який матеріальної цінності не становить з sim-картою ПрАТ «ВФ Україна» з номером телефону НОМЕР_3 яка теж матеріальної цінності не становить.

Після чого, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , утримуючи при собі вищевказаний мобільний телефон, покинули місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 завдали потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 15000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім цього, 02.02.2024 близько 21 години 10 хвилин, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , перебували за адресою: АДРЕСА_3 , де побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_10 , що стояв на зупинці громадського транспорту, майно якого визнали об`єктом свого злочинного посягання та в ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виник повторний спільний злочинний умисел на відкрите викрадення майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, де ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 мали подолати фізичний опір потерпілого, а ОСОБА_7 користуючись подоланим фізичним опором потерпілого відкрито заволодіти його майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на повторне відкрите заволодіння чужим майном, діючи заздалегідь розробленого злочинного плану, ОСОБА_5 . ОСОБА_8 та ОСОБА_7 почали підходити до потерпілого ОСОБА_10 який в цей момент почав йти в протилежну їм сторону, на що ОСОБА_5 почав свистіти та кричати до потерпілого, який в свою чергу зупинився та перепитав, чи до нього вони звертаються, на що ОСОБА_5 висловив прохання потерпілому надати запалити, та потерпілий відмовив, та ОСОБА_5 в свою чергу почав висловлювати вербальні погрози потерпілому, а ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в свою чергу залишались на місці вчинення злочину та здійснювали контроль оточуючого середовища.

В подальшому ОСОБА_5 з метою уникнення опору потерпілого, застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, нанісши йому удар рукою по голові в область обличчя та потерпілий, зрозумівши що його життю та здоров`ю може загрожувати небезпека здійснив спробу втекти, однак відбігши на відстань приблизно 7-10 метрів був наздогнаним ОСОБА_7 , який потягнув потерпілого за рюкзак і повалив на землю, почавши висловлювати погрози потерпілому, щоб той віддав свій мобільний телефон і в цей час до потерпілого підбігли ОСОБА_5 та ОСОБА_8 та почали наносити удари по тілу, а ОСОБА_7 вихопив із рук потерпілого ОСОБА_10 мобільний телефон марки Xiaomi Mi A1 4GB/32GB, чорного кольору НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 вартістю 2000 гривень з sim-картою оператора «Київстар» з номером телефону НОМЕР_6 , яка матеріальної цінності не становить.

Після чого, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , утримуючи при собі вищевказаний мобільний телефон, покинули місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 завдали потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 2000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

04.02.2024 о 10:14 годині в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (фактичний час затримання 04.02.2024 о 07:35 годині).

04.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Як зазначив слідчий, підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази, зокрема:

-протокол прийняття заяви від ОСОБА_9 стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення від 03.02.2024;

-протокол огляду місця події від 03.02.2024;

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення від 03.02.2024;

-протокол пред`явлення особи до впізнання потерпілому ОСОБА_9 від 04.02.2024;

-протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_9 від 03.02.2024;

-протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_9 від 03.02.2024;

-протокол огляду відеозапису від 04.02.2024;

-протокол огляду місця від 04.02.2024;

-протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 04.02.2024;

-протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 04.02.2024;

-протокол огляду предмету (мобільного телефону) за участю потерпілого ОСОБА_9 від 04.02.2024;

-протокол прийняття заяви від ОСОБА_10 стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення від 03.02.2024;

-протокол огляду місця події від 03.02.2024;

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення від 04.02.2024;

-протокол пред`явлення особи до впізнання потерпілому ОСОБА_10 від 04.02.2024;

-протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімкам потерпілому ОСОБА_10 від 04.02.2024;

-протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_10 від 04.02.2024;

-протокол перегляду відеозапису від 04.02.2024;

-протокол перегляду відеозапису від 04.02.2024;

-протокол огляду предмета (мобільного телефону) за участю потерпілого ОСОБА_10 від 04.02.2024;

-рапорт про фактичне затримання старшого о/у ВКП Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 ;

-протокол затримання у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 від 04.02.2024;

-протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення від 04.02.2024;

-протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення від 04.02.2024;

-протокол допиту ОСОБА_7 стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення від 04.02.2024;

-інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Враховуючи вищевикладене прокурор, в судовому засіданні переконував, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без альтернативи внесення застави, оскільки, існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний може вчинити спроби:

- переховуватиметься від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 не має на утриманні дітей чи інших непрацездатних осіб, офіційно не працюючий, не має постійного джерела доходу, тобто не має стійких соціальних зв`язків, що не перешкоджатиме останньому покинути територію міста Києва, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину поєднаного із насильством, що може свідчити про схильність підозрюваного до вчинення дій насильницького характеру, зокрема, і до інших учасників кримінального провадження;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працюючий, дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків, що не перешкоджатиме останньому покинути місто Київ, з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

- вчиняти інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, а саме останній раз: 23.07.2021 році Голованівським районним судом Кіровоградської області по ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі с. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленим іспитовим строком тривалістю на один рік, належних висновків для себе не зробив і знову повторно вчинив нове корисливе кримінальне правопорушення на території Солом`янського району м. Києва, на даний час ніде не навчається, не має постійного доходу, не працює, суспільно-корисною працею не займається, а тому з метою наживи може продовжити свою протиправну діяльність та вчиняти нові злочини майнового характеру.

Прокурор вважає, що застосування до підозрюваного біль м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на розслідування кримінального провадження та можуть призвести до продовження підозрюваним злочинної діяльності.

Так, вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Орган досудового слідства вважає наявність цих ризиків обґрунтованими, через те, що матеріали кримінального провадження містять достатні дані, які вказують на те, що саме підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Крім того, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину та з метою забезпечення громадського спокою (рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.1991 Лєтельє проти Франції) й запобігання вчиненню подібних злочинів підозрюваним є необхідність обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Тому, прокурор прохав застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів без альтернативи внесення застави.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та прохав його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 щодо заявленого клопотання заперечував, зазначив, що ризики, на які посилається прокурор, є необґрунтовані, ОСОБА_5 є юридично не судимим, визнає себе винуватим та щиро розкаюється у вчиненому, має постійне місце реєстрації, у зв`язку з чим просив обрати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши сторін провадження, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.1997 Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Щодо обґрунтованості підозри, то вона є обґрунтованою щодо дій ОСОБА_5 .

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Згідно зі ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Разом із цим вирішуючи питання про наявність відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про доведеність ризиків щодо переховування від органів досудового розслідування або суду, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до підозрюваного будь-якого іншого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного не можуть їм запобігти.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосованим до ОСОБА_5 .

Виходячи з викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03.04.2024 року включно.

На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначає розмір застави щодо ОСОБА_5 , оскільки злочин, у вчиненні якого він підозрюється, вчинений із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 183, 184, 196, 309, 376 ч. 2 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення Солом`янського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03.04.2024 року 07.35. без визначення в якості альтернативного запобіжного заходу застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Солом`янську окружну прокуратуру м.Києва.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: