Справа № 372/3364/23
Провадження № 1-кп-99/24
В И Р О К

іменем України

06 лютого 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі колегії суддів :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000660 від 06.03.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Обухів Київської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, який має на утриманні 5 дітей, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2023 року близько 17 години 30 хвилин стрілець стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_9 , в умовах воєнного стану, знаходячись у лісопосадці, що розташована між містом Обухів та селом Нещерів Обухівського району Київської області, більш точного місця не встановлено, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, що виразилося у придушенні руками за шию ОСОБА_6 , унаслідок чого остання втратила свідомість та отримала легкі тілесні ушкодження, незаконно заволодів майном останньої трьома каблучками із золота та ланцюгом з хрестом із золота, спричинивши потерпілій майнової шкоди на загальну суму 51688 гривень 62 копійки.

Крім того, 05 березня 2023 року близько 20 години 00 хвилин, в умовах воєнного стану, ОСОБА_9 , знаходячись у кімнаті № 3 готелю «Гостинний двір» за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Київська, будинок 105-А, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A32 4/64 GB Avesome Black VV» та планшет марки «Samsung Galaxy Tab S5e 4/64 GB», які належать ОСОБА_6 , спричинивши потерпілій майнової шкоди на загальну суму 15394 гривень 22 копійки.

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав повністю, показав, що познайомився із потерпілою на сайті знайомств, переписувались два тижні, потім домовились про побачення, 05.03.2023 року він забрав на своєму автомобілі потерпілу з м.Києва, вони приїхали в м.Обухів, де він попередньо замовив будинок, однак електропостачання було відсутнє, тому прийшлось зняти кімнату у готелі «Гостинний двір». Разом із потерпілою вони скупились в АТБ в м.Обухові, заселились у готель. У готелі вони вживали алкоголь, у них була інтимна близькість. Потерпіла поїхала разом із ним на зустріч із продавцями дрону, який він хотів придбати. У лісопосадці за селом Таценки вони очікували в автомобілі орієнтовно годину, потерпіла випила пляшку пива, потім вони поїхали в напрямку міста Києва. По дорозі потерпіла чомусь вимагала повернути їй її речі, він сказав, що поверне коли повернуться в готель. Далі вони їхали через село Підгірці. Потерпіла у русі намагалась відкрити двері і вийти, він просив її повернутись у автомобіль. Однак надалі на повороті в напрямку міста Обухова вона вийшла, хлопнула дверима, він просив її повернутись, однак вона пішла від автомобіля. Він повернувся у готель, забрав свої речі, а також забрав належні потерпілій речі, оскільки йому потрібно було звільнити номер. Приблизно о 19 годині він повернувся додому, вранці повернувся на службу, оскільки був військовослужбовцем, того дня був у звільненні. На службі командир сказав, що потерпіла написала заяву до поліції, сумку потерпілої він віддав у присутності командира. Визнав виникнення тілесних ушкоджень у потерпілої саме внаслідок його дій, однак пояснив це тим, що це він робив саме за її проханням під жорсткого статтєвого акту, він дійсно придушував потерпілу, коли вона про це просила, можливо трохи перестарався. Однак потерпіла на це не жалілась. Всього він лише один раз один раз брав за волосся, придушував лівою рукою спереду, в цей час у них була інтимна близькість, вони перебували у положенні лежачи обличчям один до одного. У лісі насильства не застосовував, лише у готелі. Потерпіла тоді доволі багато пила, свідомість не втрачала. Ювелірні вироби він з неї не знімав, на заправку у Фастівському районі не відвозив. Свідку Леусу він не дзвонив щодо каблучки, він його оговорює. Блокував повідомлення від сторонніх осіб, де вимагали повернути речі і погрожували. Залишив потерпілу по дорозі, бо вона стала вести себе неадекватно. У ломбард він не ходив, ювелірні вироби не здавав. Під час спілкування потерпіла розповідала йому про цінність каблучки, знімала з пальця, давала йому, казала, що дарує, але він відмовився і повернув їй. Повернення в м.Обухів після вимог потерпілої щодо повернення речей не найближчим маршрутом, а в іншу сторону, пояснив тим, що там теж є проїзд. У межах інших кримінальних проваджень його помилково притягують до кримінальної відповідальності, вироків не виносилось. Каяття не має, оскільки ніяких неправомірних діянь не вчиняв. Цивільний позов не визнає повністю.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаних злочинів повністю доведена показами потерпілої, свідків, письмовими та речовими доказами.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що в лютому 2023 року зареєструвалась на сайті знайомств, де познайомилась із обвинуваченим, деякий час переписувались, вона погодилась його на пропозицію щодо побачення, знала, що він є військовослужбовцем. 05.03.2024 року приблизно о 10-11 год. обвинувачений на автомобілі ВАЗ забрав її з роботи у м.Києві, подарував квіти, після чого вони поїхали в м.Обухів, де він зняв будинок, однак у будинку не було світла, тому він запропонував зняти номер у готелі, на що вона погодилась. Разом вони заїхали в магазин АТБ, де купили алкоголь та продукти харчування, після чого поїхали у готель. У номері вони спілкувались, випивали алкоголь, все будо добре. Вона випила небагато коньяку із соком, але незабаром їй стало погано, тому вона підозрює, що обвинувачений міг щось підмішати їй у напої. Обвинувачений вживав коньяк та пиво, разом вони випили 0,25 кон`яку та пиво. Коли дізналась у розмові, написала СМС подрузі про те, що у нього є діти і напевно він одружений. Ввечері він запропонував поїхати з ним, бо він домовився про зустріч для купівлі дрона, вона відмовлялась, але він наполягав. Її планшет та сумочка залишились у номері, у сумочці були телефон, гроші, білизна, косметика, особисті речі. У автомобілі вона їхала на передньому пасажирському сидінні, обвинувачений був за кермом. У лісі за містом в автомобілі він раптово почав її душити рукою, вона просила відпустити, вирвалась, вийшла з машини, однак він догнав її та ззаду почав знову душити, після чого вона знепритомніла. При цьому погроз або пояснень ніяких не було, все це він робив мовчки. Коли прийшла до тями на землі, виявила зникнення ланцюжка, на запитання «де моє золото» обвинувачений відповів «ти сама мені віддала». На його вимогу вона повернулась до автомобіля і вони поїхали. Вона просила повернути речі, пропонувала три тис. грн., але він не відповідав. Біля заправки вона майже на ходу вискочила з машини, викликала таксі та поїхала додому. На АЗС їй сказали, що це село Гребінки, раніше вона там не бувала. Коли вона подзвонила на свій номер, телефон вже був відключений. Наступного дня вона розповіла про все подрузі, вони неодноразово писали йому, щоб він віддав речі, однак він видаляв повідомлення і заблокував їх. Тоді вона вирішила звернутись до поліції. Обвинувачений забрав у неї три каблучки із золота та з дорогоцінними каменями. У неї були синці на нозі, на фалангах пальців руки. Цивільний позов підтримала повністю, оскільки їй нанесено тяжку психологічну травму, вона боялась бути вбитою, злякалась, відчуває себе ображеною, відвідувала психіатра, наразі продовжує лікування, приймає заспокійливі ліки. Обвинувачений досі не вибачився, шкоду не відшкодовував. При призначенні покарання поклалась на розсуд суду.

Представник потерпілої цивільний позов підтримав повністю.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, працює в ломбарді в м.Обухові, ввечері 05.03.2023 року обвинувачений звернувся до ломбарду, пред`явив власну ID-карту, здав дві золоті каблучки, одну раніше закладену забрав, здані каблучки оцінені приблизно у 2 та 5 тисяч грн., гроші він отримав, було оформлено договори на його ім`я, він підписав їх. Пізніше поліція показала фото каблучки, яку після цього намагався здати інший чоловік, але вона відмовила.

Свідок ОСОБА_11 показав, що працює оцінювачем у ломбарді, обвинувачений є постійним клієнтом, у березні минулого року ввечері обвинувачений звертався заклав жіночу золоту каблучку із каменем і радянським клеймом, повідомив, що каблучка належить йому, договір укладено на одну добу, оскільки обвинувачений сказав, що забирати не буде. Наступного дня обвинувачений ще раз закладав ювелірні вироби, суми коштів і ваги не пам`ятає, документи оформлювались на паспорт. На наданому працівниками поліції фото він впізнав каблучку.

Свідок ОСОБА_12 показав, що був командиром обвинуваченого, у той час останній лікувався у Обухівській лікарні, поліція повідомила про крадіжку, сумку потерпілої і речами знайшли у автомобілі обвинуваченого, він був понятим при огляді, в сумці були жіночі речі, білизна, помада. Обвинувачений пояснив, що із потерпілою були відносини, сумку вона залишила у машині. Після цього його було звільнено з підрозділу.

Свідок ОСОБА_13 показала, що потерпіла є її подругою, з її слів їй відомо, що потерпіла познайомилась із обвинуваченим на сайті знайомств, деякий час переписувались, а 5.03.2023 року вирішили зустрітись для побачення, ввечері під час побачення потерпіла писала їй про свої хвилювання, бо виявилось, що він одружений та має дітей, наступного дня потерпіла їй показувала синці на шиї та зап`ястках, потерпіла розповіла, що обвинувачений на автомобілі з квітами забрав її з роботи, вони поїхали у м.Обухів, у готелі розмовляли, випивали, він запропонував їй поїхати за дроном, але у посадці зупинився і неочікувано став її душити, вона втратила свідомість, потім виявила зникнення цепочки і кільця, вийшла з машини, він її наздогнав, знову душив, потім вони поїхали, вона наполягала, щоб він її відпустив. Потерпіла писала обвинуваченому, щоб віддав речі, але той заблокував її. Тоді вони разом звернулись до поліції, спочатку у Голосіївському районі м.Києва, потім в м.Обухів. У готелі їм розповіли, що обвинувачений знімав номер і забрав сумку потерпілої. Червоний автомобіль «Жигулі» стояв біля його будинку, потерпіла його впізнала. На дзвінки обвинувачений не відповідав. У потерпілої зникли ювелірні вироби, які вона раніше на ній бачила. Обвинуваченого впізнає по фотографіям, які показувала потерпіла.

Свідок ОСОБА_14 показав, що є знайомим обвинуваченого, у минулому році йому подзвонив обвинувачений, попросив під сидінням у його автомобілі ВАЗ забрати каблучку та здати у ломбард, гроші скинути йому на карту, просив щоб про це ніхто не знав. На прохання обвинуваченого він намагався здати у ломбард каблучку по своїм документам, але адміністратор сказала, що каблучка крадена, тому він не зміг цього зробити. Після цього він припинив спілкування з обвинуваченим. У поліції він впізнав цю каблучку. Підстав для оговору обвинуваченого він не має.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення також підтверджується поданими суду письмовими і речовими доказами, зокрема такими:

-витягом з ЄРДР, яким підтверджується, що 06.03.2023 року до ЄРДР було внесено відомості за ч.4 ст.185 КК України, а 08.05.2023 року за ч.4 ст.185 КК України (т.1 а.с. 39-40, 122-123, 229-230);

-протоколом отримання і огляду речей від 06.03.2023 року, де зафіксовано результати огляду особистих речей потерпілої у сумочці, що зберігалась у обвинуваченого (т.1 а.с.131-133);

-протоколами огляду речей від 21.03.2023 року, якими підтверджується впізнання потерпілою речей, якими протиправно заволодів обвинувачений (т.1 а.с.137-146);

-висновками експертів, якими підтверджується вартість викрадених речей (т.1 а.с.149-156, 158-164);

-повідомленням, анкетою проживаючого, якими підтверджується те, що обвинувачений знімав номер у готелі 05.03.2023 року (т.1 а.с.165-166);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, яким підтверджується впізнання свідком ОСОБА_15 обвинуваченого як особу, яка спільно із жінкою знімала номер у готелі 05.03.2023 року (т.1 а.с.167-171);

-протоколом огляду речей і документів від 21.03.2023 року, а також відтвореним у судовому засіданні відеозаписом, якими підтверджується спільне придбання товарів обвинуваченим і потерпілою в магазині АТБ 05.03.2023 року (т.1 а.с.176-182);

-листом ПТ «Ломбард фінанс», яким підтверджується те, що обвинувачений здавав належні потерпілій ювелірні вироби до ломбарду (т.1 а.с.183);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, яким підтверджується впізнання свідком ОСОБА_10 обвинуваченого як особу, яка здавала належні потерпілій ювелірні вироби до ломбарду 05.03.2023 року (т.1 а.с.184-188);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання, яким підтверджується впізнання свідком ОСОБА_10 належної потерпілій обручки (т.1 а.с.189-192);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, яким підтверджується впізнання свідком ОСОБА_11 обвинуваченого як особу, яка здавала належні потерпілій ювелірні вироби до ломбарду 05.03.2023 року (т.1 а.с.193-197);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання, яким підтверджується впізнання свідком ОСОБА_11 належної потерпілій обручки (т.1 а.с.198-201);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання, яким підтверджується впізнання свідком ОСОБА_14 належної потерпілій обручки (т.1 а.с.202-205);

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої від 29.03.2023 року, а також відтвореним у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії, якими підтверджуються обставини нападу на потерпілу та протиправного заволодіння майном потерпілої саме обвинуваченим (т.1 а.с.206-212);

-висновком експерта від 18.04.2023 року, яким підтверджується виявлення у потерпілої тілесних ушкоджень у вигляді крововиливів на лівій переднє-бічній поверхні шиї в нижній третині, на правій переднє-бічній поверхні шиї в середній третині, синців на передній поверхні, на переднє-внутрішній поверхні та на внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, на тильній поверхні основної фаланги 3-го пальця правої кисті. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) твердого (-их)предмету (-ів) з обмеженою травмуючою поверхнею, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Потерпілій було заподіяно не менше шести прикладань сили. Ушкодження могли бути заподіяні за обставин, зазначених у обвинуваченні (т.1 а.с.213-216);

-медичною документацією, якою підтверджуються обставини лікування потерпілої після вчинення злочину (т.2 а.с.77-82);

-рапортами, заявами, протоколом прийняття заяви про вчинення злочину постановами, протоколами, довідками, ухвалами слідчого судді, іншими матеріалами кримінального провадження, якими підтверджуються правомірність процесуальних та слідчих дій у кримінальному провадженні (т.1 а.с.43-45, 124-130, 134-136, 147-148, 157, 172-175, 217-228, 231-244).

Крім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину частково узгоджується із його показами під час судового розгляду, оскільки з них вбачається його можливість його перебування у час і місці за обставин обвинувачення. Так, обвинувачений не заперечив факт знайомства із потерпілою, факт їх спільного перебування у час і місці за обставин обвинувачення, факт спричинення ним частини виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, фактичне заволодіння окремими речами потерпілої, однак посилався на інші обставини виникнення тілесних ушкоджень та інші причини заволодіння майном, які не пов`язані із умислом на протиправні дії. Зокрема, обвинувачений стверджував, що тілесні ушкодження він міг нанести потерпілій за її проханням, а належні їй речі він взяв, щоб при наступній особистій зустрічі повернути після вияснення причин її неналежної, на його думку, поведінки. Будь-яких доказів на підтвердження захисної позиції стороною захисту не подавалось.

Відомостей про те, що будь-яка інша особа, окрім самого обвинуваченого, могла б вчинити інкриміновані йому злочини, спричинити виявлені у потерпілої тілесні ушкодження, під час судового розгляду не повідомлено жодним учасником кримінального провадження.

Показами потерпілої, свідків та відеозаписами переконливо підтверджується факт перебування обвинуваченого саме на місці скоєння інкримінованого злочину та саме під час його скоєння, факт заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень саме обвинуваченим, факт протиправного заволодіння чужим майном, а також факт розпорядження чужим майном саме обвинуваченим. Так, потерпіла послідовно і чітко впізнала саме обвинуваченого як особу, що вчинила інкриміновані йому злочини, описала послідовність і деталізацію всіх обставин вчинення злочинів, детально описала механізм спричинення тілесних ушкоджень, поведінку та діяння обвинуваченого як на стадії досудового розслідування, так і в судовому засіданні особисто. При цьому потерпіла була приведена до присяги та попереджена про кримінальну відповідальність. Показання потерпілою цілком узгоджуються із висновком експертизи, показами свідків та іншими доказами. Підстав сумніватись у достовірності і об`єктивності показань потерпілої судом не виявлено. Протилежні доводи захисту суд вважає надуманими і безпідставними. Логічно і обгрунтовано спростувати показання потерпілої сторона захисту в межах судового розгляду не змогла, а формальні заперечення повідомлених потерпілою обставин, посилання на сумнівність її показань суд вважає надуманими і недоведеними.

Також стороною захисту не наведено переконливих аргументів та обґрунтувань доводів про неправдивість показань свідка ОСОБА_14 . Логічно і обгрунтовано спростувати показання цього свідка сторона захисту в межах судового розгляду не змогла, відомостей про наявність обставин, які б вказували на можливість зацікавленості або упередженості свідка суду не повідомлено.

Стороною захисту не наведено переконливих аргументів та обґрунтувань на спростування показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 щодо особистого здавання у ломбард викрадених у потерпілої ювелірних виробів саме обвинуваченим. Заперечення обвинуваченим цього факту нічим не підтверджено, спростовується сукупністю досліджених судом доказів. Підстав сумніватись у їх неупережності і об`єктивності у суду немає.

Вказані обставини спростовуються доводи сторони захисту про відсутність умислу на протиправне заволодіння чужим майном і підтверджують наявність прямого умислу на вчинення злочинів проти власності.

Між діянням обвинуваченого, що виразилось у застосуванні фізичної сили, та наслідками у виді тілесних ушкоджень потерпілій встановлено прямий причинний зв`язок, що підтверджений висновками проведеної у справі експертизи.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт спричинення потерпілій виявлених у неї тілесних ушкоджень саме обвинуваченим.

Захисна позиція обвинуваченого щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілій з її волі та за її ж проханням нічим не підтверджена, спростовується висновком судово-медичної експертизи та показами потерпілої. Така позиція захисту не узгоджується із наявними у справі доказами, сторона захисту суду жодного доказу не подавала, тому подібна захисна позиція оцінюється судом як непереконлива і недоведена під час судового розгляду.

На противагу цьому позиція сторони обвинувачення повністю підверджується дослідженими під час судового розгляду належними і допустимими доказами.

Аналіз свідчень обвинуваченого в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинуваченого в частині заперечень протиправності власних діянь, окремих обставин інкримінованих йому злочинів неправдивими.

Суд вважає правдивими, послідовними та такими, що є взаємоузгодженими і узгоджуються із зібраними по справі доказами показання допитаних у суді потерпілої та свідків. Показання обвинуваченого під час судового розгляду суд оцінює як непослідовні, взаємно суперечливі між собою, протирічливі та неконкретизовані, що вказує на їх неправдивість, крім того такі покази жодними доказами не підтверджуються, але спростовуються сукупністю зібраних по справі доказів.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним наявність прямого умислу обвинуваченого на вчинення злочину проти життя та здоров`я, а саме на протиправне спричинення шкоди здоров`ю потерпілої при одночасному посяганні та інших об`єкт майно.

Під час судового розгляду було доведено застосування фізичного насильства обвинуваченим по відношенню до потерпілої, а також те, що саме він наніс потерпілій легкі тілесні ушкодження. Крім того слід врахувати, що він фізично сильніший потерпілої, міцніше за статурою, з показів потерпілої вбачається, що саме від раптового застосування ним фізичної сили потерпіла втрачала свідомість, саме обвинувачений заволодів ювелірними виробами потерпілої у той час, коли вона втратила свідомість від удушення, він не повернув їй належне їй майно, незважаючи на неодноразові вимоги потерпілої, що вказує на те, що його умисел був спрямований на заволодіння чужим майном, він усвідомлював, що посягає на чужу власність, передбачав спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажав спричинити таку шкоду, для досягнення своєї корисливої мети він застосував фізичне насильство. Оскільки при застосуванні обвинуваченим фізичного насильства до потерпілої останній було заподіяно тілесні ушкодження доведеним є те, що напад з метою заволодіння чужим майном був поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, тому суд погоджується із кваліфікацією діянь в цій частині обвинувачення.

Вказана вище правова оцінка узгоджується із п.п. 5, 6, 9, 12, 24, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності».

Таємність заволодіння майном потерпілої, яке знаходилось у кімнаті готелю, фактично ніким не оспорювалось, а доводи сторони захисту про відсутність злочинного умислу суд оцінює як надумані та непереконливі, зокрема з огляду на послідуюче протиправне розпорядження викраденим чужим майном.

Частково неправдиві показання обвинуваченого під час судового розгляду, протирічливість показань та висловлення припущень замість повідомлення фактичних обставин, суд розцінює як спосіб захисту та намір уникнути кримінальної відповідальності за скоєне діяння.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів доводиться сукупністю зібраних у справі і досліджених судом доказів та об`єктивно не спростована належними і допустимими доказами. Заперечення проти обвинувачення суд вважає непереконливими, протирічливими, такими, що не ґрунтуються на поданих суду доказах.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Твердження обвинувачення про наявність всіх складових інкримінованих обвинуваченому злочину, в тому числі суб`єктивної сторони обох злочинів, знайшли об`єктивне підтвердження під час судового розгляду, а протилежні доводи сторони захисту залишились недоведеними і спростовані сукупністю досліджених судом доказів.

Стаття 370 КПК України вимагає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Беручи до уваги наведені вище процесуальні норми, суд вважає, що оцінка доказів у даному кримінальному провадженні та відповідні висновки мають ґрунтуватись на стандарті доказування «поза розумним сумнівом».

Загальні критерії доведення поза розумним сумнівом у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини сформульовані ним у п. 54 Рішення від 06.12.2007 року у справі «Козинець проти України» та п. 43 Рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», та зводяться до того, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. В інших рішеннях (зокрема, рішення у справі «Сергій Савенко проти України» від 24.10.2014 року, рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства») Європейський суд з прав людини зауважує, що таке доведення може випливати із співіснування достатньо сильних, чітких і таких, що підтверджують один одного, умовиводів або аналогічних неспростовних презумпцій факту.

При оцінці доказів суд також застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», визначений п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України».

Разом з тим суд зауважує, що конкретних правил формулювання таких умовиводів та неспростовних презумпцій факту ані в прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, ані в чинному законодавстві України не встановлено, однак критерій доказування поза розумним сумнівом втілений у загальному правилі оцінки доказів, яке сформульоване у статті 94 КПК України.

Суд не має переконливих підстав ставити під сумнів достовірність, належність та допустимість досліджених під час судового розгляду доказів, а також їх достатність для висновку про винуватість обвинуваченого. Суд вважає, що винуватість обвинуваченого була доведена поза розумних сумнівом.

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеним винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, а також за ч.4 ст.187 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винуватого та його відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оцінюючи особу обвинуваченого суд приймає до уваги індивідуальні властивості особи, обставини, що характеризують поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема відсутність критичної оцінки скоєного.

Обставин, що пом`якшують покарання суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують покарання немає.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, сім`ю, утримує п`ятьох дітей, є військовослужбовцем, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, його вік, соціальний статус, відсутність належної критичної оцінки скоєного, думку потерпілої, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

При призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів слід застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін, оскільки клопотання про зміну запобіжного заходу жодним учасником процесу у встановленому законом порядку не заявлялись, а ризики, які приймались до уваги судом при його обранні, не зменшились і не відпали.

При вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.

Обвинувачений повністю заперечив проти вимог цивільного позову з мотивів заперечення протиправності діянь, однак жодним чином не оспорив достовірність розміру визначеної позовом як матеріальної, так і моральної шкоди, жодних доказів на спростування обставин, покладених в основу позову не подавав, інших аргументів заперечень проти позову не повідомив.

Суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі фактично заподіяних злочинами матеріальних збитків на суму 67 082 грн. 84 коп., оскільки такий розмір шкоди підтверджений висновками експертиз, а також не оспорений стороною захисту.

Під час судового розгляду було встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільній позивачці було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою відносно неї самої, фізичним болем, порушенням життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміні звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступіню його вини, глибини страждань потерпілої, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 150 000 грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

З матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який передбачений цивільним позовом. Відтак, заначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілої, - з іншого.

Таким чином, із урахуванням принципу диспозитивності кримінального судочинства цивільний позов підлягає задоволенню частково.

Судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Речові докази: жіночу спідню білизну червоного кольору, жіночі шкарпетки в рожево-білу смужку, жіночі шльопанці чорного кольору, жіночий бюстгальтер червоного кольору, зарядний пристрій, флакон із парфумами «Sospiro», планшет марки «Samsung» чорного кольору, IMEI: НОМЕР_2 , дезодорант, жіночу сумку чорного кольору з написом «Prada», які зберігаються в кімнаті речових доказів Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, слід повернути ОСОБА_6 як законному володільцеві; копії результатів медичного огляду № 2719171 від 07.03.2023, № 2719250 від 07.03.2023, висновок експертного дослідження № 043-64-022023 на ім`я ОСОБА_16 , диск DVD-R марки VIDEX слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України - у виді позбавлення волі строком на п`ять років,

- за частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України - у виді позбавлення волі строком на вісім років із конфіскацією частини майна, що належить йому на праві власності.

На підставі статтей 70,72 Кримінального кодексу України призначити ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на вісім років із конфіскацією частини майна, що належить йому на праві власності.

Час відбування покарання ОСОБА_17 у рахувати з 02 червня 2023 року, зарахувавши йому в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 02 червня 2023 року по 06 лютого 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_17 у залишити тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор» до вступу вироку в закону силу.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 67 082 грн. 84 коп., відшкодування моральної шкоди в розмірі 150 000 грн., а всього 217 082 грн. 84 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 600 гривень.

Речові докази жіночу спідню білизну червоного кольору, жіночі шкарпетки в рожево-білу смужку, жіночі шльопанці чорного кольору, жіночий бюстгальтер червоного кольору, зарядний пристрій, флакон із парфумами «Sospiro», планшет марки «Samsung» чорного кольору, IMEI: НОМЕР_2 , дезодорант, жіночу сумку чорного кольору з написом «Prada» повернути ОСОБА_6 ; копії результатів медичного огляду № 2719171 від 07.03.2023, № 2719250 від 07.03.2023, висновок експертного дослідження № 043-64-022023 на ім`я ОСОБА_16 , диск DVD-R марки VIDEX залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3