Провадження № 1-кп/727/70/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2024 р. Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду 2,3 в м. Чернівці кримінальне провадження за № 0004207 від 31.10.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Луковиця. Герцаївського району, Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє: -19.04.2018 Новоселицьким районним судом Чернівецької області, за ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці; - 11.01.2024 року Герцаївським районним судом Чернівецької області за ст. 395 КК України до двох місяців арешту - обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,- ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 31.10.2023 в період часу з 03.00 год. до 03.04 год. перебуваючи в кімнаті № 235 приміщення готелю «Київ», розташованого за адресо: м. Чернівці, вул. Головна, 46, в умовах воєнного стану, який був введений із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», і діє по теперішній час, реалізуючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, протиправно, умисно, з корисливих мотивів, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон, марки «Xiaomi Mi 9T pro», Carbon Black, об`ємом пам`яті 6/64 GB, вартістю 3999 грн. 73 коп.; - ноутбук, марки «Asus VivoBook», модель М6 500Q, вартістю 36916 грн. 80 коп. та ігрову миш із підсвіткою, марки «Logitech» модель «G102», вартістю 804 грн. 48 коп. що належать потерпілому ОСОБА_4 , після чого з викраденим майном, з місця вчинення скоєного пішов і в подальшому, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними протиправними діями спричинив останньому, матеріальну шкоду на загальну суму 41 721.01 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в інкремуємих йому злочинах, вчинених під час військового стану в Україні; щиро розкаявся, попросив пробачення в потерпілого ОСОБА_4 та просив врахувати його незадовільний стан здоров`я і суворо не карати, застосувавши при призначенні покарання вимоги ст. 69 КК України. У наданих суду показаннях, підтвердив вчинення ним 31.10.2023 біля 03 години ночі, з кімнати № 235 де він перебував у готелі «Київ», по вул. Головна, 46, м. Чернівці з потерпілим і дівчиною та за раптово виниклим у нього умислом крадіжки, будучи в стані сп`яніння, він забрав зі столу мобільний телефон, з сумки ноутбук та мишу із під світкою; чи брав грошові кошти не пам`ятав, не запечував, що документи належні потерпілому він залишив на столі. Зазначив в показах, що із викраденими речами до ранку перебув на вулиці, а потім пішов на ринок де їх продав, а кошти витратив для себе, придбав їжу і речі.

Потерпілий ОСОБА_4 , під присягою в залі суду надав покази про те, що подія викрадення в нього майна сталася в ніч з 30 на 31 жовтня минулого року, близько 18:30. 30.10.2023 р. він зустрівся із подругою, щоб провести разом час та будучи біля магазину Нива, жл нього і його дівчини приєднався чоловік, який представився ОСОБА_7 , який говорив, що він військовий та розповідав різні речі, після чого, о 21:30 в - трьох прибули до готелю «Київ», де він оплатив номер 235 за трьох осіб; в кімнаті посиділи, тобто вживали спиртне та спільним рішенням його і дівчини було запропонувати ОСОБА_7 переночувати в приміщенні їх кімнати. Зазначив в показах, що біля 22:30 годин він з подругою лягли спати, Федір на той час ще не спав та коли він прокинувся біля 04:30 прокинувся, побачив що ОСОБА_7 в кімнаті немає; він перевірив речі йому належні і не виявив - телефону мобільного «Xiaomi Mi 9Tpro» що був ним залишений на столі, ноутбуку, марки «Asus VivoBook» ігрової миші із під світкою; на столі також залишився його гаманець, у якому було грошей до 50 грн. і яких не було; на столі він побачив розкинуті документи. Спочатку трохи розгубився, а потім подзвонив в поліцію; після чого, він надавав пояснення в райвідділі, а згодом приймав участь в слідчих діях, зокрема, слідчому експерименті і у впізнанні. Пояснив, що речі йому не повернули, однак працівники поліції запевнили, що їх буде повернуто після вирішення справи судом. Вказав, що претензій він до обвинуваченого ОСОБА_8 не має; підтримав покарання запропоноване прокурором.

Судом встановлено, що покази обвинуваченого ОСОБА_5 узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_4 , є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги думку учасників процесу які правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку ОСОБА_5 буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, заслухавши позицію сторін кримінального провадження, які не заперечували проти розгляду справи, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу, не оспорюються. Враховуючи викладене, суд, допитав обвинуваченого і потерпілого, та дослідивши матеріали кримінального провадження, документи, що характеризують особу ОСОБА_5 , приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину вищенаведеного, при обставинах з`ясованих в судовому засіданні, доведена повністю. На підставі викладеного, суд вірно кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), за кваліфікуючими ознаками: вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Суд вважає, що кваліфікуючи ознаки, передбачені конкретними видами злочинів, за своїм змістом та значенням пов`язані з положеннями Загальної частини КК, які визначають обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання та незалежно від того, чи відіграє певна сукупність обставин роль пом`якшуючої чи обтяжуючої обставини, що впливає на покарання, або роль кваліфікуючої ознаки злочину, сутність цієї сукупності обставин не змінюється. Судом установлено, що учасниками процесу, а саме стороною захисту кваліфікація вчинених обвинуваченим дій та кваліфікуючі ознаки не оспорюють ся.

Призначаючи вид та міру покарання, ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має; офіційно не працює, не перебуває на обліку, як у лікаря психіатра, так і лікаря нарколога за місцем проживання; раніше неодноразово притягувався за аналогічні злочини до кримінальної відповідальності, про що свідчить досліджена довідка ВІТ ГУНП у Чернівецькій області та вироки судів; в останнє засуджений вироком, що набрав законної сили від 11.01.2024 року Герцаївським районним судом Чернівецької області за ст. 395 КК України, засудженого до покарання у виді двох місяців арешту (а.с.кр.пр. 220-227).

Окрім наведеного, встановлено, що ОСОБА_5 , має постійне зареєстроване місце проживання, є особо., яка хворіє, що вбачається з висновку судового психіатричного експерта № 1141 від 14.11.2023 року, згідно якого, ОСОБА_5 ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, в нього є ознаки психічного розладу у формі розладів особистості та поведінки внаслідок ураження ЦНС з легким інтелектуально мнестичним зниженням і рідкими поліморфними судомними нападами; за своїм психічним станом, ОСОБА_5 здатен усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.кр.пр. 277,278).

Згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином проти власності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину; визнання вини, відсутність претензій з боку потерпілого; цивільні позови по справі не заявлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, - відсутні.

Водночас, вирішуючи питання про вид покарання судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, вказані пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 за вчинене ним кримінальне правопорушення покарання із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленій у санкцій статті у вигляді позбавлення волі.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК України і тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, неодноразово викладеною в судових рішеннях (зокрема, у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 744/884/17, провадження № 51-8413км18).

Суд, посилаючись при призначенні покарання на ст.69 КК України, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину.

Судом встановлено, що обвинувачений виховувався у неблагополучній, багатодітній родині (а.с.кп.пр. 226,227); раніше притягувався до кримінальної відповідальності (а.с.кп.пр.228-232), має вкрай незадовільний стан здоров`я; з обліку в лікаря нарколога Чернівецького обласного наркологічного диспансеру з 2018 року знятий з обліку і на даний час фактично на обліку не перебуває, як і не перебуває на обліку в дікаря наркологі за місцем проживання в Герцаївському районі. Завдана злочином майнова шкода для потерпілого, як пояснив ОСОБА_4 не є істотною. ОСОБА_5 13.06.2023 року заздалегідь до вчинення злочину, звернувся до Чернівецької обласної психіатричної лікарні , куди і раніше звертався за медичною допомогою, та при його обстеженні в нього було виявлено помірно виражені розлади особистості та поведінки, легка розумова відсталість та рідкими поліморфними судомними нападами внаслідок органічного ураження центральної нервової системи (а.с.кп.пр. 222), за місцем проживання ОСОБА_5 характеризується з позитивної сторони (а.с.кп.пр. 224,225). Внаслідок протиправних дій обвинуваченого тяжкі наслідки не наступили. При цьому, суд звертає увагу і на те, що дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.4 ст. 185 ККУ за ознакою вчинення злочину в умовах воєнного стану, за який передбачено значно суворіше покарання. В той же час, злочин вчинено на території м. Чернівці, де не відбуваються бойові дії, при цьому за з`ясованих в судовому засіданні обставин, ОСОБА_5 не використовував умови воєнного стану для досягнення своїх протиправних цілей.

Відповідно до ч.1 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За змістом ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

Крім того стаття 69 КК України підлягає виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суровим (несправедливим), а особа потребує поблажливого ставлення.

Таким чином, зважаючи на всі зазначені вище обставини, ретельно проаналізувавши поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, приймаючи до уваги його щире каяття, відсутність тяжких наслідків від злочину, відсутність будь-яких намірів у винного уникнути кримінальної відповідальності, його вік, стан здоров`я; зваживши всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що всі вони значно пом`якшують покарання винного та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому покарання обвинуваченому слід призначити з застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 4 статті 185 КК України.

Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на від 21 липня 2021 року № 3-р(II)/2021.

Конституційний Суд України дійшов висновку: «принцип верховенства права, зокрема така його вимога, як принцип домірності, є взаємопов`язаними фундаментальними засадами функціонування усієї юридичної системи України, у тому числі нормативного встановлення законодавцем адміністративної відповідальності. Отже, конкретні санкції за адміністративні правопорушення мають бути справедливими та відповідати принципові домірності, тобто законодавець має визначати адміністративні стягнення з урахуванням їх виправданості та потреби для досягнення легітимної мети, беручи до уваги вимоги адекватності наслідків, які спричинені такими санкціями (у тому числі для особи, до якої вони застосовуються), тій шкоді, що настає в результаті адміністративного правопорушення».

В іншому рішенні, Конституційний Суд України від 15 червня 2022 року у справі щодо індивідуалізації юридичної відповідальності КСУ зазначив: «Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності…

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Окрім наведеного, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , вважає за необхідне застосувати вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки за з`ясованих в суді обставин, 11.01.2024 року, ОСОБА_5 був засуджений Герцаївським районним судом Чернівецької області за ст. 395 КК України до двох місців арешту (вирок набрав законної сили) (а.с. 80 т.1).

На думку суду, саме таке покарання, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

У порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати, в розмірі 4541,00 грн., суд, відповідно до вимог ст.124 КПК України вважає, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільного позову не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили слід залишити обраним у виді тримання під вартою, який продовжено до 18.03.2024 року згідно ухвали суду від 22.01.2024р.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 , рахувати з дня його фактичного затримання тобто з 02.11.2023 року (протокол затримання а.с.кп.пр. 252).

Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироку від 11.01.2024 року Герцаївського районного суду Чернівецької області, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, остаточно до відбування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири ) роки 8 місяців.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з дня його фактичного затримання тобто з 02.11.2023 року

Речові докази: - за постановами слідчого від 01.11.2023 року кофту сірого кольору належну потерпілому ОСОБА_4 (квитанція 5998 від 23.11.2023 року (а.с.кп.пр. 33,34) повернути останньому за належністю; - за постановою слідчого від 01.011.2023 року недопалок з під цигарки знищити (а.с.кр.пр.35 36 (квитанція 233); - за постановою слідчого від 01.11. 2023 року ДВД Р диск з 6 тю відео файлами (а.с.кп.пр. 117118) залишити в матеріалах кримінального провадження; - за постановою слідчого від 02.11. 2023 року мобільний телефон, марки «Xiaomi Mi 9T pro», Carbon Black, об`ємом пам`яті 6/64 GB належний потерпілому ОСОБА_4 (а.с. кп.пр. 125-127 квитанція № 6003) повернути останньому за належністю; - за постановою слідчого від 02.11.2023 року ноутбук, марки «Asus VivoBook», модель М6 500Q, з зарядним пристроєм та ігровою мишею із підсвіткою, марки «Logitech» модель «G102», належні потерпілому ОСОБА_4 (а.с. кп.пр. 156-158 квитанція № 5997) повернути останньому за належністю; - за постановою слідчого від 15.11.2023 року шість слідів рук та три дактилокарти знищити (а.юс. кп.пр. 184-185).

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 4541.00 грн. за проведення судових експертиз, а саме: дактилоскопічної № СЕ19Ї126-23/9764-Д від 15.11.2023р.; товарознавчих: СЕ-19/126-23/9709-ТВ від 13.11. 2023 року; СЕ-19/126-23/9713-ТВ від 10.11. 2023 року; СЕ-19/126-23/9714-ТВ від 10.11. 2023 року;

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376 КПК України.

Вирок складений і підписаний в нарадчій кімнаті 16.02.2024 року.

Суддя ОСОБА_1