233 № 229/4228/21
У Х В А Л А

про продовження строку дії запобіжного заходу

31 січня 2024 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Дружківського відділу Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000197 від 21 травня 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка, Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, який не працює, має на утриманні неповнолітніх дітей 2007 р.н. та 2013 р.н, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000197 від 21 травня 2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження призначений на 13 годину 00 хвилин 31 січня 2024 року.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 21 грудня 2023 року.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 лютого 2024 року.

На електронну адресу суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, зважаючи на те, що ризики, передбачені п. 1, 3 ст. 177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати.

Прокурор наполягала, що більш м`які заходи забезпечення кримінального провадження не будуть дієвими, а тому просила відмовити в клопотанні захисника. Додала, що діючим законодавством не передбачено посилання на будь-які інші ризики ніж ті, що існують та неможливість посилання на одні й ті ж ризики у клопотанні з моменту обрання запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо тримання під вартою, зазначив, що перебував на домашньому арешті, не ухилився від правоохоронних органів та суду, ризики переховування від суду та впливу на свідків не доведені прокурором. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешт за місцем проживання і буде виконувати покладені на нього судом обов`язки. Додав, що під час перебування під домашнім арештом спілкувався з сусідом, який є свідком по справі і жодного тиску на нього не вчиняв.

Захисник у судовому засіданні вказав, що ризики на які посилається прокурор в кожному клопотанні одні й ті самі та не доведені доказами. Звернув увагу суду, що під час перебування на домашньому арешті ОСОБА_4 не вчинив жодної спроби переховуватись від суду та правоохоронних органів. Майже всі свідки по кримінальному провадженні допитані, залишилось допитати лише продавчиню та сусіда, які не були безпосередніми свідками, лише можуть охарактеризувати обвинуваченого. Крім того, ОСОБА_4 раніше не судимий, а тому підстав вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення відсутні. З огляду на зазначене. Просив застосувати до обвинуваченого домашній арешт за місцем проживання.

Суд, вислухавши учасників судового провадження та дослідивши клопотання прокурора, захисника, обвинуваченого дійшов такого висновку.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 20 травня 2021 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, тобто за адресою: АДРЕСА_1 , споживав спиртні напої разом зі своєю дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В процесі вживання спиртних напоїв ОСОБА_6 направилась до туалету, який розташований на подвір`ї вищевказаного домоволодіння. В той же день, тобто 20 травня 2021 приблизно о 22 годині 30 хвилині ОСОБА_4 направившись до дружини спитав, чи все в неї добре, побачив, що остання розмовляла с кимось по мобільному телефону, вирішивши що його дружина розмовляла з коханцем, на ґрунті ревнощів, почав сварку з дружиною. Далі, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на ґрунті ревнощів до дружини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почав наносити удари рукою зігнутими у кулак та ногами (не менш 10 ударів) по голові, тулубу та кінцівках. Далі взявши до рук цеглу, яка знаходилась неподалік нього, наніс цеглою не менше 6 ударів по голові, тим самим спричинивши тілесні ушкодження не сумісні з життям, що спричинило смерть ОСОБА_6 , яка згідно з висновком СМЕ № 116 від 01.07.2021 настала 20 травня 2021 приблизно в період з 19 годин 45 хвилин до 22 годин 45 хвилин.

В результаті противоправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 заподіяні наступні тілесні ушкодження: шість забитих ран тім`яно потиличної області волосистої частини голови з масивними крововиливами в м`які покрови, відкритий перелам основи та склепіння череп, множині синці з припухлостями і синці з осадженням обличчя, перелом кісток носу, забита рана правої вушної раковини з синцем, забита рана верхньої губи з синцем і припухлістю, травматичній субдуральний крововилив в тім`яно-потиличної скроневих області і субарахноїдальний крововилив в тім`яних областях обох півкуль головного мозку, які знаходяться на базальні поверхні, крапкові крововилив в речових головного мозку, садно задньої поверхні шиї, синець правого плеча, синець правого передпліччя, синці тільної поверхні лівої кісті, клапоть подібна рана третього пальця лівої кисті, згідно висновку СМЕ № 116 від 01.07.2021, від яких остання померла. Всі ушкодження утворились при житті або в момент настання смерті, окрім синця правого плеча і правої молочною залози, які утворились за декілька діб до смерті) від багатократних (на волосистій частині голови не менше 6, на обличчі не менше 10) дій тупим предметом або предметами з такими властивостями та не виключається що таким предметом була цеглина.

Ушкодження голови і обличчя оцінюються в сукупності, і мають ознаки (небезпеки для життя) тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_6 стоїть в прямому причинному зв`язку з тупою відкритою травмою голови і обличчя, що супроводжувалась переломом кісток склепіння і основи черепа, крововиливами під тверду та м`які мозкову оболонки, крововиливами в речовину головного мозку і його шлуночки, набряком мозку.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, не даючи оцінки жодному доказу зібраному у справі, вважає за доцільне продовжити строк дії ухвали про тримання під вартою, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, може бути визнане обвинуваченим ОСОБА_4 більш небезпечним, ніж втеча. Останній проживає неподалік зони бойових дій, у зв`язку з чим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повний та всебічний розгляд кримінального провадження у суді.

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що свідки надали під час досудового розслідування показання, що свідчать про причетність ОСОБА_4 до скоєння вищевказаного кримінального правопорушення. Також, враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти життя особи, то перебуваючи на свободі, останній може змусити свідків, серед яких є його сусіди, змінити показання на свою користь шляхом здійснення незаконного впливу на останніх. Крім того, в судовому засіданні обвинувачений зазначив, що під час перебування на домашньому арешті спілкувався зі свідком, який є його сусідом.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_4 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом на теперішній час не встановлено.

Більш м`який запобіжний захід, на переконання суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам. Суду не надано відомості щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Крім того, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились, а тому у задоволенні клопотання захисника, щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово слід відмовити.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню, тоді як клопотання обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягає.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись 176-178, 183, 193-194, 196, 197, 331, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт

Задовольнити клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ,

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 березня 2024 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому і направити начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» для організації виконання.

На ухвалу суду обвинуваченим, захисником, прокурором може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: