Справа №534/130/24
Провадження №1-кс/534/34/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

-19.03.2019 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік:

-21.09.2023 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2роки; на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-30.10.2023 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за даним вироком та вироком Комсомольського міського суду від 21.09.2023 остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Комсомольського міського суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором, в якому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивовано слідчим необхідністю забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганням ризикам можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, а також можливістю вчинити нове кримінальне правопорушення.

Зі змісту внесеного клопотання вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 з невстановленого досудовим розслідуванням часу незаконно придбав у невстановленої особи за грошову винагороду особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яку зберігав при собі з метою збуту. У подальшому 17.01.2024 ОСОБА_4 , точного часу досудовим слідством не встановлено, перебуваючи біля 5 під`їзду будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за координатами геолокації 49.002568, 33.643442, діючи умисно незаконно залишив згорток, що перемотаний липкою стрічкою коричневого кольору, де всередині знаходиться зіп-пакет із особливо небезпечним наркотичним засобом PVP у вигляді «закладки», з метою подальшою збуту за грошову винагороду, який було виявлено під час проведення огляду місця події 17.01.2024. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-24/1083-НЗПРАП від 18.01.2024 надана на дослідження речовина масою 2,089 г у своєму складі містить PVP, який є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено. За вказаним фактом 19.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах.

Також, 17.01.2024 близько 13 години, перебуваючи неподалік будинку за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з протиправним умислом, спрямованим на незаконне зберігання наркотичних речовин без мети збуту, знайшов прозорий полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, зберігав при собі для власного вживання без мети збуту. Того ж дня ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, в якій згідно висновку експерта № СЕ-19/117-24/1082-НЗПРАП від 18.01.2024 виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, маса PVP становить 1,6124 г.

За вказаним фактом 19.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту.

Постановою Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0000043 від 17.01.2023 за ч.1 ст.307 КК України та №0000010 від 17.01.2024 за ч.1 ст.309 КК України об`єднані в одне провадження №0000043. Після отримання результатів експертних досліджень, кваліфікацію змінено на ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України.

У судовому засіданні прокурор, підтримуючи клопотання слідчого та зазначаючи про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, наполягав на застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор наголосив на тому, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, злочини вчинені в період іспитового строку, офіційно не працевлаштований, не має джерела доходів, чим підтверджується небажання стати на шлях виправлення та свідчить про те, що єдиним джерелом доходу підозрюваного є вчинення корисливих кримінальних правопорушень, а отже і надалі, не маючи джерела доходів, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, отже необхідно обрати винятковий запобіжний захід - у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього та просили суд обрати більш м`який запобіжний захід, заставу або домашній арешт. Обґрунтовуючи свою позицію, зазначили, що ОСОБА_4 своєю поведінкою під час досудового розслідування довів, що переховуватись від слідства не збирається, постійно проживає за місцем реєстрації разом з мамою та батьком, має на утриманні одну неповнолітню дитину, отже має стійкі соціальні зв`язки, тому ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, та зазначений слідчим у клопотанні, відсутній. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 повністю заперечував обставини, викладені у клопотанні в частині підозри за ч.2 ст. 307 КК України. Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підкреслив, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, є необґрунтованою.

З`ясувавши думки учасників кримінального провадження, перевіривши надані матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Отже, відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Як убачається з представлених суду матеріалів, у провадженні ВП №2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2024 року під №0000043 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.

Постановою Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області від 17.01.2024 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0000043 від 17.01.2023 за ч.1 ст.307 КК України та №0000010 від 17.01.2024 за ч.1 ст.309 КК України об`єднані в одне провадження №0000043.

У межах зазначеного кримінального провадження 18 січня 2024 року о 18 год 00 хв ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України (а.с.132).

Постановою Кременчуцького РУП ВП №2 ГУ НП України в Полтавській області про зміну кваліфікації досудового розслідування від 19.01.2024 ОСОБА_4 змінено кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000043 від 17.01.2024 з ч. 1 ст. 307 на ч. 2 ст. 307 КК України та з??мінено кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000043 від 17.01.2024 з ч. 1 ст. 309 на ч. 2 ст. 309 КК України.

Також, 19.01.2024 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень та про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення (а.с.144).

Слідчий суддя перевірив клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на відповідність вимогам статті 184 КПК України. Копія клопотання та копії доданих до нього матеріалів вручені підозрюваному ОСОБА_4 19 січня 2024 року о 08 год 50 хв з дотриманням вимог ч.2 ст.184 КПК України.

Слідчий у клопотанні на доведення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, посилається на зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: витяг з ЄРДР; рапорт працівника поліції; протокол огляду місця події з фототаблицею до нього; висновок експерта; протокол затримання ОСОБА_4 ; постанова про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень; постанова про зміну кваліфікації досудового розслідування; повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень та повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтвердив обставини, викладені у клопотанні в частині вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України. З приводу підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, зазначив, що вказане кримінальне правопорушення не вчиняв, мобільний телефон, який у нього вилучили працівники поліції, знайшов перед тим, як вони до нього підійшли. Кому саме належить знайдений телефон він не знає. Телефон був заблокований. Поліцейські запропонували йому розблокувати телефон, проте він не знав паролю, до того ж було перевірено кожен його палець на обох руках з метою розблокування телефону за допомогою відбитка пальця. Після того, як телефон залишився заблокованим, один з працівників поліції самостійно розблокував його, застосувавши графічний ключ. Усі ці дії були зафіксовані на боді камери працівників поліції. Таким чином, він не знає, хто робив фотознімки місць та зазначав координати, де були знайдені пакети з кристалічною речовиною білого кольору, оскільки мобільний телефон, в якому були виявлені фотографії з координатами, йому не належить.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Захисник підозрюваного наголосив, що в матеріалах досудового розслідування відсутні докази, які б доводили, що мобільний телефон, вилучений у ОСОБА_4 , належить саме йому, інших доказів, які б доводили причетність ОСОБА_4 до вилучених у ході огляду місця події пакетів з білою кристалічною речовиною, органом досудового розслідування не надано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Слідчим суддею встановлено, що на підтвердження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, серед іншого, слідчим надано протокол огляду місця події від 17.01.2024 (а.с. 13). Згідно зазначеного протоколу у ОСОБА_4 було вилучено мобільний телефон «Redmi» синього кольору. Пароль від телефону ОСОБА_4 не надав та пояснив, що знайшов його біля голубника. Підібравши пароль, телефон було оглянуто. У додатку «Галерея» встановлено 21 фотознімок, на яких зображено географічні координати. За допомогою додатку «Google Maps» працівники поліції встановили місця, координати яких зазначались на вказаних фотознімках. Так, за координатами, які містилися на фото№1, було встановлено місце біля під`їзду №5 будинку АДРЕСА_2 , де було виявлено згорток коричневого кольору в липкій стрічці. Пакет було розрізано та виявлено магніт і прозорий зіп-пакет з білою кристалічною речовиною. Речовина, поміщена у полімерний сейф-пакет PSP1335577, опечатана та вилучена.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/117-24/1083-НЗПРАП від 18.01.2024 речовина, надана для дослідження, упакована в полімерний сейф-пакет PSP1335577, масою 2.089г у своєму складі містить PVP, що є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено (а.с. 55-58).

З урахуванням маси особливо небезпечної психотропної речовини, постановою Кременчуцького РУП ВП №2 ГУ НПУ в Полтавській області від 19 січня 2024 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000043 перекваліфіковано на ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 142).

Згідно протоколу допиту підозрюваного від 18.01.2024, ОСОБА_4 , користуючись правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, відмовився від дачі показань (а.с. 135-136).

Отже, особливо небезпечна психотропна речовина була виявлена на підставі відомостей, які містились у мобільному телефоні «Redmi» синього кольору. Проте, у матеріалах клопотання, наданих суду для дослідження, відсутні докази, які б у своїй сукупності підтверджували, що зазначений телефон є власністю підозрюваного ОСОБА_4 , або доводили причетність ОСОБА_4 до знайденого біля під`їзду №5 будинку АДРЕСА_2 згортка з білою кристалічною речовиною.

У судовому засіданні ОСОБА_4 повністю заперечував належність йому телефону «Redmi» синього кольору та висунуте органом досудового розслідування обвинувачення за ч.2 ст. 307 КК України. Під час розгляду клопотання слідчому судді не було надано доказів на спростування тверджень підозрюваного та його захисника в цій частині.

Отже, проаналізувавши приєднані до клопотання матеріали досудового розслідування, слідчий суддя доходить висновку, що у них відсутні докази, які б підтвердили наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковою обставиною, яку слідчий суддя повинен встановити при розгляді клопотання про застосування запобіжних заходів.

Поряд із цим, перелічені вище докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Зі змісту ст. 183 КПК України вбачається, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною другою статті 183 КПК України встановлено імперативну норму, за якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як уже зазначалось вище, санкція частини 2 статті 309 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, отже, враховуючи вимоги статті 183 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_4 як раніше судимої особи не може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Гарькавий проти України», №25978/07 від 18.02.2010 зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до зазначеного пункту кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу.

Поряд із цим, матеріалами клопотання та показаннями підозрюваного доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Слідчим у клопотанні зазначені ризики, передбачені п 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, а також можливість вчинення інших кримінальних правопорушень. Наявність зазначених ризиків була підтримана прокурором у судовому засіданні. Так, прокурор наголосив, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, злочини вчинені в період іспитового строку, офіційно не працевлаштований, не має джерела доходів, чим підтверджується небажання стати на шлях виправлення та свідчить про те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти наявності ризиків, зазначених у клопотанні, оскільки підозрюваний з місця проживання, за яким він фактично проживає не відлучався. У кримінальному провадженні, в якому подано клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_4 виконував покладені на нього процесуальні обов`язки. Крім того, ОСОБА_4 проживає та зареєстрований з матір`ю та батьком за однією адресою, має стійкі соціальні зв`язки зі своєю сім`єю, на утриманні має неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, проте працює у ФОП, отримує заробітну плату, крім того до нього раніше не застосовувалися запобіжні заходи.

Стороною захисту не було надано доказів на підтвердження доводів, що у ОСОБА_4 є неповнолітня дитина, яка перебуває на його утриманні.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний зареєстрований та фактично проживає за однією адресою зі своїми батьками, фактів порушення процесуальних обов`язків ОСОБА_4 не зафіксовано, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначальним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності застосування до особи запобіжних заходів, на що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини. Таким чином, слідчий суддя вважає, що у клопотанні та доданими матеріалами слідчим не доведено наявність ризику переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду.

З приводу наявності ризику вчинити підозрюваним інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя зазначає, що надані докази, зокрема судові рішення у справах про адміністративні правопорушення, вироки Комсомольського міського суду Полтавської області та Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, за якими ОСОБА_4 засуджено, довідка про судимості підозрюваного повністю підтверджують доводи прокурора ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 на шлях виправлення після засудження за попередні злочини не став, не виправдав довіри суду, а вчинив кримінальні правопорушення під час іспитового строку, нехтує вимогами закону, а отже існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Отже, слідчим суддею за результатами розгляду клопотання встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, та ризику, зазначеного у п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що згідно вимог статті 194 КПК України є підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Виходячи з матеріалів клопотання, та погоджуючись з доводами прокурора, суд не знаходить підстав для застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя звертає увагу на те, що ні підозрюваним, ні захисником не надано належних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_4 є працевлаштованим та отримує заробітну плату. Висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а оскільки у матеріалах клопотання відсутні докази, які б підтверджували, що підозрюваний є працевлаштованим та отримує дохід, слідчий суддя вважає доводи прокурора про недоцільність застосування запобіжного заходу у вигляді застави обґрунтованими.

Відповідно до частини другої статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що обранню запобіжного заходу підозрюваному передувало його затримання, що підтверджується відповідним протоколом від 17.01.2024, тому суд, враховуючи вимоги частини 4 статті 196 КПК України та аналогію закону, а саме ч.2 ст. 197 КПК України, вважає, що строк домашнього арешту необхідно обчислювати з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто з 18 год 30 хв 17 січня 2024 року.

Отже, оцінивши всі обставини в їх сукупності у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя приходить до переконливого висновку щодо відсутності підстав для обрання найсуворішого запобіжного заходу, передбаченого КПК України, та можливості досягнення балансу між суспільними інтересами та забезпеченням поваги до особистої свободи ОСОБА_4 шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, порівняно з триманням під вартою, а саме домашнього арешту, інший більш м`який запобіжний захід не буде дієвим для досягнення мети застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити в залі суду.

Негайно доставити ОСОБА_4 до місця відбування домашнього арешту, визначеного даною ухвалою.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не відлучатись за межі м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області без дозволу прокурора та суду;

- за викликом прокурора, слідчого або суду прибувати до прокурора, слідчого та суду;

- повідомляти прокурора, слідчого або суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити, що за невиконання вищевказаних зобов`язань до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту для виконання та контролю органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного та начальнику Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області.

Строк дії ухвали закінчується 17 березня 2024 року включно о 18 годині 30 хвилин.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному ОСОБА_4 та захиснику ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено в судовому засіданні о 17 год 15 хв. 24 січня 2024 року в залі судових засідань Комсомольського міського суду Полтавської області.