Провадження № 1-кс/686/9001/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000372,

встановив:

23.10.2023 року слідчий СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку із тим, що ризики не є доведеними. Просили врахувати визнання підозрюваним своєї вини, часткове відшкодування шкоди потерпілим у сумі 9000 грн. та намір відшкодовувати її і в подальшому, примирення ОСОБА_5 із потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які подали слідчому заяви про відсутність претензій. Зазначили, що досудове розслідування практично завершене, ОСОБА_5 від органів досудового розслідування не переховувався і такого наміру не має, на його утриманні дружина та малолітні діти, є військовослужбовцем, а тому відсутня будь-яка можливість виїзду за межі України.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

09.07.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000372 зареєстровано кримінальне провадження, правова кваліфікація ч. 2 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 29.09.2023 правову кваліфікацію кримінального правопорушення змінено з ч. 2 ст. 286 КК України на ч.3 ст.286-1 КК України.

29.09.2023 року ОСОБА_5 письмово повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст.286-1КК України, а саме про те, що «26.02.2022, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 40 ОСОБА_5 призваний на військову службу на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та призначений на посаду розвідника зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_3 у званні «солдат».

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу у військову частину НОМЕР_3 солдат ОСОБА_5 набув статус військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Окрім цього, солдат ОСОБА_5 , мав поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. 68 Конституції України, згідно яких кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, та ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно яких військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Разом з тим, ОСОБА_5 , діючи в порушення вищевказаного законодавства, став на шлях протиправної діяльності, вчинивши дії, спрямовані на порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Так, 09.07.2023, близько 18:30 год. у світлу пору доби, водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що знижувало його увагу та швидкість реакції, керуючи автомобілем марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_4 , рухався авто дорогою Н-02 «Кременець - Біла Церква» від смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області в напрямку м. Любар Житомирської області, чим грубо порушував вимоги пункту 2.9(a) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі по тексту - Правил).

На 175 км + 600 м дороги Н-02 «Кременець - Біла Церква» водій ОСОБА_5 , порушуючи вимоги пунктів 2.3 (б), 12.1 Правил, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, а саме заокруглення дороги ліворуч та наявність зустрічного транспортного засобу, внаслідок чого не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, що призвело до часткового виїзду (правими колесами) автомобіля на праве узбіччя та призвело до втрати поперечноїі стійкості автомобіля (занос), з подальшим виїздом на смугу зустрічного руху, де ОСОБА_5 допустив зіткнення з зустрічним автомобілем марки «Nissan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_11 .

Внаслідок вчинення ОСОБА_5 даної дорожньо-транспортної пригоди:

пасажир автомобіля «Opel Vectra» реєстраційний номер ( НОМЕР_4 ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: переломів 3,4-го ребер справа, переломів 2,3,4,5,6,7,8,9 ребер зліва, перелому рукоятки грудини, перелому правої малогомілкової кістки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; термічних опіків біля 90% поверхні тіла, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння по відношенню до живої людини, а в даному випадку призвели до смерті на місці події, яка настала від шоку, до якого призвели термічні опіки біля 90% поверхні тіла, на фоні легкого отруєння оксидом вуглецю та гострої алкогольної інтоксикації.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 2.3. (б), 2.9 (а), 12.1. Правил, зміст яких полягає в наступному: п. 2.3. (б) Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; 2.9. Водієві забороняється а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3. (б), 2.9(а) 12.1. Правил знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 ».

Дана підозра обґрунтована та підтверджується: протоколом огляду місця ДТП від 09.07.2023; показаннями допитаного ОСОБА_5 від 29.09.2023; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 13.09.2023; висновком експерта № 137 від 10.08.2023; результат токсикологічного аналізу № 1148, № 1148 від 02.08.2023 щодо ОСОБА_5 ; повідомленням КНП "Шепетівська багатопрофільна лікарня" від 11.07.2023; висновками експерта від 27.09.2023 та від 13.09.2023; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. При цьому, підозрюваний, зважаючи на покарання, яке йому може бути призначене, у випадку визнання винуватим може ухилитись від органів досудового розслідування і суду.

Існує також ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. При цьому слід урахувати, що потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є друзями підозрюваного, а ОСОБА_7 матір загиблого ОСОБА_10 , є також і матір`ю жінки, з якою підозрюваний проживає у фактичних шлюбних відносинах та вони проживають в одному будинку, що істотно збільшує існування вказаного ризику.

При цьому слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримують шляхом слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засідання (ч. 1,2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в поряду, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст.95 КПК України).

Отже ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань судом від свідків. А тому твердження захисника підозрюваного відсутність означеного ризику у зв`язку із допитом свідків та визнання підозрюваним своєї вини слідчий суддя до уваги не бере.

Таким чином, на даний час існують визначені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

У цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та життя і здоров`я населення, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

При обранні запобіжного заходу враховуються всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, соціальні зв`язки підозрюваного, його вік, майновий та сімейний стан.

Зокрема, аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, раніше не судимий, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, утримує двох малолітніх дітей своєї співмешканки, є військовослужбовцем В/ч НОМЕР_1 . За місцем проживання та місцем несення військової служби характеризується позитивно, раніше не судимий. Частково відшкодував потерпілим шкоду у загальній сумі 9000 грн., що підтверджується долученим квитанціями від 20.09.2023.

Однак, посилання захисника підозрюваного на визнання ОСОБА_5 своєї вини, щире каяття та часткове відшкодування завданої потерпілим шкоди не є визначальним для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ніяким чином не спростовує існування доведених стороною обвинувачення ризиків. З цих же мотивів слідчою суддею відхиляється думка потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 щодо доцільності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому наявність постійного місця проживання підозрюваного та міцних соціальних зв`язків також за встановлених обставин не є достатніми обставинами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, зважаючи на доведені стороною обвинувачення ризики, враховуючи усі визначенні ст.178 КПК України обставини в їх сукупності приходжу до висновку, що до ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід на даний час зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Більш м`які запобіжні заходи забезпечити виконання цієї функції не зможуть.

Визначаючи на підставі ч.3 ст.183 КПК України розмір застави, враховуючи майновий та сімейний стан ОСОБА_5 , дані про його особу, в тому числі службу в ЗСУ, ставлення підозрюваного до скоєного, позиції потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та часткове відшкодування ОСОБА_5 шкоди, ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, вважаю, що застава в мінімальному розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить (з урахуванням одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який визначено у розмірі 2684 грн.) 53 680 грн. забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Саме такий розмір застави, на переконання слідчого судді, з урахуванням наведених обставин, не буде непомірним.

Окрім того, альтернатива у внесенні застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб достатньою мірою гарантуватиме дотримання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

В разі внесення застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680,00 грн. підозрюваний ОСОБА_5 буде зобов`язаний: прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України, у випадку наявності.

Строк тримання під вартою слід продовжити в межах строку досудового розслідування в межах строку визначеного ст.197 КПК України, а саме по 19.12.2023 року включно.

Керуючись ст.ст.110, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 19 грудня 2023 року включно.

Визначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680,00 грн., в разі внесення якої покласти на підозрюваного ОСОБА_5 зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на нього слід покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України, у випадку наявності.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала діє до 19.12.2023 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя