Справа № 539/4932/23
Провадження № 1-кп/539/82/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження № 0000746 від 07.08.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, Полтавської області, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , , українця, громадянина України, не працюючого, освіта середня, не одруженого, депутатом та інвалідом не являється, раніше судимого:

- 12.09.2003 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області - за ст.186 ч.2, ст.357 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 07.05.2007 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області - за ст.309 ч.1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 18.01.2010 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області - за ст.152 ч.3, ст.69, ст.186 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці;

- 05.11.2015 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області - за ст.286 ч.1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.12.2016 року - скасовано іспитовий строк та направлено в місця позбавлення волі;

- 12.03.2019 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області - за ст.389 ч.1, ст.15 ч.3, ст.185 ч.3, ст.15 ч.3, ст.185, ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі ст.72, ч.5 КК України за рішенням Полтавського Апеляційного суду від 29.10.2019 року вирок змінено, засуджено за ст.389 ч.1, ст.185 ч. 1, ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та 3 місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік;

- 27.07.2022 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 286-1 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, 03.08.2023 рішенням Полтавського апеляційного суду вирок Лубенського міськрайонного суду залишено без змін,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:

10.06.2022 приблизно о 22 год. 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за адресою свого мешкання в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно особи, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах (співмешканки), ОСОБА_6 у вигляді висловлювання нецензурною лайкою, тим самим вчинив психологічне насильство, що виражалося у словесних образах та нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, в результаті чого ОСОБА_6 задана психологічна шкода.

За вказані дії постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.06.2022 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп. (сто сімдесят гривень).

Крім того, 19.06.2022 близько 19 год. 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою свого проживання в АДРЕСА_2 , повторно вчинив домашнє насильство відносно особи, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах (співмешканки), ОСОБА_6 у вигляді висловлювання брутальною лайкою та в погрозі фізичною розправою, тим самим вчинив психологічне насильство, що виражалося у словесних образах та нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, в результаті чого ОСОБА_6 задана психологічна шкода.

Крім того, 30.06.2022 близько 21 год. 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою свого проживання в АДРЕСА_2 , повторно вчинив домашнє насильство відносно особи, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах (співмешканки), ОСОБА_6 у вигляді висловлювання брутальною лайкою та в погрозі фізичною розправою, тим самим вчинив психологічне насильство, що виражалося у словесних образах та нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, в результаті чого ОСОБА_6 задана психологічна шкода.

За вказані дії постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.07.2022 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. (триста сорок гривень).

Окрім того, 15.07.2022 близько 00 год. 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою свого проживання в АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння повторно вчинив домашнє насильство відносно особи, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах (співмешканки), ОСОБА_6 у вигляді висловлювання брутальною лайкою та в погрозі фізичною розправою, тим самим вчинив психологічне насильство, що виражалося у словесних образах та нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, в результаті чого ОСОБА_6 задана психологічна шкода.

Крім того, 24.07.2022 близько 21 год. 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою свого проживання в АДРЕСА_2 , повторно вчинив домашнє насильство відносно особи, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах (співмешканки), ОСОБА_6 у вигляді висловлювання брутальною лайкою та в погрозі фізичною розправою, тим самим вчинив психологічне насильство, що виражалося у словесних образах та нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, в результаті чого ОСОБА_6 задана психологічна шкода.

За вказані дії постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.08.2022, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. 00 коп. (шістсот вісімдесят гривень).

Окрім того, 08.10.2022 близько 00 год. 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою свого проживання в АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння повторно вчинив домашнє насильство відносно особи, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах (співмешканки), ОСОБА_6 у вигляді висловлювання брутальною лайкою та в погрозі фізичною розправою, тим самим вчинив психологічне насильство, що виражалося у словесних образах та нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, в результаті чого ОСОБА_6 задана психологічна шкода.

За вказані дії постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.10.2022, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк шістдесят годин.

Окрім того, 14.06.2023 близько 18 год. 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою свого проживання в АДРЕСА_2 , повторно вчинив домашнє насильство відносно особи, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах (співмешканки), ОСОБА_6 у вигляді висловлювання брутальною лайкою та в погрозі фізичною розправою, тим самим вчинив психологічне насильство, що виражалося у словесних образах та нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, в результаті чого ОСОБА_6 задана психологічна шкода.

За вказані дії постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07.07.2023 ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. 00 коп. (шістсот вісімдесят гривень).

Окрім того, 02.07.2023 близько 00 год. 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою свого проживання в АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння повторно вчинив домашнє насильство відносно особи, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах (співмешканки), ОСОБА_6 у вигляді висловлювання брутальною лайкою та в погрозі фізичною розправою, тим самим вчинив психологічне насильство, що виражалося у словесних образах та нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, в результаті чого ОСОБА_6 задана психологічна шкода.

За вказані дії постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.07.2023 ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. 00 коп. (шістсот вісімдесят гривень).

Окрім того, 05.08.2023 близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_4 знаходячись за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , повторно домашнє насильство відносно особи, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, ОСОБА_6 у вигляді висловлювання брутальною лайкою та в погрозі фізичною розправою, тим самим вчинив психологічне насильство, що виражалося у словесних образах та нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, в результаті чого ОСОБА_6 задана психологічна шкода.

Таким чином, ОСОБА_4 , маючи єдиний умисел на вчинення домашнього насильства, систематично, а саме: 10.06.2022, 19.06.2022, 30.06.2022, 15.07.2022, 24.07.2022, 08.10.2022, 14.06.2023, 02.07.2023 та 05.08.2023 вчиняв психологічне насильство щодо особи, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, тобто відносно співмешканки ОСОБА_6 , що призвело до психологічних страждань останньої.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи, тобто злочин передбачений ст. 126-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені кримінального правопорушення при зазначених вище обставинах визнав повністю. Зокрема зазначав, що через те що співмешканка ОСОБА_6 на його думку не так виховувала дитину він влаштовував сварки з нею, під час яких ображав її, кричав, залякував, погрожував. Іноді вона викликала поліцію. За такі дії на нього накладалися стягнення судом. У вчиненому покаявся, наразі співмешканка за кордоном, вони нормально спілкуються.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, просить суворо обвинуваченого не карати, претензій до обвинуваченого немає.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, і проти цього не заперечують учасники судового розгляду справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а його дії суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Відповідно до положення ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, згідно з положеннями ст. 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

У тексті обвинувального акту обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, зазначено вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до положень ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави враховувати кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, оскільки ст.126-1КК України вона передбачена як кваліфікуюча ознака інкримінованого йому злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що останній вчинив нетяжкий злочин, не одружений, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, не працевлаштований, раніше засуджений, беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про наявність дуже високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та дуже високого ризику небезпеки для суспільства та вважає достатнім і доцільним призначити покарання передбачене у санкції ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до узагальненої правової позиції Верховного суду, викладеної в ухвалі від 15.04.2019 року по справі № 639/2042/17, призначення покарання при вчиненні двох і більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК, та які не вимагають окремої кваліфікації, частину яких вчинено до, а інші після вчинення злочину, здійснюється із застосуванням статті 71 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив триваючий злочин в період з 10.06.2022 по 05.08.2023 року, тобто вчинення кримінального правопорушення розпочалось до ухвалення попереднього вироку і закінчилось в період невідбутої частини покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.07.2022.

Враховуючи, що злочинні дії, передбачені ст. 126-1 КК України, ОСОБА_4 вчинені, як до ухвалення попереднього вироку, так і в період невідбутого покарання за цим вироком і охоплюються єдиною правовою кваліфікацією за ст. 126-1 КК України, при визначенні остаточного покарання за це кримінальне правопорушення суд застосовує положення ст. 71 КК України, як до злочину, вчиненого в період невідбутого покарання за попереднім вироком.

Таким чином, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.07.2022.

При цьому, врахуванню підлягає те, що згідно з ч.3 ст.71 КК України призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.07.2022, крім основного, призначено також додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, таке додаткове покарання повинне бути приєднане до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався та підстав для його обрання немає, за відсутності клопотання сторони обвинувачення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись статтями 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1,3 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.07.2022 року, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 2 (два) місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня затримання обвинуваченого в порядку виконання вироку.

Речові докази: копії постанов Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з додатками по справам № 539/1549/22 від 29.06.2022, № 539/1821/22 від 15.07.2022, № 539/2081/22 від 30.08.2022, № 539/2794/22 від 14.10.2022, № 539/3021 від 07.07.2023, № 539/3229/23 від 21.07.2023, які набрали законної сили, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1