Провадження № 11-сс/4823/406/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

слідчого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

підозрюваного - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 та прокурора на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.4 ст.240 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 грн.

Покладено на ОСОБА_9 на строк до 04 листопада 2023 року обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України,а саме: прибувати до слідчого, що проводить досудове розслідування, прокурора, судді за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання уповноваженому органу паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, після чого надати у триденний строк слідчому документи, що підтверджують здачу уповноваженому органу паспорту громадянина України для виїзду за кордон та інших документів, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту на певний період доби. У випадку, якщо апеляційний дійде висновку про наявність правових підстав застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід саме у виді застави, просив за можливе встановити заставу в межах, передбачених п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України. В обґрунтування скарги зазначив, що зважаючи на обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , належним чином не доведені ризики неналежної процесуальної поведінки його підзахисної. При цьому наявні підстави для застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава (особисте зобов`язання або ж домашній арешт на певний період доби), які були здатними забезпечити виконання ОСОБА_9 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважає, що слідчий суддя повинен був прийняти до уваги, що підозрювана має постійне місце проживання, працює, є депутатом місцевої ради, має інвалідність, суспільну позицію та меценатство, є заміжньою, утримує двох неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася. Всі ці обставини давали підстави слідчому судді знизити запропонований стороною обвинувачення запобіжний захід щодо ОСОБА_9 . Крім того, матеріальний стан підозрюваної не відповідає обставинам справи, й об`єктивної можливості внести запропонований стороною обвинувачення розмір застави, у такому обсязі, ні підозрювана, ні її родина не мають. Також послався на необґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.4 ст.240 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 856 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 297 504 грн. та покласти на неї обов`язки, передбачені п.п. 1-3, 8 ч.5 ст.194 КПК України. Апелянт вказує, що інкриміновані ОСОБА_9 злочини носять корисливий мотив, мали своєю метою незаконний заробіток, діями підозрюваних завдано збитки на суму більше ніж 2,1 млн. грн. Прокурор зазначає, що організована група здійснювала злочинну діяльність тривалий час, з жовтня 2022 року, а відтак її учасники отримували прибутки, а отже запобіжний захід у вигляді застави в сумі 214 720 грн. не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Заслухавши доповідь судді; підозрювану ОСОБА_9 та її захисника, а також думку прокурора, котрі підтримали відповідно свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів справи, 13 жовтня 2022 року до ЄРДР за №0000084 були внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.240, ч.2 ст.209 КК України.

Органом досудового розслідування 04 вересня 2023 року ОСОБА_9 письмово повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.240, ч.2 ст.209 КК України.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Повідомивши ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.240, ч.2 ст.209 КК України, слідчий зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальні правопорушення, за які передбачене покарання Кримінальним кодексом України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.

Отже, з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність існування фактів, інформації, які можуть переконати в тому, що ОСОБА_9 могла вчинити вказані кримінальні правопорушення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Під час прийняття рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у вигляді застави, вимог ст.ст.178, 194 КПК України, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.240, ч.2 ст.209 КК України, санкція за які передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, даних про особу підозрюваної, яка позитивно характеризується за місцем проживання, має родину, непрацездатну матір та неповнолітню дитину; результатів негласних слідчих ( розшукових) дій, які свідчать про те, що ОСОБА_9 намагалась знайти впливових співробітників поліції для вирішення проблем, що виникли у неї у зв`язку з виявленням злочинів; що підозрювана, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує їй у разі визнання її винуватою, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні; може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню в інших формах, зокрема шляхом створення штучних доказів, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у вигляді застави, так як інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Отже, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що всупереч твердженням захисника, у судовому засіданні місцевого суду стороною обвинувачення доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_9 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого.

Крім того, всі наведені стороною захисту обставини та дані про особу підозрюваної були предметом розгляду слідчим суддею, який не знайшов їх такими, що гарантують належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 у разі обрання іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, зокрема, особистого зобов`язання.

Застава не є ізоляційним запобіжним заходом, у той час як домашній арешт є більш жорсткою формою ізоляції підозрюваного, та не може бути застосований без відповідного клопотання сторони обвинувачення, тому доводи апеляційної скарги захисника також є необґрунтованими.

Щодо доводів апелянтів про неправомірність визначеного розміру застави, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про визначення розміру застави, слідчий суддя у повній мірі врахував усі обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваної, її майновий стан, та дійшов правильного висновку, що саме такий розмір застави буде цілком достатній для забезпечення виконання ОСОБА_9 обов`язків, передбачених КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим, помірним. Підстав для її зменшення, як на тому наполягає сторона захисту, колегія суддів не вбачає.

Крім того, колегія суддів зазначає, що визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правом слідчого судді, і стороною обвинувачення в судовому засіданні не було наведено доказів які-б вказували на той факт, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання ОСОБА_9 покладених на неї процесуальних обов`язків.

На думку колегії суддів доводи прокурора про те, що застава саме в розмірі 856 прожиткових мінімумів для працездатних осіб зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, є непереконливими, оскільки така позиція прокурора фактично спрямована на унеможливлення реалізації права ОСОБА_9 щодо внесення застави й не відповідає засадам кримінального провадження щодо забезпечення заходу кримінального провадження.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора щодо збільшення розміру застави є безпідставними, а обставини, на які послався прокурор, враховані слідчим суддею при визначені розміру застави підозрюваній ОСОБА_9 , який визначено в максимальних межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Відтак, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційних скарг не дають підстав для її скасування.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 та прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2023 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4