справа № 991/1223/23
провадження № 11-сс/991/806/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

17 жовтня 2023 року м.Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14 лютого 2023 року про відмову у задоволенні заяви про відвід слідчого судді,

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2023 року слідчий суддя Вищого антикорупційного суду постановив ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Вищого антикорупційного суду від розгляду скарги на бездіяльність детектива у справі №991/1223/23.

Не погодившись з цим рішенням слідчого судді ОСОБА_2 звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Вищого антикорупційного суду від 14 лютого2023 року і направити справу на новий розгляд в іншому складі суду через розгляд заяви без повідомлення та участі потерпілого.

Вирішуючи питання щодо прийнятності апеляційної скарги, суддя-доповідач окрім іншого має з`ясувати, чи може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні заяви про відвід слідчого судді.

Порядок та перелік судових рішень, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано нормами Глави 31 КПК.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст.392 КПКв апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді (ч.3 ст.309 КПК).

Законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції може бути забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Передбачене положеннями КПК право на оскарження судових рішень є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження і процесуальним інструментом виправлення судової помилки.

Водночас право на доступ до суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема, щодо кола судових рішень, які можуть бути переглянуті в апеляційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, переслідують легітимну мету - ефективний розгляд судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами і поставленою метою.

Відповідно до апеляційної скарги ОСОБА_2 оскаржує рішення слідчого судді про відмову у задоволенні заяви про відвід, яке не є ухвалою про неприйнятність скарги чи про вирішення її по суті. Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя вирішив лише процедурне питання та таке рішення не обмежує жодні права скаржника у справі.

Отже, зазначене рішення не передбачене як таке, що може бути оскаржене в апеляційному порядку під час досудового розслідування ані ст.307 КПК, ні ст.309 КПК.

Разом з тим, норми ст.129 Конституції України гарантують право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження. Кримінальний процесуальний кодекс України визначає в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відмова у відкритті апеляційного провадження, у зв`язку з оскарженням рішення слідчого судді оскарження якого не передбачено, не може сприйматись як обмеження доступу до правосуддя.

За вимогами ч.4 ст.399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, при цьому суд звертає увагу, що така відмова у відкритті апеляційного провадження не може сприйматись як обмеження доступу до правосуддя. Так, в ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Враховуючи вищевикладене, оскільки зазначена ухвала слідчого судді від 14 лютого 2023 року не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.309, 392, 399 КПК, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14 лютого 2023 року відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без виклику особи, яка її оскаржує, з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1