Дата документу 26.10.2023 Справа № 333/1082/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/476/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/1082/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.263 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12 вересня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новофедорівка Пологівського району Запорізької області, який проживає у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він, не маючи передбаченого законом дозволу, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, з метою незаконного придбання, зберігання, переховував бойові припаси і вибухові речовини та пристрої у гаражі № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Дніпроспецсталь», що розташований за адресою: АДРЕСА_4, та у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , якими ОСОБА_8 користується на праві оренди.

25.12.2017 року під час санкціонованого обшуку вищевказаного гаражу № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Дніпроспецсталь», що розташований за адресою: АДРЕСА_4, було виявлено та вилучено: 78 патронів 9x18 з маркуванням «LCW» кал. 9 мм; 1 патрон 9x19 з маркуванням «S $ В», 9 мм; 15 патронів 7,62x39 з маркуванням «270-67»; 1 патрон 7,62x39 з маркуванням «539К»; 32 патрони калібру 5,45x39 мм, які є боєприпасами придатними для стрільби, а саме: 1 патрон є пістолетним патроном калібру 9x19 мм, 78 патронів є пістолетними патронами калібру 9x18 мм, призначені для стрільби з пістолету марки «Макаров», 16 патронів є бойовими патронами калібру 7,62x39 мм, один з яких з бронебійно-запалювальною кулею, призначені для використання бойовою нарізною вогнепальною зброєю, 32 патрони є бойовими патронами калібру 5,45x39 мм, зразка 1974 року, призначені для стрільби з бойової нарізної зброї.

Крім цього, в ході проведення обшуку у вищевказаному гаражі № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4, було вилучено - 3 гранати РГД-5 з відповідними маркуваннями: 1. «-109-82-Т», 2. «-142-81-Т», 3. «-181-78-Т» які є корпусами бойових наступальних осколкових гранат РГД-5 з вкрученими в них холостими пробками гранат; 3 гранати Ф-1 з відповідними маркуваннями: 1. «-107 11-71-Т», 2. «-107 72-79-Т», 3. «-107 13-77-Т» які є корпусами бойових ручних осколкових гранат Ф - 1 з вкрученими в них холостими пробками гранат; 6 підривників УЗРГМ з відповідними маркуваннями: 1. «-88 УЗРГМ-2-11», 2. «-71 УЗРГМ-583», 3. «-88 УЗРГМ-2-11. 4. «-57 УЗРГМ- 583», 5. «-81 УЗРГМ-2-583», 6. «-88 УЗРГМ-2-583», які є бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії типу УЗРГМ(УЗРГМ 2) промислового виготовлення (корпуси бойових наступальних осколкових гранат РГД -5 та корпуси бойових ручних осколкових гранат Ф-1 в сукупності з бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії типу УЗРГМ(УЗРГМ 2) відносяться до боєприпасів).

25.12.2017 року в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 900 патронів які являються боєприпасами, а саме військовими патронами калібру 7,62x39 мм, ПС зразка 1943 року, призначені для стрільби з самозарядних карабінів, автоматів та ручних кулеметів.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.263 КК, як незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами, тобто зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити за відсутністю події злочину. Речові докази, вилучені під час проведення обшуків у гаражі та в квартирі, щодо яких обвинувачення не пред`являлося, а також грошові кошти в сумі 7000 грн. повернути власнику.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що кримінальне провадження було розглянуто упередженим складом суду, оскільки ще до видалення до нарадчої кімнати суддя висловлював заяви про доведеність обставин кримінального провадження та про його винуватість. Суд не розглянув клопотання захисника про визнання недопустимими доказами протоколів обшуків, проведених у гаражному кооперативі «Дніпроспецсталь», що розташований за адресою: АДРЕСА_4, та у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та навіть не відобразив його у вироку. Вирок складено не суддею ОСОБА_1 , а іншою особою, а саме прокурором ОСОБА_9 , що свідчить про порушення таємниці нарадчої кімнати.

Слідчий ОСОБА_10 не був слідчим слідчої групи з розслідування даного кримінального провадження, а відповідно не міг проводити будь-які слідчі дії з розслідування провадження, в тому числі допитувати свідків. Висновки суду про те, що слідчий ОСОБА_10 правильно не вносив відомості до ЄРДР щодо ОСОБА_8 не базуються на фактичних даних, не відповідають матеріалам справи, прямо суперечать приписам процесуального закону як і висновки суду про відсутність підстав для закриття провадження у зв`язку з порушенням вимог ст.214 КПК. Адже фабула, за якою було зареєстровано кримінальне провадження, та фабула повідомлення відображеного в протоколі допиту ОСОБА_11 та інші обставини істотно відрізняються як за фабулою інформації, що відображена в повідомленні, так і за джерелом надходження та процесуально уповноваженою особою, яка виявила інформацію.

Процесуальним першоджерелом проведення всіх подальших процесуальних дій стала ксерокопія протоколу допиту ОСОБА_11 . Між тим, даний протокол є сфальсифікованим документом, в який завідомо внесено недостовірні дані з метою введення в оману суд для формування думки про наявність підстав для обшуку. При цьому оригінал протоколу допиту ОСОБА_11 стороною обвинувачення так і не було надано. За наведених обставин даний доказ є недопустимим. Більш того, допит проведено не уповноваженою собою, оскільки слідчий ОСОБА_10 не був слідчим групи у цьому кримінальному провадженні, джерело надходження інформації є незаконним, оскільки ОСОБА_11 фактично не з`являвся до Дніпровського ВП ГУНП та не допитувався слідчим ОСОБА_12 , а, крім того, не надано оригінал цього протоколу.

Обшук в гаражі проведено з грубими порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Ухвала слідчого судді, на підставі якої було проведено обшук, базується на завідомо незаконному сфальсифікованому доказі - протоколі допиту ОСОБА_11 . Слідчі ОСОБА_10 та ОСОБА_13 не були слідчими слідчої групи у даному кримінальному провадженні, а відповідно не мали повноважень щодо проведення будь-яких слідчих дій, а відтак обшук в гаражі проведено незаконно у зв`язку з проведенням його не уповноваженими особами. Під час проведення даного обшуку одним із понятих був ОСОБА_14 , який не був сторонньою незаангажованою стороною, а крім того перебував в місті проведення обшуку до його початку без інших осіб. Проте суд не надав жодної оцінки даним обставинам. Крім того, ОСОБА_14 був працівником поліції, а це прямо суперечить вимогам закону щодо можливості приймати участь в слідчій дії в якості понятого. Судом було встановлено факт відсутності його як особи, яка зацікавлена в результатах слідчої дії під час її проведення. Судом у вирок внесено завідомо недостовірні дані щодо часових рамок проведення обшуку в гаражі та щодо кола осіб, які були залучені до проведення обшуку. Хоча із відеозапису вбачається, що перед початком обшуку учасники даної слідчої дії представляються. Зокрема видно, як представився слідчий ОСОБА_15 , однак на відео видно іншу особу, яка себе не ідентифікувала, при цьому в подальшому проводить обшук в автомобілі та гаражі і дана особа не зазначена в протоколі обшуку. Тобто суд навмисно спотворив фактичні дані з метою надання слідчій дії вигляду законності, ігноруючи при цьому той факт, що ОСОБА_15 так само як і слідчі ОСОБА_10 та ОСОБА_13 не був слідчим слідчої групи та не отримував доручення щодо розслідування цього кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_10 та ОСОБА_16 вчинили розбій по відношенню його брата та, будучи викритими у цьому, з метою усунення негативних наслідків для себе, підкинули до гаража боєприпаси.

Що стосується нібито незаконного зберігання бойових припасів в квартирі АДРЕСА_2 , то судом не надано оцінки тому, що станом на 25.12.2017 року зазначена квартира являлась його одноосібним житлом, яке перебувало в його володінні на законних підставах. Між тим, дозвіл на проведення обшуку в нього, як в особи, у володінні якої знаходилось дане житло, не отримувався і він такого дозволу не надавав, а тому цей обшук проведено з порушенням вимог ст.233 КПК. Також встановлено, що до початку обшуку в квартиру, в якій в подальшому було проведено обшук, заходили невстановлені особи. При цьому, з метою формування висновків щодо законності проведення даного обшуку, суд вніс у вирок заздалегідь неправдиві данні щодо обставин допиту свідка ОСОБА_17 , зазначивши у вироку, що вона нібито-то надала покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_17 . Крім того, в протоколі даного обшуку зазначено, що ця слідча дія проводиться слідчим ОСОБА_18 . Однак на відеозаписі зафіксовано іншу особу, яка одноособово проводить обшук в квартирі, при цьому ця особа не відображена в протоколі, її особу судом не встановлено. Повноваження щодо проведення обшуку не підтверджені. При цьому захист встановив, що обшук в квартирі проводить ОСОБА_16 , якого його брат ОСОБА_19 обґрунтовано обвинувачує у вчиненні щодо нього розбійного нападу. Таким чином, протокол обшуку в квартирі є недопустимим доказом. Більш того, у висновку експерта №2-132 зазначено, що на дослідження надано патрони калібру 7,62х39, проте відповідно до протоколу обшуку в квартирі було вилучено патрони іншого калібру.

У вироку не відображено та не надано критичного аналізу висновку експерта №9, в якому зазначено, що для проведення цитологічного дослідження було надано патрони іншого калібру, ніж вилучались під час обшуку. Таким чином, встановивши факт розбіжності між вилученими під час обшуку та направленими на балістичну експертизу предметами, суд проігнорував дані докази та не відобразив їх у вироку.

Згідно висновків експертизи №9 та №10 на наданих на дослідження предметах епітеліальних клітин, які би належали йому, не виявлено, проте суд не усунув обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини.

Спростовуючи покази свідка ОСОБА_19 суд жодним чином не відобразив у вироку та не дав належної оцінки наданим стороною захисту в цій частині матеріалам, які підтверджують факт вчинення щодо ОСОБА_19 злочину та реєстрацію цього злочину.

Мотивуючи рішення про призначення покарання саме у виді позбавлення волі, суд не вказав, що в нього є батьки похилого віку, що за майже п`ять років, впродовж яких тривав суд, він жодного разу не притягувався до будь-якої відповідальності.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, що до яких не пред`явлено обвинувачення, суд не врахував, що дані речі знаходяться у відкритому цивільному обігу і не потребують будь-яких дозволів на їх придбання та зберігання, а тому рішення суду про знищення цих речей нічим не обґрунтоване та не базується на законі.

Крім того, вирішуючи питання про покладення на нього процесуальних витрат, суд не відобразив у вироку те, що під час обшуку в квартирі в нього було вилучено 7000 грн. і їх доля вирішена не була.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просив вирок скасувати та кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК.

Свої вимоги мотивував тим, що суддя ОСОБА_1 не мав права розглядати дане кримінальне провадження, оскільки під час судового розгляду неодноразово висловлював думку про доведеність винуватості обвинуваченого та навмисно відмовив в задоволенні клопотання захисту про витребування ряду речових доказів. Такі дії судді викликають сумнів у його безсторонності та неупередженості.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про внесення в порядку ст.214 КПК до ЄРДР злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК, який обвинувачений нібито вчинив 25.12.2017 року, що підтверджується відсутністю в матеріалах провадження витягу з ЄРДР про внесення до реєстру відповідних відомостей щодо цього кримінального правопорушення. Відсутність в матеріалах кримінального провадження заяви чи повідомлення про вчинення злочину, який саме нібито було безпосередньо виявлено слідчим 25.12.2017 року, а також відомостей про внесення його до ЄРДР свідчить про незаконність підстав для відкриття кримінального провадження та проведення в його межах слідчих дій, в результаті яких було одержано докази обвинувачення.

Кримінальне провадження по заяві чоловіка на ім`я ОСОБА_20 було зареєстровано в ЄРДР 03.08.2017 року за №0003386. Про відсутність даного кримінального провадження свідчать дії слідчого ОСОБА_21 , які ним були вчинені 26.12.2017 року про внесення змін до ЄРДР №0003386, в якому не зазначено факт скоєння ОСОБА_8 злочину, незважаючи на те, що 25.12.2017 року було проведено обшук. Не може свідчити наявність даних від 03.08.2017 року про внесення в порядку ст.214 КПК до ЄРДР відомостей про злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК, який нібито обвинувачений вчинив 25.12.2017 року, витяг із ЄРДР, який був внесений слідчим 27.12.2017 року до Реєстру, оскільки цей витяг по змісту, а саме часу вчинення кримінального правопорушення суперечить витягу з ЄРДР від 03.08.2017 року та суперечить нормативним актам.

Внесення відомостей по факту нібито придбання невстановленою особою патронів у невідомої жінки жодним чином не давало права слідчому або прокурору здійснювати досудове розслідування до внесення відомостей до реєстру по епізоду нібито злочинної діяльності ОСОБА_8 , оскільки положення закону щодо обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР щодо кожного правопорушення окремо не були виконані. Адже слідчий ОСОБА_10 після того, як нібито 13.12.2017 року допитав свідка ОСОБА_22 та отримавши рапорт оперуповноваженого ОСОБА_23 від 14.12.2017 року повинен був зареєструвати зазначену інформацію в ЄРДР, отримати відповідний новий номер після чого розпочати проведення досудового слідства.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 підлягало закриттю на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК. Так, 26.12.2017 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру, а тому з урахуванням строку ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження, строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчувався 27.02.2018 року. Проте обвинувальний акт був поданий безпосередньо до канцелярії суду лише 01.03.2018 року, тобто поза межами строку досудового розслідування. Проте суд необґрунтовано відмовив в задоволенні відповідного клопотання сторони захисту.

Обшук в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 було проведено з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ухвала слідчого судді про надання дозволу на обшук була винесена на підставі завідомо сфальсифікованого протоколу допиту свідка ОСОБА_11 . Крім того, стороною захисту було надано висновок експерта №599/12/2020, відповідно до якого підпис в протоколі допиту ОСОБА_11 виконано не ОСОБА_11 , а іншою особою. Протокол обшуку гаражу не відповідає вимогам ч.3 ст.104 КПК, оскільки в протоколі відсутня описова частина, не зазначена послідовність дій та не зазначено отримані в результаті процесуальної дії відомості. В порушення вимог ст.104 КПК не вказано на яку саме камеру проводився відеозапис, не зазначено на який електронний носій було проведено зазначений відеозапис, не зазначено який саме електронний носій долучено до протоколу обшуку. Після проведення обшуку відеозапис не було продемонстровано учасникам. СД диск з відеозаписом, долучений до протоколу обшуку, не є оригіналом, а тому не може бути використаний як належний доказ. Крім того, відеозапис обшуку неодноразово переривався та взагалі зупинявся. Також із відеозапису не видно, що саме було упаковано та долучено до протоколу. Поняті, які прибули на місце проведення обшуку разом із слідчим, не могли брати участь під час проведення даної слідчої дії, оскільки вони були зацікавлені в результатах її проведення. Крім того, ці поняті неодноразово покидали місце проведення обшуку, залишаючи працівників поліції одних. Також працівники поліції самостійно без понятих до початку обшуку зайшли до приміщення гаражу № НОМЕР_1 те без згоди ОСОБА_8 провели первісний обшук після чого почали виконувати ухвалу суду. Обшук був проведений фактично оперативним співробітником та іншим працівником поліції, які у наступному не були зазначені в протоколі обшуку. Крім того, обшук було проведено за відсутності обвинуваченого, якого навмисно вивезли нібито для проведення медичного огляду. Відтак інші докази, які є похідними від проведеного обшуку також повинні бути визнані недопустимими доказами.

Протокол обшуку в квартирі АДРЕСА_3 також проведено з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Так протокол обшуку не відповідає вимогам ч.3 ст.104 КПК, оскільки в протоколі відсутня описова частина, не зазначено послідовність дій та отримані результати. Правових підстав для проведення обшуку у слідчого не було, а тому він незаконно проник у квартиру та провів там обшук. В протоколі не вказано на яку саме камеру проводився відеозапис та який саме електронний носій було долучено о протоколу. Відеозапис неодноразово переривався та припинявся, що є недопустимим та його не було продемонстровано після закінчення обшуку. СД диск з відеозаписом, долучений до протоколу обшуку, не є оригіналом, а тому не може бути використаний як належний доказ. В протоколі не зазначені всі учасники, які були присутніми в квартирі. Зазначені особи самостійно без понятих заходили до інших кімнат. Обшук в квартирі було проведено оперативним співробітником, а не слідчим чи прокурором. Відтак інші докази, які є похідними від проведеного обшуку, також повинні бути визнані недопустимими доказами.

Відповідно до протоколу обшуку було виявлено та вилучено патрони калібром 5х45. Проте для проведення балістичного дослідження, яке проводилось 13.02.2018 року, були надані патрони калібром 7х62. Таким чином під час обшуку були знайдені предмети, які не є боєприпасами, оскільки в матеріалах провадження відсутні докази, які би підтверджували, що знайдені в квартирі «патрони» дійсно є бойовими припасами, так як на проведення балістичної експертизи патрони калібром 5х45 не надавалися.

Також захисник просив повторно дослідити під час апеляційного розгляду письмові докази.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг та наполягали на їх задоволенні; прокурора, яка заперечила проти апеляційних скарг та просила залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зі змісту ст.370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок у даній справі зазначеним вимогам закону не відповідає з огляду на таке.

Так, відповідно до ст.2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення слідчих (розшукових) дій означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед органом досудового розслідування на певному етапі кримінального провадження.

Виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечується дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язане з дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження, зокрема: щодо гарантій оскарження і можливості перевірки законності таких рішень, перевірки безсторонності та об`єктивності владних суб`єктів.

Дотримання належної правової процедури здійснення слідчих дій, крім іншого, означає їх виконання спеціально уповноваженою в конкретному провадженні особою, що має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні та публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.

Із матеріалів цього кримінального провадження вбачається, що в обґрунтування винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, стороною обвинувачення було надано зокрема протокол обшуку від 25.12.2017 року, відповідно до якого 25.12.2017 року було проведено обшук в гаражі № НОМЕР_1 , який розташований у гаражному кооперативі «Дніпроспецталь» за адресою: АДРЕСА_5 із вилученням певних предметів.

Як встановлено, даний обшук було проведено на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2017 року. При цьому з клопотанням про обшук у зазначеному гаражі до слідчого судді звернувся т.в.о. заступника начальника СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 .

Разом з тим, із наявної в матеріалах кримінального провадження постанови про доручення досудового розслідування у кримінальному провадженні декільком слідчим від 13 грудня 2017 року вбачається, що проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003386 було доручено слідчій групі у складі слідчих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 (т.2 а.п.9). Тобто слідчий ОСОБА_10 до даної слідчої групи не входив.

Відповідно до наявних у справі даних старший слідчий ОСОБА_10 був включений до складу слідчої групи по розслідуванню кримінального провадження №0003386 лише постановою від 25 грудня 2017 року (т.2 а.п.11).

Незважаючи на зазначені обставини, суд першої інстанції не перевірив і не з`ясував, чи вправі був старший слідчий ОСОБА_10 14 грудня 2017 року звертатися до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку в гаражі № НОМЕР_1 , який розташований у гаражному кооперативі «Дніпроспецталь» за адресою: АДРЕСА_5 в рамках кримінального провадження №0003386.

Під час апеляційного розгляду за клопотанням прокурора до матеріалів кримінального провадження було долучено копії (згідно супровідного листа) постанов про призначення групи слідчих від 13 грудня 2017 року та від 25 грудня 2017 року.

Так, із наданої прокурором копії постанови від 13 грудня 2017 року вбачається, що у кримінальному провадженні №0003386 було призначено групу слідчих у складі ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_10 , ОСОБА_30 , ОСОБА_27 , ОСОБА_29 , ОСОБА_26 .

Відповідно до наданої прокурором копії постанови від 25 грудня 2017 року у кримінальному провадженні №0003386 було призначено групу слідчих у складі ОСОБА_31 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_32 , ОСОБА_27 , ОСОБА_29 .

Проте колегія суддів звертає увагу на те, що наявні в матеріалах кримінального провадження постанови про доручення досудового розслідування у кримінальному провадженні декільком слідчим від 13 грудня 2017 року та від 25 грудня 2017 року підписані начальником СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_33 , тоді як надані в судовому засіданні прокурором копії постанов про призначення групи слідчих від 13 грудня 2017 року та від 25 грудня 2017 року підписані начальником СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області майором поліції ОСОБА_33 , хоча виходячи з дат цих постанов, вони були винесені в один день.

Крім того, відповідно до наявної у справі постанови про доручення досудового розслідування у кримінальному провадженні декільком слідчим від 25 грудня у кримінальному провадженні №0003386 було визначено групу слідчих у складі ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_10 , ОСОБА_34 .

Між тим у наданій прокурором постанові про призначення групи слідчих від тієї ж дати, а саме від 25 грудня 2017 року слідчі ОСОБА_26 , ОСОБА_28 та ОСОБА_10 у складі групи вже відсутні.

Зазначене свідчить про наявність протиріч між наявними у кримінальному провадженні постановами та постановами, наданими під час апеляційного розгляду прокурором.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні судом першої інстанції не було з`ясовано, чи був старший слідчий ОСОБА_10 станом на 14 грудня 2017 року належним суб`єктом здійснення процесуальних дій у даному кримінальному провадженні та чи був він вправі звертатися 14 грудня 2017 року до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку.

Між тим, належна й ретельна оцінка зазначених обставин має принципово важливе значення для постановлення в кримінальному провадженні законного, мотивованого й обґрунтованого судового рішення, оскільки збирання доказів неуповноваженою особою є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті застосування приписів статей 412 КПК.

Зазначене свідчить про допущення судом першої інстанції порушень вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність і обґрунтованість рішення районного суду, у зв`язку з чим вирок суду не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК та підлягає скасуванню.

Проте з огляду на те, що допущені судом порушення вимог закону щодо обґрунтованості, вмотивованості та законності судового рішення не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду, вирок суду підлягає скасуванню з одночасним призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції належить врахувати все наведене в даній ухвалі, дослідити всі обставини кримінального провадження, надати оцінку та ретельно перевірити усі без винятку доводи захисту. Також, з огляду на позицію сторони захисту, яка заперечувала факт проведення обшуку як в гаражі, так і в квартирі слідчим, суду першої інстанції під час нового розгляду також належить перевірити хто фактично проводив обшуки в гаражі № НОМЕР_1 та в квартирі АДРЕСА_2 , після чого прийняти законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у належно мотивованому процесуальному документі згідно з вимогами закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12 вересня 2022 року щодо ОСОБА_8 в цій справі скасувати.

Призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4