печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

23 січня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання щодо призначення судового розгляду за обвинувальним актом стосовно вчинення

ОСОБА_6 , злочину, передбаченого ч.4 ст.27, ч.3 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29.09.2023 року до Печерського районного суду м. Києва від прокурора надійшов вказаний обвинувальний акт з додатками.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначення провадження до судового розгляду.

Захисники обвинуваченого заперечували проти призначення провадження до судового розгляду, просили повернути обвинувальний акт прокурору, обвинувачений підтримав думку своїх захисників.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає наявними підстави для повернення обвинувального акту у даному провадженні, оскільки він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Підготовче провадження є своєрідним процесуальним фільтром між досудовим провадженням і судовим розглядом, одним із завдань якого є перевірка відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора (постанова Верховного Суду від 15.09.2021 року у справі №711/3111/19).

У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.У свою чергу, він повинен відповідати вимогам, встановленим ст. 291 КПК України, яка передбачає вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим та прокурором.

Натомість відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України вказаний перелік відомостей повинен бути перевірений судом у підготовчому судовому засіданні з точки зору можливості призначення судового розгляду.

П. 13 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Судом береться до уваги, що обвинувальний акт згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору, не лише у разі недотримання при складанні обвинувального акта вимог ст.291 КПК України, а і взагалі вимог цього кодексу.

Як передбачено ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя.

Практика Європейського суду з прав людини наголошує на конкретності висунутих обвинувачень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «обвинувачення для цілей п.1 ст.6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», зазначено: «обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито відбулись і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення. Хоча ступінь детальності інформування обвинувачення залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому сенсі обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч.3 ст. 6 Конвенції».

У рішенні Європейського суду з прав людини, «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р. зазначено, що «положення п.«а» ч. 3 ст. 6 ЄКПЛ необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду».

За версією обвинувачення правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_6 , вчинене ним у співучасті - за попередньою змовою групою осіб. Відповідно до ст. 26 КК України співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення.

Кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовились про спільне його вчинення (ч. 2 ст. 28 КК України). Тобто, закон чітко визначає, що співучасть має місце лише там, де злочин вчиняється спільно декількома суб`єктами кримінального правопорушення.

В обвинувальному акті відсутні відомості про особу - представника Державної міграційної служби України, з якою начебто ОСОБА_6 вступив у попередню змову та якій, за версією обвинувачення, громадянка рф ОСОБА_7 повинна була надати неправомірну вигоду. Встановлення такої особи та наявності в неї статусу «службової», у даній категорії кримінальних правопорушень є обов`язковою умовою для всебічного та повного з`ясування обставин цього діяння, оскільки в інакшому випадку неможливо достеменно з`ясувати наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 КК України.

Разом з тим, в обвинувальному акті не зазначено належність до громадянства обвинуваченого ОСОБА_6 .

Крім того, значення обвинувального акту як процесуального рішення сторони обвинувачення полягає у тому, що ним формалізується правова позиція обвинувачення, ініціюється судовий розгляд і тим самим відкривається доступ особи до правосуддя (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі №166/396/20).

Неконкретність пред`явленого обвинувачення позбавляє розуміння його змісту, обрання ефективних засобів захисту.

Враховуючи викладене, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 слід повернути прокурору для усунення недоліків у зв`язку з невідповідністю вимогам ст.291 КПК України та іншим вимогам цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 91, 110, 291, п.3 ч.3 ст.314, 337, 369 КПК України,

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231 від 27.04.2023 стосовно вчинення ОСОБА_6 , злочину, передбаченого ч.4 ст.27, ч.3 ст. 369 КК України, повернути прокурору відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1