Справа № 134/1001/23
Провадження №11-кп/801/1091/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 серпня 2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 березня 2023 року за № 0000018,

якою задоволено клопотання прокурора, продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 27 жовтня 2023 року включно, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.390 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, посилаючись на те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховування від суду, продовження вчинення інших кримінальних правопорушень.

Обвинувачений та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 серпня 2023 року клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено.

Обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів з 29 серпня 2023 року до 27 жовтня 2023 року включно.

Заставу, визначену ОСОБА_7 ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 03 липня 2023 року, залишено без змін у раніше визначеному розмірі, а саме в сумі 26 840 грн.

У разі внесення застави, покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати до прокурора та суду у кримінальному провадженні за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, де він проживає без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання - відмовлено.

Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 390 КК України, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного та законного джерела доходу, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, не має міцних соціальних зв`язків, а тому, перебуваючи на волі та зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку доведення винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, може ухилятись від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Також суд зважаючи на те, що заявлені ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та вони виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , адже лише такий найсуворіший запобіжний захід на даний час зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на думку суду, не зможе запобігти відповідним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Посилання сторони захисту на відсутність доказів вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки на даній стадії судового розгляду суд не надає оцінку доказам, а лише перевіряє чи продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Доказів, які б вказували на наявність у ОСОБА_7 медичних протипоказань для перебування під вартою, суду не надано.

Посилання на те, що у даному кримінальному провадженні вже були допитані свідки, тому відсутній ризик впливу на них з боку обвинуваченого, не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу. суд вважав, що хоча свідки вже дали свої покази, однак не виключається можливий вплив на них обвинуваченого у разі його перебування на волі. Також судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному запобіжному заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого відпала, а тому вважав за необхідне продовжити його тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 29.08.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора, застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та не законною, вважає, що висунута йому підозра є необґрунтованою, а заявлені прокурором ризики є недоведеними. Звернув увагу суду на те, що інкримінований йому злочин є не тяжким, вважає, що на момент вручення йому підозри він уже відбув покарання за вказаний злочин. Також свідки уже усі допитані, тому ризик тиску на свідків з його сторони відсутній, вважає, що має міцні соціальні зв`язки, зокрема особисте житло, на утриманні неповнолітню дитину, у зв`язку з чим, є усі підстави для застосування до нього більш м`якшого запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або цілодобового домашнього арешту.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Вважає, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За правилами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте, при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції правильно виходив не з принципу його автоматичного продовження, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду або незаконно впливати на свідків, суд бере до уваги те, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинене кримінальне правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Крім того, колегія суддів також не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо скасування останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання або у виді домашнього арешту, оскільки при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 390 КК України, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного та законного джерела доходу, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів корисливого характеру, та свідчить про те, що це є єдиним засобом для його існування, за час перебування в установі виконання покарань жодних позитивних змін на виправлення з його боку не демонструвалося, тому з урахуванням фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та його наслідків, рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу є законним та обґрунтованим, не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Окрім того, рішення суду про продовження строку тримання під вартою цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини.

На переконання колегії суддів, у вказаному провадженні є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, оскільки судове слідство іще не завершене, вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд. Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою. Окрім того, такі дані в судове засідання апеляційного суду надані не були.

Також в матеріалах судового провадження відсутні будь-які відомості про обставини, які утворюють моральні запобіжники при обранні ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть забезпечити виконання покладених судом на нього процесуальних обов`язків.

Разом з тим, в матеріалах судового провадження відсутні відомості щодо утримання ОСОБА_7 свого малолітнього сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , так наявність дитини не свідчить про виконання ним своїх батьківський обов`язків.

Окрім того, в матеріалах судового провадження відсутні відомості щодо власника житла в АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований обвинувачений ОСОБА_7 , і чи він не буде заперечувати щодо того, щоб останній у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту чи особистого зобов`язання, перебував у цьому житлі та на умовах визначених КПК України.

При цьому апеляційний суд бере до уваги і те, що згідно наявного в матеріалах кримінального провадження повідомлення Вінницького міського відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області на запит ДУ «Крижопільський виправний центр (№13)», ОСОБА_7 зареєстрований в АДРЕСА_1 , про те у нього відсутня можливість місця проживання за вказаною адресою, у зв`язку з чим було запропоновано проживати у благодійній громаді Всеукраїнського благодійного товариства «Дім милосердя «Віфезда».

Доводи обвинуваченого про недоведеність прокурором ризиків, які виправдовують необхідність продовження строку тримання під вартою та можливість застосування іншого, більш м`якшого запобіжного заходу, оскільки застосування будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. До того ж, як убачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції. Відповідно згода обвинуваченого та його захисника на залишення йому певної форми арешту, на переконання колегії суддів, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у кримінальному провадженні.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та в судове засідання апеляційного суду надані не були.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що вказаний запобіжний заходу не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, для того щоб суд зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

Також колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочину у якому він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі цілодобового домашнього арешту є ускладненим.

Апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції щодо вживання всіх необхідних заходів для недопущення затягування розгляду вказаного кримінального провадження, розглянути справу у розумні строки та постановити відповідне законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого викладених в ній висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 серпня 2023 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.390 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4