Провадження (1-кс/199/1358/23)
УХВАЛА

іменем України

26.12.2023 року м.Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,за участю: прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра, про накладання арешту на майно по кримінальному провадженню №0001730 від 24.12.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25.12.2023 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра, про накладання арешту на майно по кримінальному провадженню №0001730 від 24.12.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 24.12.2023 приблизно о 15:40 годині до ЧЧ ВП №1 ДРУП надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом удару ножем в область серця. За підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, 24.12.2023 затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час проведення огляду місця події, 24.12.2023, за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: 1) змиви з обох рук трупа ОСОБА_7 , до двох паперових конвертів; 2) змиви з внутрішньої та зовнішньої поверхні ручок вхідних дверей, поміщені до паперового конверту; 3) недопалки з попільнички на столі в кількості 6 шт.; 4) скляна рюмка з поверхні підлоги в міжкімнатному приміщенні; 5) ніж зі слідами РБК (загальна довжина близько 30 см), клинок близько 18 см, у найширшій частині 2 см; 6) змиви на марлевий тампон з поверхні руків`я ножа, поміщено до паперового конверту; 7) 1 слід п/в на 1 л/с з поверхні склянки на підлозі; 8) 2 сліда п/в/ з поверхні сахарниці в міжкімнатному приміщенні, на 2 л/с; 9) 2 сліда п/в з поверхні склянки на столі на 2 л/с.

24.12.2023, слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання речовими доказами, вищевказаних об`єктів.

Відповідно до інформаційної довідки №359801898 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності за адресою: АДРЕСА_1 , не встановлене.

За вказаною адресою фактично проживають: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та мешкала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Огляд вказаного домоволодіння здійснений 24.12.2023 невідкладно, без дозволу власника приміщення, оскільки особа, яка здійснила вбивство ОСОБА_7 , перебувала у приміщенні будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , та з метою врятування майна, яке може визнано в якості речових доказів з подальшою фіксацією слідів вбивства, тобто умисного протиправного позбавлення життя іншої особи.

В своєму клопотанні слідчий зазначає, що існує ризик того, що вказані речові докази зберігають на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.

Вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, вважаю необхідним задовольнити подане клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому ст.ст. 207, 208 КПК України. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання суд враховує, предмети, матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним з завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчого про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Зокрема, арешт зазначеного майна є необхідним та достатнім для запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.1,4 ст.107 КПК України, за відсутності клопотань сторін, під час ухвалення даного рішення, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

1. Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра, про накладання арешту на майно по кримінальному провадженню №0001730 від 24.12.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України задовольнити.

2. Накласти арешт на: ніж зі слідами РБК (загальна довжина близько 30 см), клинок близько 18 см, у найширшій частині 2 см, який запаковано до паперового конверту; скляну рюмку з поверхні підлоги в міжкімнатному приміщенні яку запаковано до паперового конверту.

3. Ухвала набирає чинності негайно та підлягає обов`язковому виконанню.

4. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

5. Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1