КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Провадження № 1-кп/552/651/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2023 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участi прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції в м. Полтава об`єднане кримінальне провадження №0002862 та №0000907 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Улянівка Богодухівського району Харківської області, з середньою технічною освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

12.07.2019 Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

19.08.2019 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК України до 4 років обмеження волі,

03.04.2020 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

23.09.2020 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:

На початку травня 2013 року ОСОБА_4 , знаходячись за місцем своєї неофіційної роботи, в підвальному приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, викрав силовий кабель, який належав ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків у розмірі 2250 грн.

Крім того, в ніч з 01.04.2014 по 02.04.2014 ОСОБА_4 , перебуваючи у торгівельному павільйоні за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, із сумки, яка знаходилася у підсобному приміщенні торгового павільйону, викрав дві пари черевик спортивних «кросівок» з маркувальним надписом «ads», вартість кожної з яких згідно судово-товарознавчої експертизи № 4942 від 29.04.2014, складає 170 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 340 грн.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та розповів, що дійсно у травні 2013 року працюючи у підвальному приміщенні, що по АДРЕСА_2 , викрав силовий кабель, який здав на металобрухт. Також на початку квітня 2014 року, знаходячись у підсобному приміщенні торгового павільйону по вул. Миру у м. Харкові, викрав дві пари кросівок, які у подальшому були вилучені у нього працівниками поліції. Розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати. Цивільні позови потерпілих визнає у повному обсязі.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до суду не з`явилися.

Відповідно до ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів та допит свідків стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

У силу ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

У силу ст.67 КК України обставини, що обтяжують покарання не встановлено.

Обвинувачений працездатний, лікування в примусовому порядку не потребує.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується положеннями ст.ст.65-67 КК України, а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність та достатність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому, остаточне покарання йому необхідно призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Цивільні позови потерпілих, визнані обвинуваченим у повному обсязі, підлягають до задоволення.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370,374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком більш суворим за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.09.2020 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

Термін відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 16.10.2019, у зв`язку з чим вважати ОСОБА_4 таким, що станом на 04.10.2023 повністю відбув призначене даним вироком суду покарання.

Позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 9430 грн.

Позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 400 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на користь держави за проведення експертиз в розмірі 392,8 грн.

Речовий доказ: дві пари кросівок повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляцiйного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1