Справа №613/1964/23 Провадження № 1-кп/613/179/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000586 від 19.09.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 17 березня 2020 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2, ч. 3 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, 08 червня 2021 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі (вирок не набрав законної сили),

у вчиненні кримінального правопорушення, - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, - злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

15.11.2023 у підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, обґрунтоване з посиланням на наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та недостатність більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. На думку прокурора, ризик переховування від суду підтверджується наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, відсутністю у обвинуваченого офіційного місця роботи, стійких соціальних зв`язків. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у справі з метою давати показання на свою користь, зокрема, з основним свідком у справі ОСОБА_7 . ОСОБА_6 має спільних знайомих. При цьому, показання, надані потерпілим та свідками на стадії досудового розслідування, не беруться судом до уваги. Також прокурор вважає, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може вчинити новий злочин, оскільки ніде не працює, хоча є працездатною особою, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, останній раз 08.06.2021 року Богодухвським районним судом Харквської області (вирок не набрав законної сили), має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти власності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення таких злочинів як способу отримання доходу.

Наявність ризиків переховування від суду та ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих унеможливлює застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання і домашнього арешту. Обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не здатне запобігти вищезазначеним ризикам. Враховуючи викладене, прокурор стверджує про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 днів.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні подане клопотання підтримала з підстав, викладених в останньому. Наполягала на наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, в цілому у вирішенні клопотання прокурора покладався на розсуд суду.

Захисник у підготовчому судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора. Пояснив, що протягом строку дії слідчого судді з його підзахисним не було проведено жодної слідчої дії, а відтак, застосування до ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є невиправданим. Зазначив, що раніше його підзахисному в рамках інших судових проваджень обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, протягом дії якого ОСОБА_6 не було допущено жодного порушення процесуальних обов`язків. Вважає необґрунтованими доводи прокурора про наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, на що було вказано слідчим суддею в ухвалі про обрання запобіжного заходу. Вказав, що доводи прокурора про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, не доведені належними доказами та суперечать принципу презумпції невинуватості. Відмітив, що прокурором, всупереч вимогам ст.194 КПК України, не доведено неможливості запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Враховуючи викладене, вважає, що запропонований запобіжний захід належним чином не обґрунтований та не відповідає особі обвинуваченого, у зв`язку з чим клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Потерпілий у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу підтримав.

Представник потерпілого у підготовче засідання не прибув, у поданій до суду письмовій заяві просив провести підготовче засідання, призначене на 15.11.2023, за його відсутності, повідомив, що у разі подання прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого просить таке клопотання задовольнити, строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжити, саме клопотання розглянути за його відсутності.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши доводи клопотання про продовження строку запобіжного заходу, дослідивши письмові матеріали справи, зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 21 вересня 2023 року до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 листопада 2023 року включно.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Під час розгляду таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; його майновий стан, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Судом встановлено, що підставою для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слугувала обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення була досліджена слідчим суддею під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , і наразі не є предметом розгляду в рамках підготовчого судового засідання. Водночас, обґрунтованість цієї підозри та пред`явленого обвинувачення буде вивчена судом під час розгляду справи по суті та ухвалення одного з рішень, передбачених ст. 373 КПК України.

Надаючи оцінку клопотанню прокурора, суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, у даному рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може бути виправдане в тому чи іншому випадку тоді, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, що, попри презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав та інтерсів як суспільства, так і потерпілого. Особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, поєднаному із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану, що може свідчити про наявність підвищеної суспільної небезпечності таких дій та наявність у даному судовому провадженні певного ступеню суспільного інтересу.

Крім того, судом враховано відсутність у ОСОБА_6 офіційного працевлаштування, постійного місця роботи, дружини та дітей, що вказує на відсутність у нього прив`язки до певної місцевості.

Тяжкість пред`явленого обвинувачення, суворість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків свідчать про наявність ризику переховування від суду, передбаченого п.1 ст.177 КПК України.

Щодо доводів захисника про те, що твердження прокурора щодо наявності ризику переховування від суду суперечать принципу презумпції невинуватості, слід вказати, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», затримання та тримання особи під вартою можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, сприяти якому має тримання під вартою.

При цьому, судом при наданні оцінки наявності такого ризику взято до уваги не лише тяжкість інкримінованого обвинувачення та суворість ймовірного покарання, а й майновий та соціальний стан обвинуваченого, відсутність місця постійної роботи, наявність судимостей та інші обставини, передбачені статтею 178 КПК України.

Крім того, судом взято до уваги, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за майнові злочини, має не зняту та не погашену судимість, засуджений останнього разу 08 червня 2021 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі (вирок не набрав законної сили, справа перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції).

Наразі ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного корисливого злочину.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про схильність ОСОБА_6 до протиправної поведінки, а з урахуванням відсутності у нього постійного місця роботи та регулярного доходу, - про наявність ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, у т.ч. злочину проти власності як способу отримання доходу.

Судом враховано доводи обвинуваченого про наявність у нього певного доходу від виконання робіт по відбудівлі зруйнованих будинків, разом з тим, не можна вважати такий заробіток регулярним, а майновий стан обвинуваченого таким, що спроможний повністю запобігти вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, у т.ч. проти власності.

З огляду на викладене, суд вважає, що ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, встановлені під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, продовжують існувати та не зменшилися.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу (зокрема, особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту), на дуку суду, не здатне запобігти вищезазначеним ризикам, в тому числі, з огляду на характер злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 ..

Слід відмітити, що слідчим суддею було визначено ОСОБА_6 розмір застави, однак, наразі застава не внесена.

Доводи захисника про те, що в рамках інших кримінальних проваджень належне виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків вдавалося досягти застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 двічі перебував під досудовим розслідуванням та судовим розглядом, однак, наразі знову обвинувачується у вчиненні умисного злочину. При цьому, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та сталого доходу, на думку суду, унеможливлює дотримання ОСОБА_6 умов домашнього арешту.

Обставин, які б свідчили про зменшення ризиків, наявність яких була підставою для обрання запобіжного заходу, обвинуваченим та захисником не наведено.

Обставин, які б у розумінні кримінально-процесуального закону свідчили про неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (наявність тяжких або хронічних захворювань тощо) судом не встановлено.

Отже, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання винним у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, беручи до уваги стадію, на якій перебуває судовий розгляд даного кримінального провадження, - підготовче судове засідання, суд вважає за необхідне продовжити для обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 січня 2024 року включно.

Керуючись ст.ст. 176-178,183, 196, 197, 314, 371, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 13 січня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1