КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргоюпершого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001440, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина Ізраїлю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працевлаштованого, з неповною вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Судом визнано доведеним, що 16 квітня 2023 року близько о 23 год 55 хв ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Corola», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю приблизно 30-40 км/год по проїзній частині вул. Р. Окіпної в напрямку від вул. Є. Сверстюка в бік вул. Русанівська Набережна в м. Києві.

Проїзна частина вул. Р. Окіпної має дві смуги руху в бік вул. Русанівська Набережна та дві смуги руху в бік вул. Є. Сверстюка в м. Києві, мається горизонтальна дорожня розмітка 1.3, 1.5, 1.12, 1.1 ПДР України.

Під час руху водій ОСОБА_7 допустив порушення вимог п.п.: 1.5, 2.3 б), 2.10, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.5 ПДР України - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 б) ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 2.10 ПДР України - у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки); п. 13.1 ПДР України - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виразилось в тому, що він, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_1 , та наближаючись до будинку АДРЕСА_3 , на деякий час відволік свою увагу, дивлячись управе бокове дзеркало заднього огляду, так як хотів перелаштуватися в крайню праву смугу руху, чим порушив вимоги п. 2.3 б) України. Через декілька секунд ОСОБА_7 повернув голову вперед та побачив, що попереду його руху почав гальмувати та зупинився перед стоп лінією на червоний сигнал світлофора автомобіль «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , він пізно застосував екстрене гальмування та здійснив зіткнення передньою частиною свого автомобіля в задню частину стоячого автомобіля «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України.

В подальшому водій ОСОБА_7 побачив, що спричинив пошкодження транспортних засобів, перелякався та поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 2.10 ПДР України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Toyota Corola» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до медичного закладу.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-23/21812-ІТ від 04.05.2023 встановлено, що причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору є невідповідність дій водія автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вимогам пункту 13.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №042-709-2023 від 03.05.2023 в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які виразилися у закритій травмі хребта - перелом дуги зліва тіла другого шийного хребця без зміщення уламків.

Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесного ушкодження, є критерій небезпеки для життя, тому відповідно п.п. 2.1.2 та 2.1.3/е «Правил», виявлене тілесне ушкодження, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме: заподіяння водію автомобіля «Toyota Corola», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11.07.2023 скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 2 роки. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, не навів вагомих аргументів на користь цього, що суперечить вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України.

Заслухавшидоповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну та просив її задовольнити, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити вирок суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційна скарга прокурором подається лише в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, а тому, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також кваліфікація його дій відповідно до положень ст. 404 КПК України не перевіряються, оскільки не є предметом апеляційного розгляду, так як ніким не ставляться під сумнів.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Як вбачається з апеляційної скарги, сторона обвинувачення не оспорює міру основного покарання призначеного ОСОБА_7 , разом з тим, вважає безпідставним непризначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так, згідно вимог ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Санкція частини другої вищезазначеної статті, окрім основного покарання, надає суду можливість як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи.

Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил.

Призначаючи покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а і характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, а також обставини, які пом`якшують, обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку при призначенні покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Питання про доцільність призначення додаткового покарання вирішується з урахуванням обставин конкретної справи, даних про особу винного та інших обставин, які суд при вирішенні такого питання визнає необхідними для постановлення законного, справедливого та достатнього покарання.

У суді апеляційної інстанції обвинувачений просив не позбавляти його права керування, мотивуючи тим, що належні висновки він зробив, а також тим, що має на утриманні матір похилого віку, яку за станом здоров`я необхідно регулярно транспортувати до закладу охорони здоров`я для надання медичної допомоги.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції, оцінивши в сукупності обставини справи, врахувавши особу винного, який раніше не судимий, неодружений, характеризується виключно з позитивної сторони, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не є злісним порушником Правил дорожнього руху, має на утриманні матір, яка згідно довідки КНП «Міський заклад надання психіатричної допомоги» проходить амбулаторне лікування, його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, як обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, з огляду на індивідуалізацію покарання, в даному конкретному випадку, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 лише основне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України без застосування додаткового, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що на переконання колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

На думку колегії суддів, саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів, ураховуючи зазначені обставини, не вбачає підстав для зміни вироку суду першої інстанції, в частині призначення додаткового покарання.

Доводи прокурора про те, що в ході судового розгляду не отримано відомостей, які дозволяють правомірно зберегти за обвинуваченим право керувати транспортними засобами, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги та матеріалів кримінального провадження, невідповідності призначеного судом покарання та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, які були би підставою для скасування вироку першої інстанції та ухвалення нового в частині покарання з мотивів, наведених апелянтом, колегія суддів не вбачає, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

За даних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, а вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 рокунеобхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 11 липня2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: _______________ ________________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/4802/2023

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Доповідач: ОСОБА_1