Справа № 385/1153/22
Провадження № 1-кп/392/124/24
УХВАЛА

23 січня 2024 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретар судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2022 за № 0000090 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 ,

представника малолітнього потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів з часу прийняття відповідного рішення. На обгрунтування якого зазначив, що у даному провадженні наразі завершено дослідження письмових доказів сторони обвинувачення та речових доказів, допит свідків не розпочато. Прокурором зазначено про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду, з урахуванням тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 та мірою покарання за вказаний злочин, у разі притягнення його до кримінальної відповідальності за даний злочин, з урахуванням наявних соціальних зв"язків та достатнього майнового стану обвинуваченого, які можуть бути використані з метою ухилення від кримінальної відповідальності, в тому числі перетину кордону України або виїзду на тимчасово окуповану територію України. Крім того, існує ризик впливу обвинуваченого на свідків, які ще не допитувалися в судовому засіданні з метою спонукання їх до ненадання показань, перекручування їх або спотворення обставин, для уникнення від кримінальної відповідальності. Зазначено також про наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, доступними силами та засобами, якими володіє як ОСОБА_5 , так і його близькі родичі. Продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, оскільки місцезнаходження знаряддя вчинення злочину ножа, дотепер не встановлено, хоча його приховування відбулося в присутності ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_13 , між якими залишаються дружні стосунки. Просив врахувати, що дані про особу обвинуваченого не спростовують високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність у застосуванні та продовженні виключно такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_7 , його представник - адвокат ОСОБА_8 , законний представник м/л потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_10 підтримали клопотання прокурора та просили продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_12 зазначила, що прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 винятковий запобіжний захід тримання під вартою, при цьому не доводить, що інший більш м"який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, ризизи не доведені жодними доказами. Крім того, згідно з практикою ЄСПЛ - ризики, що були підставою для застосування запобіжного заходу тримання під вартою, з перебігом часу зменшуються або перестають існувати, а саме лише посилання на тяжкість злочину, що інкримінується Менчію не може бути єдиною підставою для такого запобіжного заходу - тримання під вартою. Негативних проявів у ОСОБА_5 не було, стороною обвинувачення не доведено, що він вчинив саме такий злочин - умисне вбивство. Обвинувачений має сім"ю, дітей, батьків, що свідчить про стійкі соціальні зв"язки. Крім того, з відеозапису допиту потерпілого ОСОБА_14 , вбачається, що останній не хотів притягати ОСОБА_5 до відповідальності чи якось його карати. Вказане свідчить, що існує невеликий ризик втечі обвинуваченого, який можна нівелювати, застосувавши відносно нього більш м"який запобіжний захід - домашній арешт, а ризику впливу на свідків можна запобігти встановивши заборону спілкування з ними (свідками). Письмові докази та речові докази сторони обвинувачення досліджені в судовому засіданні, тому обвинувачений ніяк не може знищити чи спотворити їх. Щодо ножа - ризик створено штучно, оскільки направляючи обвинувальний акт до суду, сторона обвинувачення вважала, що достатньо доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині. Щодо інтересів суспільства - ОСОБА_5 є законослухняним громадянином, раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, виховував дітей, мав поручителів, які висловили бажання взяти його на поруки, проте був тиск на останніх. Просила змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з покладенням на нього визначених КПК України процесуальних обов"язків.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні наголосив, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу носить формальний характер, стороною обвинувачення не доведено ризиків, на обгрунтування доцільності продовження ОСОБА_5 строку дії тримання під вартою, не надано доказів можливості обвинуваченим перетнути кордон України, свідків, які були присутні безпосередньо на місці події немає, тому посилання на їх можливий тиск з метою зміни показань - безпідставне. Просив клопотання прокурора задовольнити частково та змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на будь-який інший не пов"язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримав позицію своїх захисників, зазначив, що він не збирався за кордон, працює на своїй землі, не має наміру ухилятися від суду, жодного разу не чинив тиск на свідків та не буде робити це надалі.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.06.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 23 год 20 хв. 12.06.2022 року до 23 год 20 хв. 10.08.2022 року. В подальшому, строк дії запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 неодноразово продовжувався ухвалами суду, наразі діє продовжений ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28.11.2023 року запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 26.01.2024 року включно.

Мета застосування запобіжного заходу визначена ч.1 ст.177 КПК України. Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

При цьому, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»).

Поряд з тим, ЄСПЛ в п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, вказав, що «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

Наразі, колегією суддів вирішується клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_15 на стадії судового розгляду, обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, оцінка яких буде надана судом за результатами розгляду кримінального продження під час ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні клопотання про продовження строків тримання під вартою, вирішальним є наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігти за допомогою інших більш м"яких запобіжних заходів. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є умисним особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, санкція за вчинення якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

При цьому суд зауважує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991). Ризики, передбачені п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину та відповідно з мірою можливого покарання, може незаконно впливати на свідків, які ще не допитані безпосередньо в судовому засіданні даним складом суду, а також оскільки місцезнаходження знаряддя вчинення злочину ножа, який має значення для даного кримінального провадження не встановлено, обвинувачений може знищити чи сховати його, оскільки такий має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Інших ризиків колегією суддів не встановлено та прокурором в судовому засіданні не доведено.

При вирішенні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , колегією суддів враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 до затримання працював, одружений, має на утриманні четверо дітей ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має батька ОСОБА_20 , та мачуху ОСОБА_21 , постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно, прихожанин, раніше не судимий, за місцем утримання в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» з 14.06.2022 року та станом на 29.06.2023 року заохочень та стягнень не має, раніше не судимий., також враховується, що він обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, що спричинило невідворотні наслідки смерть людини. Наразі у даному кримінальному провадження допитано потерпілого, законного представника малолітнього потерпілого, досліджено письмові докази сторони обвинувачення та речові докази, разом з тим свідки та малолітній потерпілий ще не допитувалися, не досліджено письмові докази сторони захисту, відтак до закінчення строку дії ухвали про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , а саме до 26.01.2024 року, не можливо завершити розгляд даного кримінального провадження, а достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відсутні.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування відносно нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Щодо ствердження сторони захисту про наявність у ОСОБА_5 постійного місця проживання, позитивної характеристики, міцних соціальних зв`язків, відсутність судимостей, виявлення його батьками бажання про перебування ОСОБА_5 , у разі зміни йому запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, за їх місцем проживання в смт. Завалля, то вказані факти не є безумовними підставами для скасування чи зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

Окрім того, доводи, викладені стороною захисту, щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу у своїй сукупності, не свідчать про те, що вони є достатніми для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилання сторони захисту на відсутність доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, спростовуються доводами сторони обвинувачення, матеріалами провадження, та в сукупності і взаємозв`язку вказують на те, що будь-який інший запобіжний захід не зможе слугувати стримуючим фактором та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, факт перебування обвинуваченого в умовах ізоляції певний період часу, не свідчить про таку його зміну, яка дає підстави припускати зменшення суспільної небезпечності інкримінованого діяння та є приводом до такої істотної зміни обстановки, щоб виключали можливість реалізації ризиків, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У той же час, суд оцінює суворість можливого покарання, обставини вчинення злочину проти життя та здоров`я, який інкримінується ОСОБА_5 , його тяжкість та суспільну небезпечність, та визнає за реальну небезпеку можливість ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою.

Вказане не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наведене свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

За сукупності наведених обставин та даних, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні вбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з урахуванням п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе наразі не визначати обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Керуючись ст.ст. 369-372,392 КПК України,

постановив:

клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 23.01.2024 до 22.03.2024 року включно.

Строк дії ухвали визначити до 22 березня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя Судді