ВИРОК

іменем України

01.12.2023 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2023 під №0000569 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2023 року близько 00 годин 20 хвилин ОСОБА_3 перебував в магазині «Кафетерій» за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 2-А, де поруч з ним знаходилася ОСОБА_4 .

В цей час між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на спричинення умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи настання таких наслідків щодо здоров`я ОСОБА_4 , у цей же день, а саме24.07.2023 близько 00 годин 50 хвилин, знаходячись біля магазину «Кафетерій» за адресою: м.Дніпро, вул. Донецьке шосе, 2-А, підійшов до останньої, де перебуваючи у безпосередній близькості, стоячи навпроти неї, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними, дістав з барсетки газовий балончик, зміст якого застосував в очі ОСОБА_4 шляхом розпорошення речовини.

Далі, ОСОБА_3 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізовувати свій кримінально-протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , в той же день, а саме 24.07.2023 приблизно в 00 годин 55 хвилин, перебуваючи неподалік під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 , у безпосередній близькості до останньої, стоячи навпроти неї, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними, правою долонею наніс один удар в область лівого плеча потерпілої, від чого ОСОБА_4 , не втримавши рівновагу, впала спиною на землю, в результаті чого вдарилась задньою частиною обох передпліч, ліктьових суглобів, задньою частиною гомілок та стегон обох ніг, після чого одразу підвелася на ноги.

В цей час ОСОБА_3 , перебуваючи у безпосередній близькості до ОСОБА_4 , стоячи навпроти неї, діючи умисно, своєю правою рукою підняв з землі гілку, якою наніс один удар в область лівого стегна потерпілої, від чого остання, не втримавши рівновагу, впала на праве коліно на землю, в результаті чого вдарилась правим колінним суглобом, після чого одразу підвелася на ноги.

В подальшому ОСОБА_3 , перебуваючи у безпосередній близькості до ОСОБА_4 , стоячи навпроти неї, правою рукою зігнутою в кулак наніс потерпілій один удар в область правого ока та один удар в область нижньої частини лівої молочної залози, після чого своєю лівою рукою схопив потерпілу за праве плече та почав її трясти.

В цей момент до ОСОБА_5 підійшла його знайома ОСОБА_6 , яка відвела останнього від ОСОБА_4 задля припинення конфлікту, після чого ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Внаслідок своїх умисних дій, ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юнктиви обох очей, синця на верхній повіці правого ока з частковим переходом на надбрівну дугу, - чотирьох саден на передній поверхні правого плеча у верхній третині, на передній поверхні правого плеча у нижній третині з частковим переходом у ліктьовий згин, на задній поверхні лівого передпліччя в середній третині з частковим переходом на внутрішню поверхню, синця на передній поверхні правого передпліччя у нижній третині, внутрішньо-шкіряного крововиливу на передньо-зовнішній поверхні лівого плеча від верхньої до середньої третини, гематоми 1-го пальця лівої кисті, внутрішньо-шкіряного крововиливу на зовнішній поверхні правого кульшового суглобу з частковим переходом на передню та задню поверхню, семи синців: на задньо-зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині, на задньо-зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині, на зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині з частковим переходом на задню, на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу, на зовнішній поверхні лівого стегна від середньої до нижньої третини та на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки шести саден: на зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині (на тлі синця), на передній та зовнішній поверхні правого колінного суглобу, на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки від середньої до верхньої третини, гематоми лівої молочної залози.

Виявлені тілесні ушкодження, як кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Відповідно, суд розглянув цей обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, установивши таке.

Із долучених до обвинувального акту матеріалів слідує, що обвинувачений був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, йому відомі наслідки розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, передбачені ч. 2 ст. 302 КПК України, у зв`язку з чим, прокурором був скерований до суду обвинувальний акт, в якому зазначено клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 302 КПК України.

Як наслідок обставини щодо учинення кримінального проступку, установлені органом досудового розслідування, сприймаються судом як дійсні.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника ОСОБА_7 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- письмова заява потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- розписки підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7 про отримання копії обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні,

- розписки підозрюваного ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7 про отримання копій матеріалів дізнання;

- протокол роз`яснення права підозрюваного ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника ОСОБА_7 , на можливість розгляду в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні (в порядку ч. 2 ст. 302 КПК України);

- протокол роз`яснення права потерпілій ОСОБА_4 , на можливість розгляду в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні (в порядку ч.2 ст. 302 КПК України).

За результатами дослідження змісту вказаних відповідних клопотань, заяв, протоколів, розписок та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені клопотання та заяви як обвинуваченого, так і потерпілої, є не усвідомленими кожним з них, не відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася під дією будь-якого стороннього неправомірного впливу на них або тиску.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

При цьому, суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального проступку, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, уважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого дійсною та вірною.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК Україні особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Застосовуючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим, кримінальним проступком, обставини вчинення ним кримінального правопорушення відносно особи жіночої статі, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого.

Останній має постійне місце проживання, неодружений, офіційно не працевлаштований, характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває,не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх або непрацездатних осіб.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, суд визнає, що ОСОБА_3 не судимий, відсутні претензії з боку потерпілої до обвинуваченого про відшкодування шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені, та на такі обставини прокурор в обвинувальному акті не посилається.

Застосовуючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, а тому існує високий ризик можливого невиконання обвинуваченим судового рішення якщо до нього буде застосовано покарання у вигляді штрафу, крім того, таке покарання як виправні роботи взагалі недієве з огляду на не працевлаштованість ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді громадських робіт у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки менш суворі види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, підстави для призначення більш суворих видів покарання судом не встановлені і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення.

Крім того, покарання у вигляді громадських робіт у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 3812-382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1