Справа № 462/2469/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1171/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу судді Залізничного районного суду м. Львова від 17 листопада 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 ,

за участю: захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 15.01.2024 року без визначення розміру застави.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 214 720 грн.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ухвала є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання і роботи, а саме є приймальником поїздів пункту комерційного огляду виробничого структурного підрозділу «Львівської дирекції залізничних перевезень» станції Клепарів.

Акцентує, що за період роботи обвинувачений позитивно себе зарекомендував, здібний та наполегливий в роботі, дисциплінований, добросовісно та якісно виконує свої посадові обов`язки, бере участь у громадському житті колективу, сумлінно виконує завдання та окремі доручення керівництва. Користується повагою колег по роботі.

Також зазначає, що на утриманні обвинуваченого ОСОБА_8 перебуває мама ОСОБА_9 , 1961 р.н., яка є пенсіонером за віком і має проблеми зі здоров`ям.

Крім цього, звертає увагу на те, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання і навчання, є особою молодого віку і раніше не судимий.

Вважає необ`єктивним та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_6 має намір впливати на потерпілого і свідків та переховуватися від суду.

На переконання сторони захисту, значна сума застави, стане стримуючим фактором для попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень, а також буде сприяти виконанню останнім своїх процесуальних зобов`язань при розгляді кримінальної справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргазадоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження № 462/2469/23, на розгляді у Залізничному районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, який неодноразово продовжувався.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинене кримінальне правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

На думку апеляційного суду, місцевий суд, задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 , врахував, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання його під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував обставини, характер і тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та дані про його особу, та, відповідно, наявність передбачених ст.177 КПК ризиків.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Правових підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема застави (як про це просить апелянт) колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого.

Відтак з врахуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину; особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, не одружений, офіційно не працює, має постійне місце проживання, дані про неможливість перебування під вартою у зв`язку з незадовільним станом здоров`я у матерілах справи відсутні, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність достатніх підстав вважати, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою та відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, без визначення розміру застави, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що є достатнім та необхідним для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Доводи апелянта про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання та утриманців, а також того, що останній позитивно характеризується та має роботу не спростовують викладених в ухвалі висновків суду і не дають переконання у тому, що зазначені соціальні фактори справлять стримуючу дію й забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави, забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 17 листопада 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді