Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/643/23
Провадження № 1-кп/475/173/23
У Х В А Л А

29.12.2023смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора : ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець республіки Казахстан; українець, громадянин України, з повного середньою освітою; зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення ,передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом, у кримінальному провадженні з реєстром матеріалів досудового розслідування , внесеному в ЄРДР за № 0000206 від 10 травня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів посилаючись на те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків шляхом схиляння їх до завідомо неправдивих показань, перешкоджати провадженню іншим чином.

В клопотанні прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків , шляхом схиляння їх до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджатиме встановленню істини у провадженні.

Крім того, обвинувачений може перешкоджати провадженню іншим чином. На думку прокурора , ОСОБА_4 може вживати заходи, що будуть перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню істини у справі, з метою зменшення або уникнення взагалі відповідальності за скоєне.

З урахуванням зазначених ризиків та обставин, які підтверджують їх наявність, а також те, що з об"єктивних причин судовий розгляд по справі не завершений, ухвалою суду строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє лише до 04 січня 2024р., прокурор просить продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Більш м"які види запобіжних заходів, на думку прокурора не зможуть запобігти настанню ризиків, передбачених ч 1 ст.177 КПК України.

Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення 10.05.2023року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ЄРДР № 0000206 , за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

22.06.2023. ОСОБА_4 в присутності захисника ,повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 також не заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою..

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 60 днів підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на те, що з об"єктивних причин судовий розгляд по кримінальному провадженню не може бути завершений до закінчення строку дії запобіжного заходу..

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує дію запобіжного заходу на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.183 КПК України- тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч 5 ст.176 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, відповідно до положень ст.178 КПК України, враховуються тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, її вік, стан здоров`я і майновий стан, міцність соціальних зв`язків особи за місцем проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців, наявність судимостей, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється чи обвинувачується особа, а також інші обставини, що її характеризують.

Згідно п.4 ч 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

При обранні обвинуваченому запобіжного заходу, суд визнав доведеним ризик щодо незаконного впливу на свідків, який на даний час не зник та не зменшився..

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів , за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років, обвинувачений шляхом схилення свідків до дачі завідомо неправдивих пояснень, може перешкоджати встановленню істині по справі з метою виправдення своїх дій та ухилення від відповідальності.

У ході судового розгляду клопотання встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років. Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження письмовими доказами.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину,, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому, у разі визнання його винуватим, тяжкість наслідків, повязаних з грубим порушенням діючих норм законодавства, що спричинило загибель людини, та все викладене у сукупності, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 є суспільно-небезпечною особою, а тому інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання встановленому ризику порівняно із триманням під вартою.

Інші більш мякі запобіжні заходи , на думку суду, не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, так як обвинувачений вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного спяніння, внаслідок якого загинула людина. Після вчинення ДТП залишив місце пригоди, намагаючись уникнути відповідальності.

Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває в стадії судового розгляду, обвинувачений не визнає свою вину, суд вважає, що з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, поведінки обвинуваченого після вчинення злочину, а також наслідків ДТП, усі в сукупності дають підстави суду продовжити запобіжний захід саме у виді тримання під вартою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, застава судом не визначалась у зв"язку з тяжкістю обвинувачення та наслідків спричинених злочином,.

Оскільки, на даний час з об"єктивних причин, судовий розгляд по справі не завершений, а строк тримання обвинуваченому під вартою спливає 04 січня 2024р., суд вважає необхідним продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 60 днів.

Керуючись ст.ст. 331, 369, ч.1 ст. 372, 350, 177, 178,182, 183, 194, 196 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі Миколаївський слідчий ізолятор строком до 17 год. 24 лютого 2024р. , без визначення розміру застави

Ухвала суду діє до 17:00 год. 24 лютого 2024р.

Виконання ухвали в частині запобіжного заходу покласти на ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП у Миколаївській області та начальника Державної установи Миколаївський слідчий ізолятор.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та для виконання направити начальнику ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП у Миколаївській області та начальнику Державної установи Миколаївський слідчий ізолятор.

У справі оголосити перерву до 06 лютого 2024р. о 14.00 год.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївської апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

суддя : ОСОБА_1