У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м.Києві та Київської області ОСОБА_5 яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням Головного управління СБ України в м.Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000160 від 28.07.2021 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-3, ч.2 ст.258-5 КК України.

28 червня 2023 року службовими особами Служби безпеки України проведено обшук. В результаті обшуку було вилучено персональний ноутбук марки Xiaomi серійний номер №18864/00005630, ОСОБА_4 . Слідчому під час обшуку було надано повний доступ до ноутбуку, про що вказано в протоколі обшуку. Однак не зважаючи, на те що, до ноутбука було надано повний доступ слідчий всерівно його вилучив.

Захисник подав заяву про розгляд скарги без їх участі, просив задовольнити клопотання.

Слідчий у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо повернення тимчасово вилученого майна не заперечує.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не вказує.

Згідно частини 2 вказаної процесуальної норми, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо.

Аналізуючи правовий зміст ч. 7 ст. 236 і частини 1 ст.98 КПК України, ч. 2 ст.168 КПК України, де вказано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку або огляду, можливо зробити висновок про те, що речі і документи, вилучені при проведенні обшуку, мають одних з двох процесуальних статусів: 1) речі та документи, які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку і 2) речі та документи, які не входять до цього переліку, тобто, - тимчасово вилучене майно, яке перебуває в такому статусі відповідно до ч. 1 ст.167 КПК України до вирішення питання про його арешт або повернення.

При цьому, в частині 5 ст. 171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Тобто, у випадку не подання слідчим, прокурором не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна клопотання про його арешт або у випадку відмови в задоволенні такого клопотання, тимчасово вилучене майно повертається особі в якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що незважаючи на вимоги зазначених норм чинного кримінально-процесуального закону, органом досудового розслідування після вилучення майна не було подано слідчому судді клопотання про накладення арешту на це майно, що свідчить про наявність правових підстав для повернення вказаного майна, відповідно до вимог ст. 169 та ч. 6 ст. 173 КПК України.

Законодавцем в статті 169 КПК України визначено підстави повернення тимчасового вилученого майна, зокрема зазначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Із зазначеної норми вбачається, що однією із підстав повернення тимчасового вилученого майна є випадки, передбачені частиною п`ятою статті 171 КПК України, тому майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Тобто, у випадку не подання слідчим, прокурором не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна клопотання про його арешт, тимчасово вилучене майно повертається особі в якої його було вилучено.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що дана скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 167, 168, 169, 171, 236, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м.Києві та Київської області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Зобов`язати старшого слідчого слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м.Києві та Київської області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене 28 червня 2023 року у рамках кримінального провадження №0000160 від 28.07.2021 року, майно, а саме:

1.ноутбук марки Xiaomi серійний номер №18864/00005630.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1