Справа № 554/8638/22
Провадження № 1-кп/643/560/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2023 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001723 від 03.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду міста Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою слідчого судді від 29.06.2022 обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обрано запобіжні заходи у виді тримання під вартою. Ухвалою суду від 24.10.2023 обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою був продовжений. Строк тримання під вартою спливає 22.12.2023 року.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи, що вони обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимі за вчинення аналогічних злочинів, за місцем проживання не мають міцних соціальних зв`язків, тому існують ризики передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, прохали змінити його на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, оскільки ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, матір пенсіонера, не має намірів переховуватись від суду, та впливати на потерпілого, який вже допитаний та свідків, частина яких допитана. Доводи прокурора є безпідставними.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 вважали клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 безпідставним.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається заява від останнього про розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, раніше неодноразово судимі за вчинення аналогічних злочинів, не працюють, суд вважає, що до цього часу наявні ризики переховування обвинувачених від суду, продовження злочинної діяльності, тому інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної поведінки обвинувачених та вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення усукупності зіншими обставинамизбільшує ризиквтечі настільки,що йогонеможливо відвернути,не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

Доводи сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, на думку суду є необґрунтованими, оскільки враховуючи встановлені судом ризики, такий запобіжний захід не зможе запобігати встановленим у справі ризикам.

Також, суд потворно зазначає, що доводи обвинуваченого про те, що він має місці соціальні зв`язки, матір пенсіонера не приймаються судом, оскільки зазначені обставини не утримують обвинуваченого від систематичного скоєння злочинів з 1999 року.

З наведених вище підстав суд відмовляє в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Крім того, суд вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинувачених виправдано тим, що у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. ст. 42, 177, 189-191, 331, 336, 369, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю - відмовити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою на 60 діб - до 11 лютого 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1