ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/262/24 Справа № 201/8648/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001385 за апеляційними скаргами прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2023 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_9 винним себе не визнав, протягом всього судового розгляду намагався ввести суд в оману.

Звертає увагу на те, що злочин вчинений обвинуваченим з прямим умислом, на ґрунті сімейних неприязних відносин, після вживання алкоголю.

Окрім того, ОСОБА_9 наносив тілесні ушкодження матері металевою тростиною, яка від сили ударів зламалася, при цьому наносив удари хаотично, в тому числі по життєво важливих органах, що підтверджується висновками експертиз.

Зазначає, що за показами потерпілої та свідків обвинувачений ОСОБА_9 раніше постійно бив власного батька, який є особою з інвалідністю, та після того як його батько став прикутим до ліжка, почав наносити тілесні ушкодження матері.

Крім того, судом не враховано, що обвинувачений зловживав спиртними напоями, за показами свідків в ніч вчинення злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння, не працює, проживає за місцем мешкання батька, на утриманні дітей не має, не одружений.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обвинувачений свою вину не визнав та пояснив, що 07.03.2017 року в нього була суперечка із матір`ю з приводу вживання ним спиртних напоїв, після чого мати ортопедичною палкою нанесла йому декілька ударів по голові, а він захищаючись, схопив цю палку, яку вони обидва тягнули на себе. Коли він випустив палицю зі своїх рук, ОСОБА_10 за інерцією вдарила нею себе по обличчю.

З 09.03.2017 року ОСОБА_10 страждала від головного болю, проходила курс лікування в лікарні КЗ ДМКЛ №16, де стан її здоров`я покращився, однак 13.03.2017 року вона раптово опинилась в тяжкому стані, у зв`язку з чим була переведена в КЗ Дніпропетровська обласна медична лікарня ім. Мечнікова ДОР, де померла.

Обвинувачений наполягає на тому, що смерть його матері може бути наслідком нещасного випадку в лікарні або службової недбалості медичного персоналу.

При цьому показання обвинуваченого узгоджуються із висновком судово-медичного експерта № 645 від 07.03.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлені лише легкі тілесні ушкодження, що мали незначні скороминучі наслідки. В судовому засіданні експерт ОСОБА_11 підтвердила складений нею висновок видачею суду копії акту з тим же номером і датою, однак ані висновок, ані акт за № 645 від 07.03.2017 року органом досудового розслідування не враховувався та експертом при проведенні судово-медичної експертизи не досліджувався.

Зазначає, що стороною обвинувачення не перевірені та не спростовані доводи обвинуваченого про можливу лікарську необережність під час діагностування та лікування його матері з 13.03.2017 року, а також про нещасний випадок з ОСОБА_10 - падіння в приміщенні КЗ ДМКЛ №16 ДОР, від яких могла настати її смерть.

Вказує на те, що сусідам, які були допитані в якості свідків, нічого не відомо про обставини подій, які мали місце 07.03.2017 року, а до показів потерпілої, яка не була очевидцем події, слід віднестись критично через неприязні відносини з обвинуваченим.

Стверджує, що показання ОСОБА_7 викладені в протоколі слідчого експерименту, в частині відтворення механізму нанесення ОСОБА_9 ударів та їх наслідків, не узгоджуються з протоколом огляду місця події.

Так, вилучена під час огляду місця події ортопедична палиця не містить на собі слідів злочину, які б підтверджували викладені в обвинувальному акті обставини нанесення ударів цим предметом.

Окрім того, судова криміналістична та трасологічна експертизи щодо встановлення можливості виникнення на палиці механічного ушкодження у вигляді вигину, за викладених в обвинувальному акті обставин, не проводились.

Зазначає, що ортопедична палиця або її частини як речовий доказ стороні захисту в порядку ст.290 КПК України не надавались. Також суду не було надано документів про визнання їх речовими доказами та й сам предмет.

Стверджує, що на вилученій в ході огляду місця події куртки, яка за показами потерпілої належала ОСОБА_9 , відсутні сліди злочину, оскільки відповідно до висновку судово-медичної (цитологічної) експертизи № 601 походження виявлених на куртці слідів крові від ОСОБА_10 виключено.

Що стосується вилученої в ході огляду місця події жіночої куртки білого кольору, на якій виявлені плями крові, та які відповідно до висновку експерта № 601 можуть походити від потерпілої ОСОБА_10 , то кількість слідів крові на цій куртці сумнівна, а їх походження чітко не з`ясоване, оскільки на вилученій палиці, на підлозі та стінах квартири, а також інших речах слідів крові не виявлено.

Зазначає, що висновок судово-медичної експертизи № 804 є недопустимим доказом, оскільки складений на сумнівних показах потерпілої під час її допитів та слідчого експерименту за її участі, окрім того, в матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких він був складений, а саме медичні карти, лікарське свідоцтво, медичні документи про стан здоров`я ОСОБА_10 з 07.03.2017 року, посмертний епікриз, акт №4275 від 11.05.2017 року, а також процесуальні документи про витребування або тимчасовий доступ до цих документів та направлення їх експерту, які, в свою чергу, стороні захисту в порядку ст.290 КПК України надані не були.

Також постановою слідчого від 15.05.2017 року призначено судово-медичну експертизу, проте відповідно до висновку експерта № 804 вона була розпочата 21.04.2017 року, тобто до її призначення слідчим, при цьому відомості про підстави її проведення з 21.04.2017 року, хто, коли, де та на якій підставі збирав, надавав або отримував медичні документи для її проведення в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, в постановах слідчого про призначення експертиз від 15.05.2017 року, 25.05.2017 року та 30.05.2017 року не зазначено переліку документів, які надані експерту для проведення експертизи, на підставі якої складено висновок експерта №804, також суду не надано супровідних листів щодо направлення експерту матеріалів досудового розслідування та медичних карт.

Посилається на те, що судом було задоволено клопотання сторони захисту про тимчасовий доступ до медичних документів, які були досліджені під час проведення зазначеної експертизи, та процесуальних і супровідних документів щодо руху цієї документації, однак вказана ухвала суду виконана не була, а в задоволенні клопотань про обшук з метою відшукання цих документів та про тимчасовий доступ до медичної документації ОСОБА_10 судом було відмовлено, а тому сторона захисту позбавлена можливості доступу до вказаних документів.

За відсутності вказаної медичної документації проведення повторної, додаткової або комплексної судово-медичної експертизи на предмет встановлення причинного зв`язку між діями обвинуваченого та наслідками у вигляді смерті ОСОБА_10 не можливе, а відтак стороною захисту клопотання про проведення вказаних експертиз не подавалось.

З урахуванням наведеного, покази експерта ОСОБА_12 щодо висновку експерта № 804 є неналежними доказами.

Покази свідка ОСОБА_13 також є неналежним доказом через неприязні відносини з обвинуваченим, окрім того, щодо обставин нанесення ударів його покази надані зі слів іншої особи.

З показів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вбачається, що не виключена можливість отримання ОСОБА_10 травми після надходження на лікування в приміщенні лікарні.

Звертає увагу на те, що судом було проігноровано клопотання сторони захисту про визнання недопустимим доказом висновку експерта № 804, а також клопотання обвинуваченого про направлення цього провадження до іншого суду, оскільки його сестра ОСОБА_7 працювала в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська секретарем.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2023 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років; також вирішено питання щодо речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, 07.03.2017 року приблизно о 02.00 годині ОСОБА_9 знаходився за місцем свого мешкання в кв. АДРЕСА_2 , де під час словесної сварки з матір`ю ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з останньою у ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_10 .

Того ж дня, приблизно о 02.20 годин ОСОБА_9 , перебуваючи у вищевказаній квартирі, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , схопивши металеву трость, наніс нею не менше 10-ти ударів в область голови, тіла та кінцівок ОСОБА_10 , чим завдав останній тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньочерепної травми: синці у виличних ділянках, розповсюджений інфільтруючий крововилив з вираженим внутрішньо- та позаклітинним гемосидерозом, вираженою продуктивною запальною реакцією м`яких покривних тканинах голови у тім`яній ділянці ліворуч з переходом на скроневу ліворуч, слабко виражений вогнищевий інфільтруючий крововилив з помірним внутрішньоклітинним гемосидерозом та проявами продуктивної запальної реакції у правому скроневому м`язі, масивні крововиливи з вираженими організацією та васкулярізацією, внутрішньо- та позаклітинним гемосидерозом на одній з поверхонь твердої мозкової оболонки з правої тім`яної ділянки, з ділянки мозочку праворуч, з лівої тім`яної частки, з лівої та правої лобних часток, крововиливи під м`які мозкові оболонки, набряк головного мозку, поодинокі мікрогеморагії у його речовині; внутрішньо шкіряний крововилив на правому плечі та численні синці на молочних залозах, на передній черевній стінці і верхніх кінцівках, крововилив у м`які тканини у проекції вищезазначеного синця по передній поверхні правого передпліччя у середній третині.

19.04.2017 року від внутрішньочерепної травми, яка ускладнилася крововиливами над та під оболонки головного мозку, у речовину головного мозку і набряком речовини головного мозку ОСОБА_10 померла.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та потерпілу, які підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги захисника, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Доводи захисника щодо невинуватості обвинуваченого ОСОБА_9 не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено фактичні обставини кримінального провадження на підставі досліджених та належно оцінених судом першої інстанції доказів.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується наведеними у вироку доказами:

- показами потерпілої ОСОБА_7 , яка в суді першої інстанції повідомила, що вона є сестрою обвинуваченого та донькою загиблої, а також, що 07.03.2017 року її мама зателефонувала їй та повідомила, що ОСОБА_9 її сильно побив, вона поїхала на СМЕ, де провели огляд і встановили тяжкість тілесних ушкоджень, в той же день мати написала заяву в поліцію про побиття. Зазначила, що вона в той день бачила на матері синці на обличчі, кров під носом та побиті руки. Наступного дня у мами по тілі повилазили великі синці, вона викликала швидку і її поклали до лікарні. Також мама їй розповідала, що в ту ніч ОСОБА_9 прийшов додому, зачинив двері і витяг з них ключі, чого раніше ніколи не робив. Після цього він побив маму батьковою паличкою алюмінієва тростина, наносячі удари у різні частини тіла.

Так, покази, надані потерпілою ОСОБА_7 в судовому засіданні, узгоджуються з протоколом проведення слідчого експерименту від 25.05.2017 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого ОСОБА_7 зі слів її матері показала, яким чином ОСОБА_9 наніс численні удари ОСОБА_10 металевою тростиною в область голови, обличчя, тулуба, верхніх кінцівок (а.п.140-146 т.1);

- показами свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні показав, що він є чоловіком загиблої та батьком обвинуваченого. 07.03.2017 року вночі обвинувачений прийшов додому, де в кімнаті в його присутності, між обвинуваченим та ОСОБА_10 виникла сварка, в ході якої вони вийшли в прихожу і свідок чув лише звуки боротьби та те, що дружина намагалась вийти з квартири, щоб уникнути бійки, а обвинувачений її не випускав. В ході бійки потерпіла стукала по батареї, щоб привернути увагу сусідів. Через деякий час бійка стихла, обвинувачений пішов спати, а потерпіла зайшла до нього з поломаною палкою, сказавши, що ОСОБА_9 бив її нею. Свідок побачив, що під очима та на носі в потерпілої були почервоніння від ударів, а також сліди удару були на грудях, яких до бійки не було. Вони викликали швидку та поліцію, однак в ту ніч потерпіла відмовилась від госпіталізації, а на наступний день, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я пішла в лікарню і звідти вже не повернулась;

- показами свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні показав, що він є дядьком обвинуваченого та братом загиблої. 07.03.2017 року зранку йому зателефонувала ОСОБА_17 та повідомила, що ОСОБА_9 її побив і попросила приїхати. Він приїхав до неї додому десь близько 7.00 години і побачив побиту ОСОБА_18 , яка ледве пересувалась, мала пошкодження на обличчі, спині та руках, зокрема була розбита верхня губа. В квартирі був безлад, речі були перекидані і серед речей лежала поломана навпіл алюмінієва тростина. Як пояснила ОСОБА_10 , вночі ОСОБА_9 прийшов п`яний та побив її цієї палицею, фактично зламавши її на ній. В квартирі, крім палиці та безладу, він побачив плями крові, які були при вході в квартиру справа, а також на білій куртці. Він забрав ОСОБА_10 близько о 7.30 годин і повіз в поліцію, а потім на медекспертизу;

- показами свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні показав, що він є сусідом ОСОБА_9 по клітинній сходинці. Зазначив, що ОСОБА_9 часто знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, також йому було відомо, що він бив своїх батьків. Одного разу мати ОСОБА_9 підійшла до нього і попросила у разі, якщо вона буде бити в батарею, викликати поліцію, так як син б`є її і чоловіка. В ніч з 6 на 7 березня після опівночі він прокинувся від гуркоту по батареям, з сином вискочили у під`їзд, де побачили вже поліцейських, які забирали ОСОБА_9 . Наступного дня він зустрів потерпілу ОСОБА_10 , яка ледве пересувалась, на руках мала синці, на правій частині щелепи був великий синець і вона показала під шапкою частину голови, де справа зверху була велика шишка. ОСОБА_10 сказала, що вночі її побив ОСОБА_9 палкою її чоловіка;

- показами свідка ОСОБА_20 , який в суді першої інстанції повідомив, що він є сусідом ОСОБА_9 і починаючи з 2015 року його матір неодноразово зверталась до нього за допомогою, так як обвинувачений будучи в стані алкогольного сп`яніння вів себе вдома зухвало, ламав меблі, бив посуд та батьків. Він з цього приводу вмішувався і тоді обвинувачений заспокоювався. Також пояснив, що переважно бачив обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння. Щодо подій 07.03.2017 року йому нічого не відомо, так як його в той день не було вдома.

Також вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, а саме:

- заявами потерпілої ОСОБА_10 від 07.03.2017 року (т.1 а.п. 100) про спричинення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень 07.03.2017 року та 06.03.2017 року;

- протоколом огляду місця події від 20.04.2017 року (т.1 а.п. 112-115), відповідно до якого об`єктом огляду є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в якій з внутрішньої сторони дверей з лівого боку, на куртці чорного кольору, яка зі слів ОСОБА_7 належить ОСОБА_9 , на жіночій куртці білого кольору виявлено сліди РБК. В останній кімнаті праворуч біля ліжка було виявлено металеву трость чорного кольору з пластиковою чорною ручкою, яка складається з двох половин, на нижній половині внизу намотана ізоляція синього кольору, на верхній частині в місці закріплення труба має ушкодження у вигляді відгину та нерівномірного розриву металу по кругу і діаметр труби (трості) складає приблизно 1,5 см;

- висновком експерта № 601 від 11.05.2017 року та доданих фототаблиць (т.1 а.п. 128-132), відповідно до якого виявлена кров на куртці чорного кольору може належати ОСОБА_9 , однак не може належати ОСОБА_10 .. Походження слідів крові на куртці білого кольору не виключається від потерпілої ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду трупа від 20.04.2017 року та доданих фототаблиць (т.1 а.п.109-110), відповідно до якого об`єктом огляду є труп ОСОБА_10 , на тілі якої виявлені гематоми під очима. На голові виявлено операційний шрам;

- висновком експерта № 804 від 21.04.2017 року (т.1 а.п. 152-166), яким встановлено, що при судово-медичній експертизі трупа виявлено: тілесні ушкодження: внутрішньочерепну травму: синці у виличних ділянках, розповсюджений інфільтруючий крововилив з вираженим внутрішньо- та позаклітинним гемосидерозом, вираженою продуктивною запальною реакцією м`яких покривних тканин голови у тім`яній ділянці ліворуч з переходом на скроневу ліворуч, слабко виражений вогнищевий інфільтруючий крововилив з помірним внутрішньоклітинним гемосидерозом та проявами продуктивної запальної реакції у правому скроневому м`язі, масивні крововиливи з вираженими організацією та васкулярізацією, внутрішньо- та позаклітинним гемосидерозом на одній з поверхонь твердої мозкової оболонки з правої тім`яної ділянки, з ділянки мозочку праворуч, з лівої тім`яної частки, з лівої та правої лобних часток, крововиливи під м`які мозкові оболонки, набряк головного мозку, поодинокі мікрогеморагії у його речовині; внутрішньо шкіряний крововилив на правому плечі та численні синці на молочних залозах, на передній черевній стінці і верхніх кінцівках, крововилив у м`які тканини у проекції вищезазначеного синця по передній поверхні правого передпліччя у середній третині. Серце на дотик зів`яле, із закругленою верхівкою; ознаки спазма деяких інтрамуральних артеріол у серці; нерівномірне кровонаповнення міокарда; периваскулярний та дрібновогнищевий кардіосклероз; помірна гіпертрофія, паренхіматозна дистрофія міокарда, ділянки атрофічних кардіоміцитів; стороння рідина у плевральних порожнинах; набряк легень, ділянки пневмонії з серозним та серозно-десквамативним ексудатом, серозно-фібринозний плеврит; ознаки застійного венозного повнокров`я, прояви середньокраплевої жирової дистрофії у печінці; прояви ліпоматоза у підшлунковій залозі на тлі її автоліза.

Смерть її настала від внутрішньочерепної травми, яка ускладнилася крововиливами над та під оболонки головного мозку, у речовину головного мозку і набряком речовини головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа.

Виявлені при судово-медичній експертизі тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, виникли задовго до настання смерті від дії тупого предмету (предметів) чи о такий (такі), у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до настання смерті та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті. Виявлені тілесні ушкодження у виді внутрішньошкіряного крововиливу на правому плечі та численних синців на молочних залозах, на передній черевній стінці і верхніх кінцівках, крововиливу у м`які тканини у проекції вищезазначеного синця по передній поверхні правого передпліччя у середній третині, виникли задовго до настання смерті від дії тупого предмету чи о такий, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Потерпіла здатна була у момент заподіяння їй тілесних ушкоджень здійснювати самостійні дії: пересуватися, кричати, чинити опір до моменту втрати свідомості. Враховуючи численність тілесних ушкоджень та розташування їх у різних анатомічних ділянках тіла, відомі обставини випадку, дані з медичної документації, дані з матеріалів кримінального провадження та дані слідчих експериментів, вищезазначені тілесні ушкодження мало ймовірно могли бути власноруч нанесені потерпілою самій собі. Отримати тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 при обставинах, вказаних представником потерпілої ОСОБА_7 під час слідчого експерименту від 25.05.2017 року можливо. Отримати тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 при обставинах, вказаних підозрюваним ОСОБА_9 під час слідчого експерименту від 30.05.2017 року не можливо.

Допитана в суді першої інстанції експерт ОСОБА_12 підтримала складений нею висновок та пояснила, що смерть ОСОБА_10 пов`язана з ушкодженнями, які отримані 07.03.2017 року. При цьому ознак падіння з висоти свого зросту не було. При двосторонньому забитті мозку людина не обов`язково втрачає свідомість. Картина настання черепної травми має наростаючий характер. Набряк мозку наростає, йде крововилив в мозок і на енцефалограмі цього ще не може бути видно на ранніх етапах. Що стосується первинного висновку експерта про те, що у потерпілої легкі тілесні ушкодження, то характер її ушкоджень є наростаючим, тобто якби потерпіла провела експертизу пізніше 07.03.2017 року тілесні ушкодження були б точно більшої тяжкості;

- висновком експерта № 113 від 07.03.2023 року, відповідно до якого тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_18 та відображені у висновку експерта № 804, а також причина смерті підтверджується вказаним висновком. Виявлені у потерпілої тілесні ушкодження не могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту, вони виникли від не менш як 12 ударів по голові, які мали місце саме 06.03.2017 07.03.2017. Цим же висновком підтверджено, що набряк мозку може розвиватись і більш як 14 діб;

- іншими письмовими доказами, які покладені в основу вироку та взяті до уваги судом.

Підстав для того, щоб вважати зазначені докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд не знаходить, адже суд першої інстанції, згідно із положеннями ст. 94 КПК України, під час ухвалення вироку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_9 потерпілій тілесні ушкодження не спричиняв, сусідам, які були допитані в якості свідків, нічого не відомо про обставини події, а до показів потерпілої, яка не була очевидцем події, та свідка ОСОБА_13 слід віднестись критично через неприязні відносини з обвинуваченим, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки потерпілій ОСОБА_7 , свідкам ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_19 про обставини події стало відомо безпосередньо від ОСОБА_10 , яка повідомила їм про її побиття ОСОБА_9 палкою чоловіка, також як потерпіла, так і свідки після події бачили на ОСОБА_10 синці на її тілі та інші ушкодження на обличчі.

Суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів відповідно до ст.97 КПК України, оскільки у зв`язку із смертю неможливо допитати ОСОБА_10 , надані потерпілою та свідком ОСОБА_13 покази є переконливими та такими, що узгоджуються з іншими доказами.

Посилання захисника на те, що показання ОСОБА_7 , викладені в протоколі слідчого експерименту в частині відтворення механізму нанесення ОСОБА_9 ударів та їх наслідків не узгоджуються з протоколом огляду місця події є безпідставним, оскільки з протоколу проведення слідчого експерименту вбачається, що потерпіла показала як обвинувачений за місцем свого проживання наносив численні удари матері металевою палкою, а також руками та ногами, про що їй стало відомо від самої ОСОБА_10 , а в протоколі огляду місця події зафіксовано наявність у квартирі, на куртці білого кольору слідів РБК та металеву трость, яка мала відгин та нерівномірний розрив, при цьому відповідно до висновку експерта №601 походження слідів крові на куртці білого кольору не виключається від потерпілої ОСОБА_10 , тому колегія суддів вважає, що вказані протоколи узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами зазначеними у вироку суду, та підтверджують винуватість обвинуваченого.

Враховуючи наведений вище висновок експерта №601, доводи захисника про те, що кількість слідів крові на жіночій куртці білого кольору сумнівна, а їх походження чітко не з`ясоване не є слушними.

Твердження сторони захисту, що на вилучених під час огляду місця події ортопедичній палиці та на куртці, яка за показами потерпілої належала ОСОБА_9 , відсутні сліди злочину, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду щодо винуватості ОСОБА_9 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, оскільки узгодженими показами потерпілої та свідків підтверджено, що саме обвинувачений завдав неодноразових ударів потерпілій, використовуючи металеву тростину.

Доводи захисника про те, що судова криміналістична та трасологічна експертизи щодо встановлення можливості виникнення на палиці механічного ушкодження у вигляді вигину, за викладених в обвинувальному акті обставин, не проводились, не заслуговує на увагу, оскільки згідно із положеннями кримінального процесуального закону, слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, та на власний розсуд визначає об`єм дій, спрямованих на перевірку наведених заявником обставин, достатній та необхідний, за переконанням слідчого чи прокурора.

Окрім того, колегія суддів вважає, що вказані обставини не свідчать про неповноту судового розгляду, оскільки відсутність зазначених доказів та інформації не впливають на висновки суду щодо доведення винуватості ОСОБА_9 , яка підтверджується сукупністю доказів, наведених у вироку.

Посилання захисника на те, що ортопедична палиця або її частини як речовий доказ стороні захисту в порядку ст.290 КПК України не надавались є безпідставним, оскільки відповідно до матеріалів провадження сторона захисту в повному обсязі ознайомилась з матеріалами кримінального провадження, заяви та клопотання були відсутні (а.п.161 т.3).

Також доводи про те, що суду не було надано документів про визнання палиці або її частин речовими доказами спростовуються наявною в матеріалах провадження постановою про визнання речових доказів від 07.06.2017 року, відповідно до якої металева трость чорного кольору, яка складається з 2-х фрагментів, та яка була вилучена під час огляду місця події, визнана речовим доказом (а.п.170 т.1).

Твердження захисника, що ОСОБА_10 , коли тягнула палку на себе, вдарила нею себе по обличчю не заслуговує на увагу, оскільки спростовується висновком експерта №804, відповідно до якого, враховуючи численність тілесних ушкоджень та розташування їх у різних анатомічних ділянках тіла, вищезазначені тілесні ушкодження мало ймовірно могли бути власноруч нанесені потерпілою самій собі. Отримати тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 при обставинах, вказаних ОСОБА_7 під час слідчого експерименту від 25.05.2017 року можливо. Отримати тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 при обставинах, вказаних підозрюваним ОСОБА_9 під час слідчого експерименту від 30.05.2017 року не можливо.

Посилання сторони захисту на те, що смерть ОСОБА_10 може бути наслідком нещасного випадку в лікарні або службової недбалості медичного персоналу, а також, що з показів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вбачається, що не виключена можливість отримання ОСОБА_10 травми після надходження на лікування в приміщенні лікарні спростовуються висновком експерта №113, відповідно до якого виявлені у потерпілої тілесні ушкодження не могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту, вони виникли від не менш як 12 ударів по голові, які мали місце саме 06.03.2017 року, 07.03.2017 року та показами експерта ОСОБА_12 , яка стверджувала, що смерть ОСОБА_10 пов`язана з ушкодженнями, які отримані 07.03.2017 року, та ознак падіння з висоти свого зросту не було.

Твердження захисника, що покази обвинуваченого узгоджуються із висновком судово-медичного експерта № 645 від 07.03.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлені лише легкі тілесні ушкодження, що мали незначні скороминучі наслідки, та який не досліджувався судом не є слушним, оскільки експерт ОСОБА_12 в суді першої інстанції пояснила, що при первинному огляді ОСОБА_10 характер виявлених у неї ушкоджень є наростаючим, тобто якби потерпіла провела експертизу пізніше 07.03.2017 року тілесні ушкодження точно були б більшої тяжкості, не довіряти показам цього експерта у суду підстав не має.

Доводи сторони захисту про те, що висновок експерта № 804 є недопустимим доказом, оскільки складений на сумнівних показах потерпілої під час її допитів та слідчого експерименту за її участі, - є безпідставними, оскільки з вказаного висновку експерта вбачається, що він був складений на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , медичної документації (медичних карт стаціонарного хворого, посмертного епікризу), матеріалів кримінального провадження, слідчого експерименту та додаткових методів дослідження, тобто за сукупністю наданих експерту даних, на підстав яких він дійшов висновку, що ОСОБА_10 могла отримати тілесні ушкодження при обставинах, вказаних ОСОБА_7 під час слідчого експерименту.

Посилання захисника на те, що в матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких був складений висновок експерта № 804, а саме медичні карти, лікарське свідоцтво, медичні документи про стан здоров`я ОСОБА_10 з 07.03.2017 року, посмертний епікриз, акт №4275 від 11.05.2017 року є безпідставним з огляду на таке.

Інструкція про проведення судово-медичної експертизи, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 р. № 6 передбачає, а саме: - п. 2.11. судово-медичний експерт має право надіслати всі необхідні матеріали для проведення судово-медичних лабораторних досліджень; - п. 2.19. судово-медичний експерт має право на вилучення частин трупа; - п. 3.6. підсумки судово-медичної експертизи складаються на підставі фактичних даних, отриманих у процесі проведення експертизи та експертного аналізу обставин справи.

Згідно із п. 21-23 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 003/о Медична карта стаціонарного хворого № __, затвердженої Наказом МОЗ України 14.02.2012 № 110: - у разі смерті хворого патологоанатомом після розтину заповнюється виписка з протоколу (карти) патолого-анатомічного обстеження, який заповнюється на останній сторінці форми № 003/о; лікуючий лікар складає посмертний епікриз; - виписний або посмертний епікриз засвідчується підписами лікуючого лікаря або патологоанатома та завідувача відділення; - у випадку смерті хворого після заповнення лікуючим лікарем чи патологоанатомом лікарського свідоцтва про смерть (форма первинної облікової документації № 106/о Лікарське свідоцтво про смерть, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024) здійснюється запис про видачу лікарського свідоцтва про смерть на останній сторінці цієї форми згідно із пунктом 11 лікарського свідоцтва про смерть, у якому вказуються патологічні стани, що призвели до безпосередньої причини смерті, та інші патологічні стани, що сприяли смерті.

Правила проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995 № 6 передбачають, а саме: - п. 1.32. відразу після закінчення розтину експерт заповнює і підписує Лікарське свідоцтво про смерть; - п. 1.26.3. висновок повинен містити дані лабораторних та додаткових методів дослідження.

До Дніпровського апеляційного суду, окрім матеріалів цього кримінального провадження, також було надано медичні документи ОСОБА_10 , а саме медичну карту стаціонарного хворого № 1771, з якої вбачається, що вона складена відповідно до форми первинної облікової документації №003/о, та на останній сторінці якого мається посмертний епікриз, в якому судово-медичним експертом зазначений судово-медичний діагноз ОСОБА_10 , а також, що видано свідоцтво про смерть №804.

Окрім того, згідно із висновком експерта № 804 під час судово-медичної експертизи трупа експерт використовував дані, що містяться в картах стаціонарного хворого ОСОБА_10 .

Також відповідно до пункту 4.5 Правил судово-медичного визначення

ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ №6 від 17.01.1995 року (далі - Правила), в необхідних випадках судово-медичний експерт може використовувати відомості досліджень, що проводяться із залученням відповідних спеціалістів, не обстежуючи потерпілого особисто. У цих випадках у висновках експерта (акті) зазначається: де, коли і ким досліджувався потерпілий, які відомості при цьому встановлені і яких висновків дійшов спеціаліст. Підсумки складаються експертом з урахуванням вказаних результатів, що викладені письмово.

Колегія суддів вважає, що висновок №804 ґрунтується на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо під час вивчення наданих на дослідження матеріалів. У ньому зазначено опис проведених досліджень, зроблений за їх результатами висновок, який містить посилання на судово-гістологічне дослідження трупу, яке судово-медичний експерт не позбавлений можливості отримати відповідно до Інструкції про проведення судово-медичної експертизи №6 від 17.01.1995 року (т.1 а.п.158 зворот), посмертний епікриз (т.1 а.п.160 зворот) та лікарське свідоцтво про смерть №804 (т.1 а.п.161), які відповідно до зазначених вище нормативно-процесуальних актів та форми №003/о були доведені до відома експерта та могли бути ним використані та відображені у висновку.

Окрім того, експертом досліджено висновок №645 від 07.03.2017 року (т.1 а.п.161 зворот), що відповідає положенням п. 4.5 Правил, зазначених вище, а тому доводи захисника про те, що вказаний висновок не досліджувався на досудовому розслідуванні є безпідставним.

Таким чином, відповіді на поставлені перед експертом запитання ґрунтуються на відомостях, що стали відомі експерту під час дослідження медичної документації.

Крім того, судом першої інстанції було допитано експерта ОСОБА_12 , яка в ході допиту підтвердила викладені нею висновки та надала відповіді на запитання учасників кримінального провадження.

Враховуючи наведене, підстав для того, що вважати висновок експерта №804 недопустимими доказом у суду не має.

Твердження захисника, що медичні документи потерпілої стороні захисту в порядку ст.290 КПК України надані не були, а також, що сторона захисту під час судового розгляду була позбавлена доступу до них, у зв`язку з чим ними не подавалось клопотання про проведення повторної, додаткової або комплексної судово-медичної експертизи не заслуговують на увагу.

Об`єднана палата ККС ВС у постанові від 27.01.2020 року (справа № 754/14281/17) звертала увагу на те, що захист не позбавлений процесуальної можливості за необхідності клопотати про надання доступу до матеріалів, які досліджував експерт, на стадії виконання вимог ст. 290 КПК України. За відсутності такого клопотання, з урахуванням ст. 22 вказаного Кодексу слід розуміти, що сторона захисту, самостійно обстоюючи свою правову позицію, не вважала за доцільне скористатися на згаданій стадії провадження правом на відкриття їй також і медичної документації.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що на виконання вимог ст.290 КПК України ОСОБА_9 та його захиснику було надано доступ до усіх матеріалів кримінального провадження. При ознайомленні з матеріалами досудового розслідування, в тому числі з даними проведеної судово-медичної експертизи №804, підозрюваний не порушував питання про надання йому доступу до медичної документації потерпілої.

Також відповідно до постанови Верховного Суду від 27.01.2020 року (справа № 754/14281/17) відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в значенні ст. 412 цього Кодексу і не веде до визнання висновку експерта недопустимим доказом, якщо сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів або під час здійснення судового чи апеляційного провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами.

Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних про те, що під час розгляду справи судом першої інстанцій сторона захисту була позбавлена або обмежена в праві ознайомитися з медичними документами ОСОБА_10 , враховуючи те, що ці медичні документи були надані суду першої та апеляційної інстанцій. Під час апеляційного розгляду стороні захисту було повідомлено про наявність медичної документації, однак будь-яких клопотань про ознайомлення з цими документами до суду апеляційної інстанції не надходило.

Посилання захисника на те, що в постановах слідчого про призначення експертиз не зазначено переліку документів, наданих експерту, та не надано супровідних листів про направлення експерту матеріалів досудового розслідування та медичних карт, колегія суддів вважає такими, що не вказують на істотні порушення вимог КПК України, оскільки сторона захисту під час виконання вимог ст.290 КПК України не заявляла будь-яких клопотань про відкриття супровідних листів чи інших матеріалів, що надавались експерту.

Доводи сторони захисту про те, що постановою слідчого від 15.05.2017 року призначено судово-медичну експертизу, проте відповідно до висновку експерта № 804 вона була розпочата 21.04.2017 року, при цьому відомості про підстави її проведення з 21.04.2017 року - відсутні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з висновку експерта №804 вбачається, що вона була проведена на підставі відношення слідчого Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_21 від 20.04.2017 року, а також постанов слідчого від 17.05.2017 року та 30.05.2017 року, при цьому, відповідно до викладених у висновку експерта обставин справи, з письмового відношення експерта стало відомо, що для проведення судово-медичного дослідження направляється труп ОСОБА_10 (а.п.152-153 т.1).

Твердження захисника, що судом проігноровано клопотання сторони захисту про визнання недопустимим доказом висновку експерта №804 є безпідставним, оскільки судом у вироку надано належну оцінку цьому доказу, обгунтовано визнано його допустимим доказом та зазначено, що доводи сторони захисту щодо недопустимості висновків експертів, у зв`язку з тим, що було порушено порядок отримання медичної документації, а сама медична документація не відкрита стороні захисту, - не приймаються до уваги, так як під час виконання вимог ст. 290 КПК сторона захисту не заявляла клопотань про надання доступу до медичних документів, а під час здійснення судового провадження захисту було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документам і заперечення проти них (абз.5 а.п.106 т.6).

Під час судового розгляду судом було вжито заходів щодо отримання медичної документації та призначення комісійної експертизи для усунення порушень та протиріч.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2021 року (а.п.212-213 т.5) було задоволено клопотання прокурора про тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю, - історії хвороби ОСОБА_10 , які знаходяться в КЗ ДОКЛ ім. Мечнікова та КЗ ДМКЛ №16 з можливістю вилучення їх оригіналу.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 14.12.2021 року (а.п.4-6 т.6) було вилучено, в тому числі, медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_10 № 1771.

Згідно із ухвалою суду від 19.10.2022 року (а.п.21-27 т.6) було задоволено клопотання прокурора про призначення комісійної судово-медичної експертизи, з наданням експертам копії обвинувального акта, всіх висновків медичних експертиз, копії всіх медичних документів, а також медичні карти стаціонарного хворого (історії хвороби) ОСОБА_10 , вилучені за ухвалою суду від 23.11.2021 року, для усунення протиріч.

На підставі зазначеного було отримано висновок експерта № 113, яким підтверджено висновки експерта №804 щодо виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, та причини смерті. Зазначено, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження виникли від не менш як 12 ударів по голові, які мали місце саме 06.03.2017 07.03.2017, а також, що набряк мозку може розвиватись і більш як 14 діб.

Що стосується твердження щодо наявності підстав для направлення цього провадження до іншого суду, оскільки ОСОБА_7 раніше працювала в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська, то воно не є слушним, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що сторона захисту з вказаних підстав відвід судді не заявляла, що також було підтверджено в суді апеляційної інстанції, окрім того, ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції повідомила, що вона в цьому суді працювала ще в 1998 році десь рік чи півтора, із суддею, який ухвалював вирок, не знайома.

Окрім того, за обставин, передбачених ч.1 ст.34 КПК України, до початку судового розгляду кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду.

Частина 2 статті 34 КПК України передбачає, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

З матеріалів провадження вбачається, що 16.06.2017 року судом першої інстанції вказану справу було призначено до розгляду (а.п.43-44 т.1), а клопотання про зміну підсудності було подано ОСОБА_9 до суду апеляційної інстанції 05.10.2017 року (а.п.223 т.1), тобто після призначення судового розгляду цього кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обгрунтовані обставини для зміни підсудності стороною захисту не викладені, відводи під час судового розгляду не заявлялись, клопотання подано після призначення справи до розгляду.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ознаками ч.2 ст.121 КК України, а саме: в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи прокурора щодо виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, то колегія суддів вважає, що при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання - не встановлено.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Твердження прокурора про те, що обвинувачений свою вину не визнав колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки обрана позиція захисту не є підставою для призначення більш суворого покарання.

Посилання прокурора на те, що, при призначенні покарання, судом належним чином не взято обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що він був вчинений з прямим умислом, на грунті сімейних неприязних відносин, металевою тростю по життєво важливим органам потерпілої є безпідставними, оскільки судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, з фактичним врахуванням обставин кримінального правопорушення та призначенням обвинуваченому реального покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Доводи прокурора про те, що обвинувачений раніше постійно бив власного батька, який є особою з інвалідністю, та після того як його батько став прикутим до ліжка, почав наносити тілесні ушкодження матері не можуть бути підставою для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, оскільки відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. У цьому кримінальному провадженні побиття обвинуваченим батька в провину ОСОБА_9 не ставиться.

Твердження прокурора, що обвинувачений ОСОБА_9 в ніч вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння є безпідставним, оскільки докази на підтвердження цього факту матеріали провадження не містять, судом першої інстанції таких обставин не встановлено, окрім того, в обвинувальному акті така обставина також не зазначена (а.п.1-3 т.1).

Посилання прокурора на те, що обвинувачений не працює, зловживає спиртними напоями, проживає за місцем мешкання батька, на утриманні дітей не має, не одружений є безпідставними, оскільки вказані обставини не є безумовними підставами для призначення більш суворого покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора щодо призначення більш суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, оскільки така вимога прокурора не свідчить про те, що призначене покарання є явно несправедливим, так як судом фактично враховані всі обставини при призначенні покарання.

Отже, з урахуванням викладеного, призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, вважаючи доводи останнього не обґрунтованими.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2023 року залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2023 року щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4