ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 682/755/23

Провадження № 11-кп/4820/729/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому у режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні № 0001376, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2022, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Головниця Корецького району Рівненської області, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

У провадженні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0001376, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2022, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України.

За клопотанням прокурора ОСОБА_5 , заявленого у судовому засіданні ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області 31 жовтня 2023 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема обвинуваченому ОСОБА_6 , до 29 грудня 2023 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачений ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду про продовження дії строку тримання його під вартою, оскільки вважає таку ухвалу незаконною. На думку обвинуваченого, прокурор не надав достатніх та обґрунтованих доказів, що ОСОБА_6 буде переховуватися від суду, впливати на потерпілу чи свідків, чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 зводяться до незгоди з пред`явленим йому обвинуваченням та заперечень щодо допустимості та належності зібраних стороною обвинувачення доказів, що стало порушенням його конституційних прав.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні вимоги, просили скасувати ухвалу суду.

Прокурор у судовому засіданні просив залишити ухвалу суду без змін, вважав доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки інші більш м`які запобіжні заходу, на його думку, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, має не зняту та не погашену судимість за частиною 2 статті 289 КК України, тому може переховуватися від суду, здійснювати вплив на потерпілу для зміни її показань на його користь, оскільки обвинуваченому відоме її місце проживання, чи іншим чином перешкоджатиме кримінальному провадженню, а також у зв`язку з тим, що обвинувачений не має постійного джерела доходів, то він може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 оскаржує ухвалу суду про продовження строку тримання його під вартою, бо вважає, що прокурор незаконно та необґрунтовано просить продовжити йому строк тримання під вартою на підставі недоведених ризиків.

Прокурор 31 жовтня 2023 року звернувся до суду з клопотаннями про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та неможливістю закінчити судовий розгляд протягом строку дії попередньої ухвали суду.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2023 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 29 грудня 2023 року включно.

Згідно з вимогами статті 422-1 КПК України, в ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

Зі змісту ст.422-1 КПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції не має повноважень на перевірку доводів апеляційних скаргах щодо відсутності доказів на підтвердження вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України, оскільки обґрунтованість обвинувачення не є предметом апеляційного перегляду ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення за клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину та покарання, що йому загрожує (виключно позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна), що обвинувачений був неодноразово судимий та обвинувачується у вчиненні злочину під час дії іспитового строку.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, розгляд справи не завершений, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не знайдено, до того ж такі заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Тож, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 та погоджується з таким висновком.

Згідно з положеннями статі 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжнихзаходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України разом із зібраними у кримінальному провадженні доказами переданий до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області, судове провадження триває, доведеність вини чи виправдання особи буде встановлюватися вироком суду.

Запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики доведені, які в сукупності з обґрунтованим обвинуваченням у вчиненні тяжких злочинів, стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в цьому випадку.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

Однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

Вагомими факторами при оцінці ризику переховування є відомості про особистість підозрюваного, адже саме за їх сукупного аналізі можна скласти уявлення про те, наскільки вагомою є вірогідність недобросовісної поведінки особи. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58).

На підставі проаналізованого, колегія суддів вважає доведеними прокурором ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема переховуватися від правосуддя, або вчинити інший злочин, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачається покарання у виді позбавлення волі щонайменше на строк від 8 до 15 років з обов`язковою конфіскацією майна. Більше того, ОСОБА_6 вже був раніше засуджений за злочини проти власності особи, востаннє 09.08.2022 Корецьким районним судом Рівненської області за частиною 2 статті 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна з іспитовим строком на 2 роки, і відтак наразі обвинувачується у вчиненні нового умисного кримінального правопорушення, скоєного під час дії іспитового строку. Окрім того, зі слів прокурора, ОСОБА_6 не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, що також, на думку колегії суддів, підвищує ризик продовження скоєння ним нових кримінальних правопорушень задля отримання засобів для існування.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого, а також той факт, що йому відома адреса проживання потерпілої, колегія суддів вважає доведеним ризик впливу обвинуваченого на потерпілу з метою зміни нею своїх показань задля виправдання ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та дослідженого у своїй сукупності, колегія суддів дійшла висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Відтак, зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виключити ризики, пов`язані зі звільненням його з-під варти.

На сьогодні продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні, ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшилися, у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора або що з`явились якісь нові обставини, які свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги щодо оцінки зібраних у цьому кримінальному провадженні доказів з точки зору їх допустимості, належності та достатності не беруться колегією суддів до уваги, оскільки не є предметом цього судового розгляду, а оцінюватимуться під час розгляду справи по суті та безпосереднього ухвалення вироку.

Так, з урахуванням встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 29 грудня 2023 року включно. Обмеження його права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним через неможливість у жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду у цьому провадженні колегією суддів не встановлено. Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою до 29 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3