справа № 631/1150/23
провадження № 1-кп/631/159/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 ,

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Харківського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2023 року під № 0000725, щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, Харківської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України із призначенням покарання у вигляді арешту на строк 3 місяця; звільнений з Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» 15 квітня 2022 року по відбуттю строку покарання, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за скоєння умисних кримінальних правопорушень, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно скоїв умисні кримінальні правопорушення при наступних обставинах.

Так, на початку жовтня місяця 2022 року у вечірній час доби, більш точної дати та часу як в ході досудового розслідування, так і в суді встановити не видалось можливим, ОСОБА_4 перебуваючи біля автомобільного мосту у селі Старовірівка, зі сторони селища міського типу Кегичівка, Красноградського району, Харківської області, знайшов у дерев`яному ящику зеленого кольору, що перебував на поверхні землі, предмети за зовнішніми ознаками схожі на патрони, розсипом в кількості 440 штук. Впевнившись, що дані предмети за своїм зовнішнім ознаками та властивостями схожі на патрони та належать до боєприпасів, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер власних дій та бажаючи їх настання, а також усвідомлюючи заборону вільного обігу боєприпасів та його карність, без передбаченого законом дозволу, в порушення приписів пунктів 2, 9 та 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 15 жовтня 1992 року та пункту 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року № 622, шляхом вільного доступу заволодів патронами в кількості 440 штук, які є боєприпасами спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами калібру 5,6 мм кільцевого запалення (.22LR), що призначені для стрільби з нарізної мисливської та спортивної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника, та переніс вказані патрони за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до моменту виявлення правоохоронцями.

В подальшому, 12 листопада 2022 року у період часу із 14 години 20 хвилин до 14 години 51 хвилини, в ході проведення огляду у житловому будинку, де мешкає ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , у дерев`яному ящику зеленого кольору, який перебував в тумбочці у зальній кімнаті, було виявлено та вилучено патрони в кількості 440 штук, які є боєприпасами спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами калібру 5,6 мм кільцевого запалення (.22LR), що призначенні для стрільби з нарізної мисливської та спортивної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника.

Вказані предмети належать ОСОБА_4 , який їх без передбаченого законом дозволу придбав, переніс та зберігав.

Крім того, на початку жовтня місяця 2022 року у вечірній час доби, більш точної дати та часу як в ході досудового розслідування, так і в суді встановити не видалось можливим, ОСОБА_4 перебуваючи біля автомобільного мосту у селі Старовірівка, зі сторони селища міського типу Кегичівка, Красноградського району, Харківської області, знайшов дикоростучі рослини роду «канабіс», які росли на поверхні землі, та впевнившись, що дані рослини за своїми зовнішніми ознаками схожі на коноплю та належать до наркотичних засобів, у нього виник умисел на придбання шляхом збирання та зберігання рослин канабісу з метою подальшого вживання шляхом куріння без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, спрямованим на придбання та зберігання рослин канабісу з метою подальшого вживання без мети збуту в порушення «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, ОСОБА_4 зірвав вказані рослини та переніс їх до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де їх висушив й подрібнив, чим здійснив незаконне виготовлення, та в подальшому незаконно зберігав їх до моменту виявлення правоохоронцями.

12 листопада 2022 року у період часу із 14 години 20 хвилин до 14 години 51 хвилини, в ході проведення огляду у житловому будинку, де мешкає ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , в кухні на столі було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка відповідно до висновку судової експертизи дослідження матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/121-23/5512-НЗПРАП від 01 серпня 2023 року, являється особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 27,5742 грам, який відповідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від № 770 від 06 травня 2000 року (таблиця 1, список 1) належить до наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Також в кухні на столі було виявлено та вилучено фрагмент полімерної пластикової пляшки з нашаруванням, який відповідно до висновку судової експертизи дослідження матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/121-23/5512-НЗПРАП від 01 серпня 2023 року містяться в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу, масою в перерахунку на суху речовину 1,1985 грам, який відповідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року (таблиця 1, список 1) належить до наркотичних засобів, обіг яких заборонено, Крім того, в спальній кімнаті на ліжку було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка відповідно до висновку судової експертизи дослідження матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/121-23/5512-НЗПРАП від 01 серпня 2023 року, являється особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 119,49 грам, який відповідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року (таблиця 1, список 1) належить до наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 на пропозицію суду щодо призначення йому захисника відмовився від останнього, зазначивши, що буде самостійно здійснювати захист своїх інтересів, при цьому, винним себе визнав повністю, пояснивши, що дійсно скоїв інкриміновані йому в вину кримінальні правопорушення при вищевикладених обставинах.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї провини, а також те, що він не ставить під сумнів фактичні обставини справи, а також правильність розуміння ним змісту цих обставин, у суду не виникає сумніву в добровільності та істинності позиції ОСОБА_4 .

Прокурор у судовому засідання посилаючись на те, що обвинувачений не оспорює фактичних обставин у справі, висловила думку про недоцільність досліджування під час судового розгляду справи усіх доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

У зв`язку із добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то не було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, погодженні з кваліфікацією вчинених ним діянь, підтвердженням ним фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням, роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів та процесуальних витрат, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України.

При цьому, з урахуванням висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладеного у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих статтею 91 Кримінального процесуального кодексу України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені статтею 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, в рішенні від 19 жовтня 2006 року у справі «Коваль проти України», відповідно до пункту 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

Також, в рішеннях від 28 жовтня 2010 року у справі «Леонід Лазаренко проти України» та від 16 грудня 2010 року у справі «Боротюк проти України» зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80 відповідно).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вільній формі дав суду свої пояснення, зазначивши, що у жовтні 2022 року у вечірній час доби, більш точної дати та часу не пам`ятає, він повертався додому з тимчасових заробітків. Проходячи повз автомобільного мосту у селі Старовірівка, Красноградського (колишнього Нововодолазького) району Харківської області обвинувачений побачив дерев`яний ящик, у якому було багато патронів, близько 440 штук, які разом із ящиком він вирішив взяти з собою про всяк випадок. Те, що вказані патрони можуть бути боєприпасами та їх неможна переносити чи зберігати без відповідного дозволу ОСОБА_4 було відомо, та дійсно, як пояснив обвинувачений, відповідних дозвільних документів він не мав, проте все одно вирішив їх забрати. Також в цей же день та в цьому місці ОСОБА_4 побачив дикоростучі рослини коноплі, які вирішив зірвати та взяти із собою додому. Зі слів обвинуваченого, зібрані рослини канабісу він приніс додому, самостійно їх висушив, подрібнив та зберігав у різних частинах будинку для власних потреб, а патрони так й зберігав у знайденому дерев`яному ящику у кімнаті. Як пояснив обвинувачений, згодом у селі Старовірівка стався розбійний напад та з цього приводу до нього додому прийшли працівники поліції, яким ОСОБА_4 надав дозвіл на огляд свого житлового будинку та під час огляду самостійно видав останнім боєприпасами та рослини коноплі, які він зберігав у житловому будинку.

Про свій вчинок обвинувачений щиро шкодує, повідомив, що усвідомлював, що робить заборонені законом речі та виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини. Також ОСОБА_4 просив взяти до уваги його ставлення до вчиненого та суворо не карати.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Згідно із статтею 84 Кримінального процесуального кодексу України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Тобто, докази це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, про це наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 28 березня 2019 року у справі з єдиним унікальним № 154/3213/16.

У той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (частина 2 статті 84 Кримінального процесуального кодексу України).

В свою чергу, з досліджених судом у судовому засіданні документів, що були надані стороною обвинувачення, судом встановлено наступне.

Згідно заяви ОСОБА_4 , складеної власноруч 12 листопада 2022 року, останній надав слідчому СВ Красноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанту поліції ОСОБА_5 добровільну згоду на огляд співробітниками поліції території його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Також згідно заяви ОСОБА_4 , складеної власноруч 12 листопада 2022 року, на ім`я слідчого СВ Красноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , останній добровільно видав працівникам поліції речі, що перебувають у нього вдома, а саме: дрібнокаліберні патрони та рослини коноплі в сухому вигляді.

З протоколу огляду місця події, складеного 12 листопада 2022 року слідчим СВ Красноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_7 , убачається, що 12 листопада 2022 року у період часу з 14 години 20 хвилин по 14 годину 51 хвилину, у присутності понятих, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за участі спеціаліста ОСОБА_10 , а також власника (користувача) приміщення ОСОБА_4 , із застосуванням відеозйомки проведено огляд місця події, а саме території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Об`єктом огляду є житловий одноповерховий будинок, вхід до якого здійснюється через металеві двері. При вході знаходиться коридор, далі справа по коридору знаходиться вхід до кухні, де присутній при огляді ОСОБА_4 вказав на стіл, на якому знаходиться речовина рослинного походження, зеленого кольору. Потім з-під столу ОСОБА_4 дістав фрагмент пляшки з полімеру зі слідами бурого кольору. Прямо по коридору є вхід до зальної кімнати, де ОСОБА_4 показав на скляну банку на столі, об`ємом 0,5 л. з пластиковою кришкою, в якій перебувала суха речовини рослинного походження зеленого кольору. Потім прямо в зальній кімнаті є вхід до спальної кімнати, в якій на дивані виявлено суху речовину рослинного походження. Далі ОСОБА_4 в зальній кімнаті з тумбочки дістав дерев`яний ящик, в якому виявлено предмети, за ознаками схожими на патрони в кількості 440 штук. Під час огляду вилучено: речовину рослинного походження зеленого кольору у спеціальний пакет INZ 1083669: фрагмент пляшки із нашаруванням бурого кольору у спеціальний пакет 7093418; суху речовину рослинного походження зеленого походження у спеціальний пакет INZ 1083668; суху речовину рослинного походження у спеціальний пакет 7246499; предмети за ознаками схожі на патрони в кількості 440 штук у спеціальний пакет 7093419.

Вказаний протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, а також понятими без будь-яких зауважень та в цілому відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України в частині питання його оформлення.

Ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області, постановленої 15 листопада 2022 року у справі з єдиним унікальним № 626/2152/22, задоволено клопотання слідчого СВ Красноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 та надано дозвіл на проведення огляду, що був проведений 12 листопада 2022 року в рамках кримінального провадження № 0000725, в будинку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_11 , з метою встановлення відомостей, що мають значення для кримінального провадження, фіксації слідів вчинення злочину, забезпечення збереження та недопущення відчуження, приховування, знищення речових доказів.

З висновку експерта № СЕ-19/121-22/15659-БЛ, складеного 27 грудня 2022 року судовим експертом Харківського науково-дослідного експертно-кримінального центру Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_12 , убачається, що надані 440 патронів є боєприпасами спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами калібру 5,6 мм кільцевого запалення (.22LR), що призначенні для стрільби з нарізної мисливської та спортивної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (мисливські гвинтівка, карабіни, комбіновані рушниці, спортивні гвинтівка, пістолети, револьвери тощо). 20 відстріляних патронів придатні для стрільби, зовнішній вигляд та технічний стан 420 патронів, що залишились, дозволяють припускати і їх придатність до стрільби.

Вартість судово-балістичної експерти № СЕ-19/121-22/15659-БЛ від 27 грудня 2022 року згідно довідки складає 1132 гривні 68 копійок.

Постановою заступника начальника начальника СВ Красноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_13 від 04 січня 2023 року про визнання речовими доказами, визнано речовими доказами 440 патронів, які є боєприпасами спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами калібру 5,6 мм кільцевого запалення (.22LR), що були вилучені 12 листопада 2022 року в ході огляду місця події за добровільною згодою ОСОБА_4 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Речовий доказ помістити на зберігання до камери схову Красноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області за адресою: Харківська область, місто Красноград, вулиця Дмитра Лінського, будинок № 84.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/121-23/5512-НЗПРАП, складеного 01 серпня 2023 року судовим експертом Харківського науково-дослідного експертно-кримінального центру Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_14 , речовина рослинного походження, «яка міститься в наданому на дослідженні полімерному спеціалізованому пакеті 5833017», є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений канабіс. Маса канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 27,5742 грам. Речовина рослинного походження, «яка міститься в наданому на дослідженні полімерному спеціалізованому пакеті 5907340», є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений канабіс. Маса канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 119,49 грам. Нашарування речовини, на ватному тампоні, «яка міститься в наданому на дослідженні полімерному спеціалізованому пакеті 5898385», містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений екстракт канабісу. Маса екстракта канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 1,1985 грам.

Згідно довідки Харківського науково-дослідного експертно-кримінального центру Міністерства внутрішніх справ України вартість судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 01 серпня 2023 року № СЕ-19/121-23/5512-НЗПРАП по кримінальному провадженню № 0000725 складає 1912 гривень 00 копійок.

Постановою слідчого СВ Красноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 08 серпня 2023 року про визнання речовими доказами, визнано речовими доказами: речовину рослинного походження, яка міститься в наданому на дослідженні полімерному спеціалізованому пакеті 5833017, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 27,5742 грам; речовину рослинного походження, яка міститься в наданому на дослідженні полімерному спеціалізованому пакеті 5907340, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 119,49 грам; нашарування речовини, на ватному тампоні, яка міститься в наданому на дослідженні полімерному спеціалізованому пакеті 5898385, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений екстракт канабісу, масою в перерахунку на суху речовину 1,1985 грам, що були вилучені 12 листопада 2022 року в ході огляду місця події за добровільною згодою ОСОБА_4 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Речові докази помістити на зберігання до камери схову Красноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області за адресою: Харківська область, місто Красноград, вулиця Дмитра Лінського, будинок № 84.

Надаючи оцінку усім дослідженим у судовому засіданні письмовим доказам суд відмічає наступне.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 Кримінального процесуального кодексу України).

Приписами статті 86 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Отже, цими процесуальними джерелами доказів, у розумінні статті 84 Кримінального процесуального кодексу України, підтверджуються обставини, регламентовані статтею 91 вказаного нормативно правового акту України.

Суд зауважує, що підстав для визнання доказів недопустимими не установлено, так як не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження регламентованих статтею 87 Кримінального процесуального кодексу України.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, також визнає фактичні обставини справи доведеними.

При кваліфікації дій обвинуваченого суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05 квітня 2018 року у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України.

Так, бойовими припасами визнаються патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів та інші вироби в зібраному вигляді, споряджені вибуховою речовиною і призначені для стрільби з вогнепальної зброї чи для вчинення вибуху (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими приписами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами»).

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 26 квітня 2002 року № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими приписами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» роз`яснив, що під незаконним зберіганням бойових припасів розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці.

Незаконне носіння бойових припасів, є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Незаконним придбанням бойових припасів слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року в справі № 288/1158/16-к зазначила, що у тексті Кримінального кодексу України слово «закон» вживається лише як узагальнююче поняття, воно використовується у широкому значенні, тобто може охоплювати як власне закони, так і інші акти чинного законодавства. У такому значенні слово «закон» вжито й у статті 263 Кримінального кодексу України.

У розумінні цієї статті «передбаченим законом дозволом» на поводження зі зброєю чи боєприпасами варто вважати дозвіл, що може бути встановлений будь-яким нормативно-правовим актом, у тому числі підзаконним.

Виходячи зі змісту статті 92 Конституції України правовий режим обігу зброї не належить до кола питань, які визначаються виключно законами України, тобто законами у вузькому розумінні.

Порядок поводження зі зброєю та боєприпасами, в тому числі підстави і процедуру одержання спеціальних дозволів на їх придбання, носіння і зберігання, на даний час установлено «Положенням про дозвільну систему», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (далі Положення), та «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року (далі Інструкція).

Вказані Положення та Інструкція, зміст яких не суперечить Основному Закону України та іншим нормативно-правовим актам вищого рівня, у контексті застосування статті 263 Кримінального кодексу України охоплюються поняттям «закон».

Застосування бланкетної норми статті 263 Кримінального кодексу України у взаємозв`язку з приписами, викладеними у Інструкції та Положенні, не суперечить вимогам пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України щодо застосування кримінальної відповідальності, зокрема вирішення питання про злочинність діяння, лише на підставі закону.

Зміст бланкетної диспозиції статті 263 Кримінального кодексу України полягає у встановленні переліку дій щодо зброї чи боєприпасів, які за умови відсутності передбаченого законом дозволу визнаються злочинами. Вимоги Інструкції та Положення доповнюють зазначену кримінально-правову заборону детальною регламентацією підстав і процедури одержання дозволу, тобто встановлюють спеціальні критерії його законності. Таким чином, зазначені підзаконні нормативно-правові акти конкретизують зміст відповідних положень Кримінального кодексу України, проте не підміняють їх як підставу кримінальної відповідальності.

З положень наведеної норми Кримінального кодексу України особа має можливість з достатньою точністю наперед передбачити, що за відсутності дозволу наведені дії становитимуть кримінальне правопорушення і спричинять передбачені цим Кодексом правові наслідки.

Також відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» (зі змінами та доповненнями згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 16) незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого. Під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості. Злочини, передбачені статями 307, 309 або 311 Кримінального кодексу України, визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій.

Канабіс, згідно Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, і психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в «Таблиці 1», є особливо небезпечним наркотичним засобом.

Так відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» для притягнення особи до кримінальної відповідальності маса канабісу за вказаною таблицею повинна бути більше 5,0 грам.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхні сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 у інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 відповідають складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України та складу кримінального правопорушення, який відноситься до проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України і правильно кваліфіковані, оскільки він дійсно своїми умисними діями вчинив незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а також незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Підстав, у відповідності до частини 3 статті 337 Кримінального процесуального кодексу України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України, особливостей та обставин їх вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим скоєні кримінальні правопорушення, які: за частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України відноситься до категорії тяжкого злочину, за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України до проступку.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення кримінальних правопорушень, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 має середню освіту, на даний час офіційного працевлаштування не має, на життя заробляє випадковими заробітками, у тому числі на підставі цивільно-правових договорів. Також судом встановлено, що обвинувачений неодружений, неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має. Стан здоров`я ОСОБА_4 задовільний, зі слів хронічних хвороб не має, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, до осіб з інвалідністю не відноситься. Має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де згідно характеристики секретаря Старовірівської сільської ради Харківської області ОСОБА_15 від 22 листопада 2022 року № 1771/04-11, характеризується задовільно.

Як убачається з довідки ОСК Головного управління Національної поліції в Харківській області № 77-07082023/63083 від 07 серпня 2023 року та наявних копій судових рішень, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2022 року засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України із призначенням покарання у вигляді арешту на строк 3 місяця; звільнений з Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» 15 квітня 2022 року по відбуттю строку покарання. Судимість у порядку, встановленому частиною 1 статті 89 Кримінального кодексу України, не погашена та не знята у відповідності до статті 91 Кримінального кодексу України.

З досудової доповіді, складеної 15 вересня 2023 року фахівцем Красноградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_16 відносно ОСОБА_4 , убачається, що орган пробації вважає, що є середній ризик ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. При цьому орган пробації дійшов висновку про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає повне визнання вини та щире каяття, а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щире каяття в даному випадку полягає у визнанні обвинуваченим в суді обставин, регламентованих пунктом 1 частини 2 статті 91 Кримінального процесуального кодексу України щодо події кримінальних правопорушень, у тому числі часу, місця, способу вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Обвинувачений під час судового розгляду справи постійно висловлював щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки.

Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття кримінального правопорушення. Це може полягати зокрема у повідомленні про всі відомі епізоди й обставини вчинення кримінального правопорушення, викритті інших співучасників, визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину, повідомленні про їхнє місцезнаходження, поданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом тощо.

В даному випадку активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення виразилось у активному сприянні у встановленні обставин регламентованих статтею 91 Кримінального процесуального кодексу України та розгляду справи у порядку, визначеному частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України. Також, як свідчать надані стороною обвинувачення та досліджені у судовому засіданні письмові докази, ОСОБА_4 не відмовлявся від співпраці з працівниками поліції, відразу надавав наявні у нього заборонені законом речі та усі необхідні пояснення, а також не намагався уникнути відповідальності. Жодних фактів перешкоджанню слідству у встановлені істини у кримінальному провадженні встановлено не було, а тому дії обвинуваченого можливо розцінювати як активне сприяння слідству.

Судом встановлено, що обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, є рецидив злочинів.

Пленум Верховного суду України у пункті 1 своєї постанови від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив, що призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину (абзаци 7 та 8 підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) .

У Рішенні від 15 червня 2022 року № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України вказав, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди тощо.

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (пункт 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені частиною 1 статті 368 Кримінального процесуального кодексу України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 161/7253/18).

Отже з урахуванням наведеного, при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з урахуванням приписів частини 2 статті 61 Конституції України, статтей 50, 65 Кримінального кодексу України, суд бере до уваги конкретні обставини справи та насамперед виходить із ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які: за частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України відноситься до тяжкого злочину, об`єктом якого є громадська безпека в частині убезпечення від порушення правил обороту бойових припасів, а безпека людини у відповідності до частини 1 статті 3 Конституції України визнається в Україні однією із найвищих соціальних цінностей, за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України відноситься до проступку; бере до уваги кількість виявлених та вилучених боєприпасів (440 штук) та особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс (загальна маса якого склала майже 150 грам), враховує особу обвинуваченого, який не одружений, утриманців не має, має задовільний стан здоров`я та прийнятну репутація, його щире каяття, ставлення до вчиненого, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та одну обставину, що його обтяжує. Також суд врахує висновок досудової доповіді органу пробації про наявність середнього ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення з боку ОСОБА_4 й середній ризик небезпеки для суспільства; процесуальну поведінку обвинуваченого, який повністю визнав свою провину і усвідомив негативні наслідки своєї поведінки, не намагався уникнути притягнення до кримінальної відповідальності за дані кримінальні правопорушення, проте вчинив їх у період не знятої та не погашеної в установленому законом порядку судимості; позицію прокурора, яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі за частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України, але у мінімальних розмірах та за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі. У зв`язку з чим суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.

При цьому підстав для застосування у даному випадку положень статтей 69, 69-1 та 75 Кримінального кодексу України суд не вбачає, з огляду на відсутність передумов за яких дані правові норми мають бути застосовані.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченому не обирався, ніяких клопотань з цього приводу під час судового розгляду справи не надходило, тому з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до положень статтей 22 та 26 Кримінального процесуального кодексу України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами, до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати.

Долю речових доказів по справі слід вирішити в порядку, визначеному частиною 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлявся.

Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Приписи частини 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язують суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.

Оскільки в рамках даного кримінального провадження Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України були проведені судово-балістична експертиза № СЕ-19/121-22/15659-БЛ від 27 грудня 2022 року, вартість якої складає 1132 гривні 68 копійок, та судова експертиза матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-23/5512-НЗПРАП від 01 серпня 2023 року, вартість якої складає 1912 гривень 00 копійок, тому з ОСОБА_4 слід стягнути витрати за проведення даних експертиз.

На підставі викладеного, враховуючи положення частини 2 статті 61 Конституції України, керуючись статтями 12, 50, 63, 65 67, частиною 1 статті 70, частиною 1 статті 89, частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України, а також статтями 84, 91, 100, пунктом 3 частини 1 статті 118, частинами 1 та 2 статті 122, частино 2 статті 124, частиною 1 статті 126, статтями 127, 128, 131 132, 177, 178, частиною 3 статті 349, статтями 368 371, 373 376, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України, та у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання:

- за частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання та його затримання.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000725, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2022 року: 440 патронів, які є боєприпасами спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами калібру 5,6 мм кільцевого запалення (.22LR); речовину рослинного походження, яка міститься в наданому на дослідженні полімерному спеціалізованому пакеті 5833017, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 27,5742 грам; речовину рослинного походження, яка міститься в наданому на дослідженні полімерному спеціалізованому пакеті 5907340, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 119,49 грам; нашарування речовини, на ватному тампоні, яка міститься в наданому на дослідженні полімерному спеціалізованому пакеті 5898385, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений екстракт канабісу, масою в перерахунку на суху речовину 1,1985 грам, що були вилучені 12 листопада 2022 року в ході огляду місця події за добровільною згодою ОСОБА_4 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та поміщені на зберігання до камери схову Красноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області за адресою: Харківська область, місто Красноград, вулиця Дмитра Лінського, будинок № 84 знищити після набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 68 копійок за виконання судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-22/15659-БЛ від 27 грудня 2022 року та в сумі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень 00 копійок за виконання судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-23/5512-НЗПРАП від 01 серпня 2023 року, проведених Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1