Справа № 353/300/22
Провадження № 1-кп/353/21/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тлумач кримінальне № 0000091, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово засудженого:

- вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24.09.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання в виді арешту строком на 3 місяці;

- вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.03.2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання в виді арешту строком на 2 місяці;

- вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.05.2019 року за ч. 2 ст. 186, з застосуванням ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання в виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2020 року за ч. 3 ст. 185, з застосуванням ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 2 роки,

- вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.02.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання в виді арешту строком на 2 місяці, звільненого з місць позбавлення волі 07.07.2021 року по відбуттю строку покарання,

- вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років, який залишений без змін Постановою Київського апеляційного суду від 19.06.2023 року, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 повторно вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.

Так ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення корисливих злочинів, в т.ч. за ст.ст. 185, 186 КК України, маючи не зняту на не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, та повторно вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Близько 15 год. 00 хв. 09.11.2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи на вул. Колійова в с. Нижнів Нижнівського старостинського округу Івано-Франківського району Івано-Франківської області, побачив як ОСОБА_6 разом зі своїм племінником ОСОБА_7 здійснювали ремонт мотоцикла марки "Musstang MT 110 PУ", об`ємом двигуна 107 см3, червоного кольору, який належить ОСОБА_8 та був придбаний останнім влітку 2021 року без документів про реєстрацію транспортного засобу.

В подальшому ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та почав активно цікавитись, чим вони займаються. В ході спілкування у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння вищевказаним мотоциклом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 самовільно підійшов до мотоцикла та почав одягати ланцюг трансмісії на передню (ведучу) зірку мотоцикла. Побачивши дії ОСОБА_4 , ОСОБА_6 зробив йому зауваження та повідомив, що мотоцикл належить ОСОБА_8 , а він з племінником здійснює його ремонт.

Проте ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 185, 186 КК України, діючи умисно, з корисливою з метою, повторно, бажаючи довести до кінця свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння вищевказаним мотоциклом марки "Musstang MT 110 PУ", накинув ланцюг на передню зірку вказаного мотоцикла на сів на нього.

Надалі ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, не маючи ні дійсного, ні уявного права на транспортний засіб, запустив двигун мотоцикла та розпочав рух в невідомому напрямку, тим самим протиправно, всупереч волі власника та осіб, які здійснювали ремонт, незаконно заволодів мотоциклом марки "Musstang MT 110 PУ", об`ємом двигуна 107 см3, червоного кольору, який належить ОСОБА_8 , вартістю 11583,33 грн., чим вчинив повторно незаконне заволодіння транспортним засобом.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину на мотоциклі втік та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 11583,33 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України та за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та пояснив, що він в листопаді 2021 року приїхав в с. Нижнів Івано-Франківського району Івано-Франківської області та зустрів там ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які ремонтували мотоцикл червоного кольору. Тоді у нього виник умисел на заволодіння цим мотоциклом, хоча жодних прав на нього він не мав. Для цього він накинув ланцюг на зірку мотоцикла, запустив двигун і поїхав геть, незважаючи на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Через 6-7 годин він залишив мотоцикл під парканом одного з будинків в с. Нижнів. Ствердив, що щиро розкаявся, більше такого вчиняти не буде, просив не карати його суворо.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 289 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України є тяжким злочином. Також судом враховується індивідуальний ступінь кримінального правопорушення, спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого, а також особу обвинуваченого.

Так обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті, не працює, неодружений.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

В судовому засіданні прокурор просив визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 3 місяці. Крім того, на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, просив призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України, покаранням, призначеним за вироком суду по цій справі. Також просив строк відбування покарання рахувати з 19.04.2022 року, зарахувати в строк відбування обвинуваченим покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за попереднім вироком суду та стягнути з нього процесуальні витрати за проведені експертизи.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій просив судовий розгляд кримінального провадження провести без його участі.

В судових дебатах обвинувачений ОСОБА_4 просив не карати його суворо, а його захисник адвокат ОСОБА_5 просив суд врахувати те, що він та обвинувачений ОСОБА_9 не оспорюють встановлені досудовим розслідуванням обставини, обвинувачений визнав свою вину в повному обсязі та розкаявся. Також просив призначити обвинуваченому менше покарання - 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Враховуючи обставини справи, думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2022 року, який залишений без змін Постановою Київського апеляційного суду від 19.06.2023 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років, а строк відбуття покарання ОСОБА_4 встановлено обчислювати з моменту його затримання - з 19.04.2022 року, з зарахуванням у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку день за день (т. 2 а.с. 74-76).

Отже, кримінальне правопорушення за даним вироком ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку по справі № 761/8228/22, а тому остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2022 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком суду. При цьому у строк покарання, остаточно призначеного даним вироком суду, ОСОБА_4 необхідно зарахувати покарання, частково відбуте за попереднім вироком за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому, з врахуванням наведеного, з ОСОБА_4 слід стягнути процесуальні витрати на користь держави за залучення експерта для проведення експертиз згідно довідок експертної установи: 1716,20 грн. - за проведення дактилоскопічної експертизи № СЕ -19/109-21/12382-Д від 19.11.2021 року; 686,44 грн. - за проведення автотоварознавчої експертизи № 2318/21-28 від 22.11.2021 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання 5 (п`ять) років 3 (три) місяці позбавлення волі.

На підставі чч. 1, 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2022 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком суду, - позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 за даним вироком обчислювати з 19.04.2022 року, зарахувавши в строк відбування покарання, згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, строк ув`язнення ОСОБА_4 за попереднім вироком суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2402,64 грн. (дві тисячі чотириста дві гривні 64 копійки) процесуальних витрат.

Після вступу вироку в законну силу речові докази по справі:

- один слід пальця руки залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мотоцикл марки "Musstang MT 110 PУ", червоного кольору, який переданий на зберігання ОСОБА_8 , - вважати переданим за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського Апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

ГоловуючийОСОБА_10