Справа № 346/6153/23
Провадження № 1-кп/346/686/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 04.09.2023 року за № 0000864 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , уродженки м. Кейдайняй, Республіки Литва, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, освіта середня, не працюючої, розлученої, на утриманні має одну малолітню дитину, згідно ст.89 КК України не судимої, депутатом не обиралась,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачена вчинила незаконне зберігання та пересилання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі - Закон) психотропні речовини - це речовини природні чи синтетичні, препарати, природні матеріали, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року (далі - Перелік).

Згідно зі ст. 2 Закону наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори з урахуванням доцільності їх використання у медичній практиці та залежно від ступеня їх небезпечності для здоров`я людини і застосовуваних заходів контролю за їх обігом включаються до відповідно пронумерованих списків таблиць Переліку, зокрема, таблиця I містить психотропні речовини, включені до списку № 2, обіг яких на території України заборонено.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону діяльність з обігу психотропних речовин, включених до таблиці I Переліку, на території України забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці I Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15 (діяльність з культивування рослин), 19 (використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності) та 20 (діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях) цього Закону.

Згідно з ч.1, 2 ст.25 Закону зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у спеціально обладнаних приміщеннях здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на цей вид діяльності. При цьому, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.

Проте, обвинувачена, в порушення вимог вказаних нормативних актів вчинила кримінальне правопорушення за попередньою змовою групою осіб зі своїм колишнім чоловіком, відносно якого здійснюється окреме кримінальне провадження, за заступних обставин.

Так, колишній чоловік обвинуваченої, відносно якого здійснюється окреме кримінальне провадження, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, пересилання з метою збуту та збут психотропних речовин, умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, незаконно в порушення ст.ст. 7, 12, 25, 27 Закону, без передбаченого даним Законом дозволів, цілей та порядку, придбав при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, але не пізніше, ніж 17:41 год. 03.04.2023 року, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено та яку включено до списку № 2 таблиці І Переліку, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), в невстановленій досудовим розслідуванням точній кількості, але не менше, ніж 0,1541 грама, яку зберігав при собі з метою збуту.

В подальшому, колишній чоловік обвинуваченої, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, пересилання з метою збуту та збут психотропних речовин, перебуваючи 03.04.2023 року за місцем проживання своєї колишньої дружини - обвинуваченої, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в невстановленій досудовим розслідуванням точній годині, але не пізніше, ніж 17:41 год., умисно та за попередньою змовою з останньою, надав їй заздалегідь підготовлене упакування з вищевказаною особливо небезпечною психотропною речовиною в невстановленій досудовим розслідуванням точній кількості, але не менше, ніж 0,1541 грама, з метою подальшого збуту нею даної речовини ОСОБА_5 шляхом здійснення поштового відправлення.

При цьому, обвинувачена умисно та за попередньою змовою групою осіб зі своїм вищевказаним колишнім чоловіком, реалізовуючи спільний з ним злочинний умисел направлений на зберігання, пересилання з метою збуту та збут психотропних речовин, з корисливих мотивів та з метою особистого і свого колишнього чоловіка збагачення, отримавши за вищевказаних обставин від останнього вищезазначене підготовлене упакування з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено та яку включено до списку №2 таблиці І Переліку, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в невстановленій досудовим розслідуванням точній кількості, але не менше, ніж 0,1541 грама, незаконно в порушення ст.ст. 7, 12, 25, 27 Закону, без передбачених даним Законом дозволів, цілей та порядку достовірно знаючи про вміст даного упакування, зберігала з метою з метою збуту дану психотропну речовину при собі. Після цього, перебуваючи 03.04.2023 року у відділенні № 4 м. Коломия ТОВ «Нова Пошта», що знаходиться за адресою: м. Коломия, вул. С.Стрільців, 39, Івано-Франківської області, здійснила о 17:41 год. відправлення ОСОБА_5 посилки № 59 0009 5033 7080, в якій знаходилася вищевказана придбана її колишнім чоловіком, відносно якого здійснюється окреме кримінальне провадження, особливо небезпечна психотропна речовина в невстановленій досудовим розслідуванням точній кількості, але не менше, ніж 0,1541 грама.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю, заявила, що фактичні обставини справи не оспорює, її позиція є добровільною, та надала показання, згідно з якими вказала, що точної дати не пам`ятає, вона відправила підготовлену (запаковану) її колишнім чоловіком ОСОБА_6 посилку, знаючи про вміст в ній психотропної речовини, оскільки бачила як він її запаковував у її присутності. На його прохання вона здійснила вказане відправлення, не знаючи куди воно мало прямувати (відправлятись), та розуміючи про настання кримінальної відповідальності у випадку, якщо б її спіймали. Обвинувачена у вчиненому щиро розкаюється, просить її суворо не карати, шкодує про свій вчинок, обіцяє в майбутньому подібним більше не займатися, оскільки має на утриманні малолітню дитину, яку виховує самостійно. Просить не досліджувати усі докази, а обмежитися її допитом, а також призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, без конфіскації майна. Під час розгляду кримінального провадження послугами захисника скористатись не бажає, захист своїх інтересів здійснюватиме самостійно.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч 2 ст.307 КК України, оскільки вона вчинила незаконне зберігання та пересилання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Прокурор просить визнати обвинувачену винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 6 роки з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, є тяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, є її щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялася, неодноразово висловлювала жаль з цього приводу, критично оцінила свої дії, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з її вини.

Відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.11.2018 року активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Тобто, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним. ОСОБА_4 повідомила усі суттєві обставини щодо факту розкриття вказаного кримінального правопорушення органу досудового розслідування.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.

Суд враховує особу винної, яка не судима (а.п. 23); її молодий вік; наявність на утриманні малолітньої дитини (а.п. 22), яку самостійно утримує та виховує; на диспансерних обліках у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває (а.п. 21), ставлення обвинуваченої до вчиненого, а саме висловлювання жалю з приводу вчиненого та бажання довести своє виправлення, а також те, що її колишній чоловік ОСОБА_6 16.07.2023 року зник безвісти під час наступально-штурмових дій противника поблизу населеного пункту Берестове Бахмутського району Донецької області, що стверджується даними відповідного сповіщення військової частини від 17.07.2023 року (а.п. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

За змістом ч. 2 ст.69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків, що вказані в цій частині статті.

Згідно з ч. 1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи вищезазначене, позиції прокурора, обвинуваченої, суд вважає, що встановлені в справі пом`якшуючі обставини перебувають у такому співвідношенні, що в цілому значно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, а тому призначення останній навіть мінімального покарання в межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України в даному випадку є явно недоцільним і наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, дають можливість дійти обґрунтованого висновку про те, що призначення в даному конкретному випадку покарання, яке є нижче від найнижчої межі, встановленого в санкції ч.2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченої, відповідно до передбачених ст. 65 КК України загальних засад призначення покарання.

Враховуючи молодий вік обвинуваченої, наявність на утриманні малолітньої дитини, яку самостійно виховує, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що наявні підстави для застосування ст. 75 КК України.

Таким чином, суд доходить висновку, що одна лише тяжкість вчиненого в даному випадку кримінального правопорушення не може бути єдиною та безумовною підставою для висновку про неможливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, а тому вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, а саме у виді позбавлення волі, без конфіскації майна, та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, звільнити обвинувачену на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, наближеним до максимального - 2 роки (оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину), з покладенням на неї частини обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Речові докази відсутні.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченої до набрання цим вироком законної сили немає.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, і призначити їй покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій і прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1