справа № 178/1426/18
№ провадження 1-кп/208/110/24
УХВАЛА

22 січня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченою ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши клопотання прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, не працюючої, розлучена, маючої середньо-спеціальну освіту, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

яка обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених п.6, п.12, ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться вищезазначене кримінальне провадження. Обвинуваченій обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Справа розглядається судом присяжних. По справі оголошені письмові матеріалів справи, триває перегляд відеоматеріалів.

В судове засідання не з`явився присяжний повідомивши про відпустку, у зв`язку з чим продовження судового розгляду справи є неможливим.

При здійсненні судового розгляду кримінального провадження судом присяжних, питання щодо продовження строку тримання обвинуваченої особи під вартою відповідно до норм КПК України, вирішується головуючим по справі.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченої заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, які залишаються незмінними і актуальними. Довідка медчастини СІЗО не містить обмеження перебування обвинуваченої під вартою. Зазначається, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів. Продовжує існувати ризик переховування ОСОБА_7 від суду з огляду на міру покарання яка загрожує їй у разі визнання її винною. З огляду на викладене, застосування менш суворого запобіжного заходу не можливе.

Адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора. ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою. Матеріали справи фактично всі досліджені. Просив суд змінити запобіжний захід на менш суворий. Обвинувачена повністю погодилась з думкою свого захисника. Зазначила, що постійного місця мешкання в неї немає.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

ЄСПЛ в рішеннях у справах «Лабіта проти Італії» та інших, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

ОСОБА_7 обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, які мають високий ступінь суспільної небезпеки та за які, в разі визнання її винуватою, вона може бути засуджена до позбавлення волі на строк до 15 років, у тому числі і до довічного позбавлення волі.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Враховуючи відсутність сталих соціальних зв`язків обвинуваченої, суд вважає про доведеним існування ризиків переховування ОСОБА_7 від суду з огляду на суворість передбаченого покарання.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора, суд враховує дані про обвинувачену, її сімейний стан, соціальні зв`язки, враховує тривалий час попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , який пов`язано виключно з об`єктивними причинами, та вважає, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не можуть забезпечити виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків і нівелювати встановлені ризики.

Суд вважає необґрунтованими твердження сторони захисту про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, та вони не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченої.

При прийняті рішення про задоволення клопотання прокурора, судом також враховується відсутність у ОСОБА_7 будь-якого місця мешкання, що само по собі унеможливлює застосування запобіжних заходів у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання з покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, та навіть утруднює виконання загальних обов`язків обвинуваченої особи передбачених ст. 42 ч.7 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176-178, 183, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 19.03.2024 року.

У клопотанні сторони захисту про зміну обвинуваченій запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1