Провадження № 1-кс/201/4655/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м.Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 30.08.2023 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001240 від 11.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України,

установив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська зі скаргою на постанову слідчого від 30.08.2023 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001240 від 11.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України, у якій просить поновити строк на подання скарги на постанову від 30.08.2023 р. слідчого слідчого відділення Відділення поліції № 5 Дніпропетровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.08.2023 р. за № 00001240 за ст. 365-2 ч. 1 КК України, на підставі доводів, зазначених у мотивувальній частині скарги; скасувати постанову від 30.08.2023 р. слідчого слідчого відділення Відділення поліції № 5 Дніпропетровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.08.2023 р. за № 00001240 за ст. 365-2 ч. 1 КК України.

В обґрунтування поданої скарги скаржник зазначає, що 13.04.2023 р. слідчим слідчого відділення Відділення поліції № 5 Дніпропетровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесена постанова про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.08.2023 р. за №00001240 за ст. 365-2 ч. 1 КК України, на підставі ст. ст. 110, п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Заявник вважає, що слідчий формально поставився до розслідування кримінального провадження, оскільки не були проведені необхідні процесуальні дії, спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, а прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності. Також зазначив, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження була прийнята передчасно, оскільки слідчим не було виконано необхідних слідчих дій та належним чином не перевірені його доводи, не вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів. Крім того, вважає висновки слідчого, які зазначені в оскаржуваній постанові, про відсутність складу кримінального правопорушення, необґрунтованими та передчасними.

Скаржник у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд скарги без його участі, просив її задовольнити.

Слідчий СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд скарги по даному кримінальному провадженню без його участі.

Відповідно до ст. 107 КПК України повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї документи, приходить до такого висновку.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження за №00001240 від 11.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України,

Постановою слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30.08.2023 року вказане кримінальне провадження закрито, у зв`язку із встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Мотивуючи свою постанову слідчий зазначив, що до ЧЧ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_3 про те, що посадові особи ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зловживають своїми повноваженнями та не здійснювали перерахунок та пенсійних виплат заявнику, чим спричинено істотної шкоди (ЖЕО 25359 від 10.08.23). Вимога ч. 1 ст. 365-2 КК України встановлює, що зловживання своїми повноваженнями аудитором, нотаріусом, оцінювачем, іншою особою, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, у тому числі послуг експерта, арбітражного керуючого, незалежного посередника, члена трудового арбітражу, третейського судді (під час виконання цих функцій), з метою отримання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб. Зловживання повноваженнями є протиправним використанням (див. коментар до ст. 364 КК) особою наданих їй повноважень у зв`язку зі здійсненням професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг. Такі діяння можуть бути вчинені лише в межах наданих цій особі повноважень з надання публічних послуг, але всупереч тим цілям та завданням, заради досягнення і вирішення яких вона ними наділяється. Характер, зміст та обсяг повноважень, коло обов`язків, що визначають компетенцію особи, встановлюються, зокрема, законами, постановами, наказами, положеннями, інструкціями, актами індивідуальної дії та до-говорами. Суб`єктивна сторона злочину характеризується умисною чи змішаною формою вини. При цьому ставлення особи до діяння виявляється у прямому умислі, а до наслідків може бути як умисним, так і необережним. До обов`язкових ознак суб`єктивної сторони також належать: а) корисливий мотив; б) спеціальна мета - отримання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб. За результатами проведеного досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001240 від 11.08.2023 року встановлено, що характер даного правопорушення відноситься до цивільно-правових відносин. Зокрема, встановлено, що за заявою ОСОБА_3 , про те, що службові особи ГУ ПФУ України в Дніпропетровській області не виконують рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 року щодо перерахунку пенсій та їх виплати заявнику, 05.09.2023 було внесено відомості до ЄРДР за №0001197 від 05.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. У зв`язку з викладеним, вказане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч.2 ст.91 КПК Українидоказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Проте, з мотивувальної частини постановив вбачається, що поза увагою слідчого залишилася відсутність оцінки щодо можливості встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Суд приходить до висновку про недотримання слідчим вимог ст.110 КПК України при ухваленні постанови від 30.08.2023 р., що є порушенням змісту та форми загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України.

Крім того, згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальному процесуальному законодавстві України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Такі приписи процесуального закону узгоджуються із Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі, «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява №21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграф 150).

Крім того, статтею 284 КПК України визначено вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Так, неповнота досудового розслідування полягає в тому, що слідчим не перевірені доказами і не спростовані фактичні обставини, викладені в клопотаннях скаржника, не в повному обсязі проведені слідчі дії.

Разом з тим, в постанові про закриття кримінального провадження слідчим не надана правова оцінка встановленим під час досудового розслідування обставинам та не наведено аналізу проведеного розслідування.

Отже, на думку слідчого судді, в ході досудового розслідування слідчим допущена істотна неповнота, усунення якої потребує застосовування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування і виконання слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, а слідчим без дослідження всіх обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, передчасно було прийнято рішення про закриття кримінального провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прийнята постанова є передчасною і такою, що винесена без дотримання вимог ст.ст. 9,91-94,110,284 КПК України, а досудове розслідування, що проведене слідчим не було ретельним, безстороннім і сумлінним.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних дізнанням доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником.

Тому, вимога скаржника щодо скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Скаржником порушено десятиденний строк звернення до суду зі скаргою, але заявлено клопотання про поновлення такого строку у зв`язку із несвоєчасним отриманням постанови.

За вказаних обставин строк оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора;1-1) скасування повідомлення про підозру 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно вимог 18) ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись п. 18) ч.1 ст. 3, ст.ст.2,7,110, 117,284, 303, 306, 307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 30.08.2023 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001240 від 11.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України - задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 пропущений процесуальний строк на звернення до суду на оскарження постанови слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30.08.2023 року про закриття кримінального провадження за №00001240 від 11.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України.

Постанову слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області області ОСОБА_4 від 30.08.2023 року про закриття кримінального провадження за №00001240 від 11.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України, скасувати, направивши матеріали кримінального провадження до СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1