Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/8626/23
Провадження №1-кп/523/1276/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

09.10.2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

законного представника - ОСОБА_5 ,

представника служби у справах дітей ОМР - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000619 від 05.05.2023р., за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, студента 1-курсу Одеського центру професійних технологій, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не працюючого, не маючого місця реєстрації, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 достовірно знаючи про те, що Указом Президента України та Верховного Головнокомандувача від 24.02.2022року №64/2022 та Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією збройних сил рф проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 годин 24.02.2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 14.03.2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року №2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року №2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року №2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 року №2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 07.11.2022 року №757/2022, затверджено Законом України від 16.11.2022 року №2738- IX з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, Указом Президента України від 07.02.2023 року №58/2023, затверджено Законом України від 07.02.2023 року № 2915- IX з 05 години 30 хвилин 06 лютого 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

04.05.2023р., приблизно о 23год. 30хв., неповнолітній ОСОБА_8 перебуваючи в парку «Ентузіастів», розташованого по вул. Академіка Сахарова,28 в. м. Одесі, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , в руках якої знаходився мобільний телефон марки «Samsung». В цей час у ОСОБА_10 , з метою незаконного збагачення, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, Далі, ОСОБА_10 реалізуючи свій злочинний умисел, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, підійшов ззаду до потерпілої та шляхом ривку відкрито викрав належний їй мобільний телефон марки «Samsung», в корпусі білого кольору, серійний номер « НОМЕР_1 », вартістю 6000грн., із сім-картою «Vodafone», без грошових коштів на рахунку. Після чого, ОСОБА_10 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, завдавши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 6000гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_10 , повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_10 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений та захисник, а також інші учасники судового засідання не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.4 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання ОСОБА_10 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, і враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Судом враховується особа ОСОБА_10 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинив злочин у неповнолітньому віці, маючого незакінчену середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не працюючого, не маючого місця реєстрації, маючого статус дитини, позбавленої батьківського піклування, маючого постійне місце проживання, де проживає разом із законним представником (опікуном) та її родиною, де завжди допомагає у господарстві та має нормальні умови життя, але в деякі періоди веде аморальний образ життя, за минулим місцем навчання характеризується задовільно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілої до обвинуваченого, у зв`язку із поверненням потерпілій раніше викраденого майна, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжкого матеріального стану, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_10 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинив злочин у неповнолітньому віці, маючого незакінчену середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не працюючого, не маючого місця реєстрації, маючого статус дитини, позбавленої батьківського піклування, маючого постійне місце проживання, де проживає разом із законним представником (опікуном) та її родиною, де завжди допомагає у господарстві та має нормальні умови життя, але в деякі періоди веде аморальний образ життя, за минулим місцем навчання характеризується задовільно, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілої до обвинуваченого, у зв`язку із поверненням потерпілій раніше викраденого майна, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжкого матеріального стану, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, приймаючи до уваги заяву потерпілої ОСОБА_9 , яка просить призначити покарання обвинуваченому відповідно до вимог Законодавства України і з цього приводу покладається на розсуд Суду, окрім того враховуючи суспільну небезпеку та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України, а саме за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілої до обвинуваченого, у зв`язку із поверненням потерпілій раніше викраденого майна, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжкого матеріального стану, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім та з урахуванням особи винного - який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, маючого статус дитини, позбавленої батьківського піклування, маючого постійне місце проживання, де проживає разом із законним представником (опікуном) та її родиною, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 4 статті 186 КК України та окрім того, приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_10 без відбування покарання, тобто звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням (із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, передбачене санкцією ст.186 КК України повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.ст.75,76,104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_8 обрати у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази: мобільний телефон - вважати повернутим за належністю ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1