ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3349/23 Справа № 234/7594/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Краматорську Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09 листопада 2023 року включно.

Залишено раніше визначений альтернативний запобіжний захід у виді застави в сумі 214 720 грн.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 небезпідставно обвинувачується у вчиненні інкримінованих злочинів, за які передбачено покарання у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до переховування з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також судом враховано, що заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, крім того взято до уваги дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, проживає на території, наближеної до місця ведення активних бойових дій на Сході країни. З урахуванням тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та даних про особу обвинуваченого, визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі, необхідному для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі, визначеному ч. 5 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та завідомо надмірний розмір застави. Вважає, що судом не враховано, що обвинувачений тривалий час утримується під вартою, є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання. Вказує, що заявлені ризики є недоведеними та зауважує, що тяжкість інкримінованого злочину не може слугувати єдиною підставою для утримання обвинуваченого під вартою.

Сторони кримінального провадження, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились. Враховуючи, що участь останніх в апеляційному розгляді є не обов`язковою, беручи до уваги, що заяв чи клопотань щодо їх особистої участі в апеляційному розгляді вони не заявляли, колегія суддів вважає за можливе з метою дотримання розумних строків розгляду справи, на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, проводити судовий розгляд без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні Індустірального районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000684 щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України.

11 вересня 2023 року прокурором подано клопотання про продовження строку тримання цього обвинуваченого під вартою, в якому зазначено, що встановлені ризики та суспільна небезпека особи ОСОБА_7 не відпали і продовжують існувати.

Перевіривши з урахуванням доводів апеляційної скарги представлені матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які зумовлюють продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується матеріалами кримінального провадження та не оспорюється захисником в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності ризиків, передбачених п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КК України, колегія суддів не вважає обгрунтованими, оскільки ОСОБА_7 небезпідставно обвинувачується у скоєнні у тому числі тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду, а невчинення таких дій обвинуваченим обумовлене своєчасним застосуванням до нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом апеляційної інстанції враховується, що ОСОБА_7 офіційно зареєстрований та проживає на території, наближеній до зони проведення активних бойових дій, де можливості держави щодо контролю за місцем перебування та процесуальною поведінкою цього обвинуваченого об`єктивно обмежені, через що ризик переховування останнього та неявки до суду у разі перебування на волі є обґрунтованим.

Також є обгрунтованими висновки суду щодо наявності ризику впливу ОСОБА_7 на свідків з огляду на те, що останній має доступ до матеріалів справи, йому відомі анкетні дані та місце проживання останніх, у зв`язку із чим з метою схилення до надання тих чи інших показань може здійснювати незаконний вплив на них.

Крім того колегія суддів враховує, що обвинувачений не працевлаштований, легального джерела доходу, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має, що свідчить про відсутність соціально стримуючих факторів, які могли б запобігти заявленим ризикам.

Аналізуючи апеляційні доводи щодо надмірного розміру застави, колегія суддів зважає на те, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписи ч. 4 ст. 182 КПК України встановлюють, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У рішенні від 13 січня 2022 року у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім - забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі тощо.

Колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що мінімальний розмір застави у межах, визначених ст. 182 КПК України, не здатен забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків. При цьому приймається до уваги, що ОСОБА_7 небезпідставно обвинувачується зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних речовин та їх систематичним збутом - продажем за грошові кошти.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що застава у визначеному розмірі, з урахуванням характеру та обставин інкримінованих цьому обвинуваченому кримінальних правопорушень, у даному випадку буде цілком достатньою для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключить з його сторони будь-яке бажання переховуватися від суду або вчиняти інші дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню судового розгляду, а підстав для визначення меншого розміру застави не вбачається.

Доводи апеляційної скарги захисника, в тому числі щодо надмірного розміру застосованої до обвинуваченого застави, не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку із вищенаведеним.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою суду, вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання цього обвинуваченого під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі судового провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування найбільш суворого запобіжного заходу з визначенням застави.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника - залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4