Справа № 947/4268/24
Провадження № 1-кс/947/1703/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Другого слідчого (з дислокацією у м. Одеса) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000004 від 05.01.2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Керч, Автономної Республіки Крим, українця, громадянина України,зі середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент ймовірного вчинення кримінальних правопорушень займаю чого інспектора прикордонної служби 1 категорії-начальника третьої групи мінометів другого вогневого відділення мінометної прикордонної застави третьої прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військову звані «сержант»,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0000004 від 05.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 ч. 4 ст. 408 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування здійснює група прокурорів Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.08.2023 №507-ОС сержанта ОСОБА_5 зараховано у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.08.2023 №511-ОС сержанта ОСОБА_5 , призначено на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії-начальника третьої групи мінометів другого вогневого відділення мінометної прикордонної застави третьої прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Відтак, починаючи з 04.08.2022, а саме, з моменту зарахування до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 сержант ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Згідно із вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відповідно до вимог ст. ст. ст. ст. 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України,сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, сержант ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення, вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.

Так, сержант ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за контрактом на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії-начальника третьої групи мінометів другого вогневого відділення мінометної прикордонної застави третьої прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 10.12.2023 о 18 години 00 хвилин, не з`явився з щорічної відпустки до місця дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 та з метою назавжди ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану.

Крім цього, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за контрактом на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії-начальника третьої групи мінометів другого вогневого відділення мінометної прикордонної застави третьої прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військову звані «сержант», будучи обізнаним про вимоги чинного законодавства, зокрема щодо обмеження права вільно залишати територію України окремою категорією громадян (військовозобов`язаними та військовослужбовцями), у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби та незаконного перетину державного кордонну поза пунктом пропуску, не пізніше 04.01.2024, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не надалось за можливе, став на шлях злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним перетином державного кордону України за наступних обставин.

Так, близько о 21 годині 30 хвилин, 04.01.2024 ОСОБА_5 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_8 , який проходить військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії вогневого відділення прикордонної застави вогневої підтримки прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, та залучається до складу прикордонних нарядів для охорони державного кордону України на ділянці відповідальності впс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Під час розмови ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 про те, що він своєчасно не з`явився на військову службу з відпустки та бажає незаконно перетнути державний кордон України в АДРЕСА_3 з метою ухилення від військової служби на завжди.

Після чого, ОСОБА_5 висловив пропозицію ОСОБА_8 про надання йому та його безпосередньому керівнику, яким являється начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України ОСОБА_9 , надати неправомірну вигоду за не притягнення його до відповідальності за незаконний перетин державного кордону поза пунктом пропуску на вихід з України, та вказати місце та час де можливо незаконно перетнути кордон.

За вчинення вищезазначений дій, ОСОБА_5 пообіцяв надати неправомірну вигоду суму якої запропонував обговорити під час особистої зустрічі.

В свою чергу, ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправність дій

ОСОБА_5 звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів та надалі діяв під їх контролем.

В подальшому, близько 16 години 20 хвилин 11.01.2024 ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_8 неподалік магазину «Сорока» за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Лазо, 8 та пообіцяв, що за вчинення раніше зазначених дій, він наддасть грошові кошти у розмірі 500 (п`ятсот) євро у вигляді неправомірної вигоди за незаконний перетин ним державного кордону з метою ухилення від військової служби та усунення можливих перешкод, пов`язаних з його виявленням, затриманням, притягненням до відповідальності, оскільки відносно нього відкрите кримінальне провадження та його розшукують за ухилення від військової служби.

Надалі близько 9 години 30.01.2024 ОСОБА_5 в месенджері Телеграм написав ОСОБА_10 повідомлення про те, чи в силі їхня домовленість та в ході телефонної розмови домовились про зустріч в с. Удобне, Одеської області на зупинці громадського транспорту на перетині вулиць Кочубинського та Дзержинського.

Цього ж дня, близького 12 години 30.01.2024 ОСОБА_5 прибув в обумовлене місце та в ході розмови передав ОСОБА_8 грошові кошти у вигляду неправомірної вигоди у розмірі 20 (двадцяти) тисяч гривень, які еквівалентні 500 (п`ятсот) євро для подальшої передачі начальнику відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 за сприяння у незаконному перетині державного кордону з метою ухилення від військової служби назавжди та усунення можливих перешкод, пов`язаних з його виявленням, затриманням та притягненням до відповідальності.

Після передачі грошових коштів, ОСОБА_5 був затриманий працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України.

30.01.2024 року відносно ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч. 3 с т. 369 КК України, за кваліфікуючими ознаками: надання службовій особі, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди, за не вчинення, службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи дії з використанням наданої їй влади чи службового становища;

-ч. 4 ст. 408 КК України, за кваліфікуючими ознаками: дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відпустки з метою ухилення віл військової служби, в умовах воєнного стану.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, посилаючись на характер імовірно вчиненого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та враховуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні:

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на міцність соціальних зв`язків ОСОБА_5 , оскільки останній має постійне місце проживання та реєстрації, а також має на утриманні малолітню дитину. У зв`язку із чим, адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення та застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний з підозрою згоден, щодо запобіжного заходу підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного переконання.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 30.01.2024 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 408 КК України.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої буде здійснено затримання, та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

До того ж, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Так, слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 408 КК України підтверджується матеріалами, зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження, зокрема протоколом огляду місця події від 30.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.01.2024 року; заявою ОСОБА_8 від 30.01.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 30.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 30.01.2024; повідомленням про виявлення ознак кримінального правопорушення; заявою ОСОБА_8 від 05.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 08.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.01.2024 року.

На підставі зазначеного, слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у можливому вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 408 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 408 КК України, покарання, яке імовірно загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також їх суспільно-небезпечний характер, адже останній будучи військовослужбовцем своєчасно не з`явився з відпустки до військової частини під час дії воєнного стану (дезертирство), що могло створити загрозу для суспільства, а також те, що згідно фактичних обставин ОСОБА_5 ймовірно мав намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктом пропуску, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 , який є заявником у даному кримінальному провадженні, а також інших свідків, які являються його співслужбовцями та яким відомо обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які на даний час встановлюються в ході проведення досудового розслідування, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, тощо до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню.

Також слідчий суддя не може залишити поза увагою те, що ОСОБА_5 , не зважаючи на використання щодо заявника заходів безпеки, відомо де останній проживає та проходить військову службу. Використовуючи зв`язки в правоохоронних органах, знаючи адреси проживання останніх, підозрюваний може незаконно вплинути на них з метою відмови їх від наданих показів.

З огляду на що, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість посилань сторони обвинувачення щодо існування в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 . 1 ст. 177 КПК України, у вигляді незаконного впливу на свідків з боку підозрюваного ОСОБА_5 .

Щодо доводів сторони обвинувачення, про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що зазначений ризик є не обґрунтованим, так як ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, стороною обвинувачення не надано будь яких доказів того, що є підстави вважати, що на даний час перевіряється обставини того, що ОСОБА_5 може мати відношення до скоєння ще інших кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем Збройних Сил України й підозрюється у вчиненні у тому числі злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

За таких обставин, в рамках даного провадження неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.

При цьому, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, а саме має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання, в той же час зазначені обставини не можуть бути підставою для відмови в застосуванні запобіжного заходу.

Крім встановлених ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ст. 177 КПК України, наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 408 КК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує дані про його особу, положення ч. 7 ст. 176 КПК України, суспільне ставлення до даного виду кримінального правопорушення, з огляду на військову загрозу державі Україна з боку російської федерації, вважає, що клопотання необхідно задовольнити, застосувавши до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Згідно з п. 3ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного ОСОБА_13 та його майновий стан - застава у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений у будь-який момент слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, визначені частиною 5 статті 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого (з дислокацією у м. Одеса) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000004 від 05.01.2024 року відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 27.03.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_14 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 27.03.2024 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1