ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/680/23 Справа № 705/1684/22 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченогоОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0000386 від 09.04.2022 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 жовтня 2023 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 02 грудня 2023 року, включно та залишено без змін визначений раніше розмір застави ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000386 від 09.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні 04 жовтня 2023 року ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 02 грудня 2023 року, включно та залишено без змін визначений раніше розмір застави.

Продовжуючи ОСОБА_7 даний запобіжний захід, місцевий суд виходив з того, що він обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Судом враховано, що не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст.177КПК України, які також неодноразово враховувалися судом при вирішенні питання про доцільність продовження відносно обвинуваченого дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого.

Зокрема, на думку суду, не зменшився та продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі доведення його винуватості у вчиненні злочину, що може бути розцінене ним більш небезпечним ніж переховування та втеча.

Також, не зменшились ризики незаконного впливу обвинуваченого на свідків та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 не працює та не має постійного джерела доходів, є раніше судимим, та обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого у період введеного в Україні воєнного стану, що свідчить про стійке неприйняття ним загально визнаних у суспільстві правил поведінки та моральності і характеризують його як особу, що схильна до систематичного вчинення нових злочинів.

Крім того, як відповідний ризик суд врахував також збройну агресію рф та запровадження воєнного стану в Україні, дія якого триває до 15.11.2023.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні, по якому ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення, до закінчення строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого не буде завершено, оскільки не допитані свідки та обвинувачений.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Також судом не встановлено будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого на даному етапі судового розгляду.

При цьому, судом не взято до уваги посилання обвинуваченого та його захисника про недоведеність ризиків, та незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 , оскільки зазначені обставини не зменшують суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , та не виключають ризиків, наявність яких була встановлена судом, а також не виключають можливість його тримання під вартою де обвинувачений не позбавлений можливості на отримання медичної допомоги, а тому суд не вбачав підстав для зміни або скасування обраного запобіжного заходу.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що застосування до ОСОБА_9 менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе належним чином запобігти ризикам, що призведе до неможливості розгляду справи в розумні строки.

Також суд не вбачав підстав для зменшення розміру застави, оскільки такий розмір був визначений обвинуваченому з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та має на меті достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи оскаржуване рішення необґрунтованим, просить ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 жовтня 2023 року скасувати.

Вказує, що потерпілу та свідка допитали, а явку до суду двох свідків, прокурор не може забезпечити.

Зазначає, що за період перебування під вартою він перехворів на туберкульоз легень, у нього хронічні захворювання ВІЛ-інфекції та гепатиту С, сечокам`яна хвороба, хронічний калькульозний холецистит, та астма.

Вважає, що належного лікування в СІЗО йому не можуть надати.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , вважаючи ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 квітня 2023 року необґрунтованою, просить її скасувати та винести нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Вважає, що клопотання прокурора не підлягало задоволенню, оскільки прокурором не було подано жодного доказу, який би доводив продовження існування ризиків на які сторона обвинувачення посилалася в клопотанні. Крім того, під час розгляду клопотання судом не враховано того, що ОСОБА_7 хворіє на тяжкі хвороби, документи про які містяться в матеріалах справи, тоді як подальше його утримання в умовах СІЗО надалі, погіршує його стан здоров`я, позаяк належного лікування він там отримує. Також судом не враховано, що докази по справі судом вже досліджено, основних свідків допитано, а отже здійснювати тиск на свідків ОСОБА_7 не може.

Зазначає, що суд залишив без змін і непомірний розмір застави для обвинуваченого, не врахувавши в нього відсутність майна, а також доводи ОСОБА_7 , що менший розмір застави за нього зможе внести його сім`я.

Вказує, що поза увагою суду залишилося ряд вимог законодавства та практики ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 про задоволення апеляційних скарг з наведених в них підстав, прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційних скарг без задоволення, вивчивши виділені матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , в порядку ст.331 КПК України, було врахував норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Крім того ОСОБА_7 непрацевлаштований, немає джерел доходу, а також має схильність до вчинення умисних злочинів, який неодноразово вчинював злочини корисливої спрямованості, судимість за які не знята та не погашена.

Одночасно із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд даного кримінального провадження триває, ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися, а більш мякий запобіжний захід не може забезпечити виконання ОСОБА_7 своїх процесуальних обовязків.

Вищезазначене свідчить про ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі доведення його вини у вчиненні інкримінованого злочину, що може бути розцінене ним більш небезпечним ніж переховування та втеча; ризик незаконного впливу на свідків, з метою зміни їх показів для уникнення від відповідальності за вчинене та вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого, який непрацевлаштований та схильний до систематичного вчинення злочинів корисливої спрямованості.

На думку колегії суддів, обрання обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою є необґрунтованим та невиправданим.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 посилаються на те, що клопотання прокурора не підлягало задоволенню, оскільки прокурором не було подано жодного доказу, який би доводив продовження існування ризиків на які сторона обвинувачення посилалася в клопотанні та те, що докази по справі судом вже досліджено, основних свідків допитано.

Вважаю зазначені доводи неспроможними, оскільки відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого, та поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення.

З урахуванням сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_7 , обрання останньому менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, на думку колегії суддів, є необґрунтованим та невиправданим.

Неприйнятними є доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу стану здоров`я останнього, та те, що подальше його утримання в умовах СІЗО, погіршує його стан здоров`я, позаяк належного лікування він там отримує, оскільки у виділених матеріалах кримінального провадження міститься відповідь начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях від 20.02.2023 № 223/ЧК-23, адресованої адвокату ОСОБА_10 , зі змісту якої, зокрема, вбачається, що ОСОБА_7 за час перебування в СІЗО пройшов належні лабораторні та інструментальні методи дослідження та який не потребує госпіталізації до закладів МОЗ.

Крім того, аналогічні висновки щодо необхідності надання невідкладної медичної допомоги чи госпіталізації до закладів МОЗ ОСОБА_7 , містяться у відповіді начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях від 14.08.2023 № 1066/ЧК-23 вих., адресованої начальнику ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» ОСОБА_11 для вручення ув`язненому ОСОБА_7 .

З зазначеного слідує, що інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня та стороною захисту не надана.

Безпідставними є доводи сторони захисту про неврахування судом під час розгляду клопотання прокурора ряду вимог законодавства, через те, що розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжуючи обвинуваченого ОСОБА_7 та задовольняючи його, місцевим судом належним чином враховано норми КПК України, та належним чином обґрунтовано своє рішення з даного приводу.

Крім цього, районним судом при продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано залишено без змін визначений раніше розмір застави, в разі внесення якої обвинуваченого буде звільнено з-під варти, а також на думку колегії суддів, внесення застави в цій сумі може гарантувати виконання покладених на нього обов`язків, в зв`язку із чим неприйнятними є доводи захисника з приводу розміру застави.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника з мотивів, наведених в них, та скасування чи зміни ухвали суду із застосуванням до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 жовтня 2023 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 02 грудня 2023 року, включно та залишено без змін визначений раніше розмір застави, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді