Справа № 953/119/23
н/п 1-кс/953/548/24
"17" січня 2024 р. м.Харків
12 січня 2024 року на адресу Харківської обласної прокуратури надійшов лист від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в якому зазначено, що за результатними розгляду звернення заступника начальника відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 30.10.2023 та аналізу змісту резолютивної частини ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.06.2022 у справі № 953/3123/22, н/п 1 кс/953/2184/22 встановлено неможливість здійснення АРМА заходів з управління активами в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», з тих підстав, що під час розгляду клопотання про арешт майна не було вирішено питання щодо заборони володіння та користування корпоративними правами, враховуючи, що чинним законодавством чітко визначені повноваження АРМА, зокрема щодо управління тим майном, щодо якого встановлений арешт із забороною володіння, користування та розпорядження такими активами.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, встановив, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК України.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України передбачені вимоги до клопотання про арешт майна, зокрема у ньому повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Разом з тим клопотання прокурора не відповідає вимогам, встановленим п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, то що клопотання не містить посилань на документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
При цьому, наданий слідчим до клопотання Витяг з Опендатабот та рапорт старшого оперуповноваженого УСР в Харківській області ДСР НПУ не приймається судом до уваги, зокрема у Витязі з Опендатабот відсутні відомості про те хто і на якій підставі сформував цей витяг, а рапорт старшого оперуповноваженого УСР в Харківській області ДСР НПУ взагалі не є доказом у кримінальному провадженні, а відтак слідчий суддя позбавлений можливості перевірити достовірність та актуальність зазначеної інформації.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна необхідно повернути прокурору, який його погодив, встановивши при цьому строк в сімдесят дві години для усунення вищевказаних недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 172 КПК України, суддя
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1