Справа № 478/1489/23 Пров.№ 1-в/478/331/2023
У х в а л а
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2023 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника ВК № 93 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», в приміщенні залу Казанківського районного суду Миколаївської області заяву засудженого :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баличі, Мостиського району Львівської області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, розлученого, раніше судимого, по останній справі засуджений: 08.05.2003 року Апеляційним судом Львівської області за ст. 93 п. «а», «г», «і», ч. 2 ст. 140, 42, 42 ч. 3 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 30.09.2003 року вирок від 08.05.2003 року змінено, вважати засудженим за ст. 93 п. «а», «г», «і» КК України (1960 року), ст. 185 ч. 2 (2001 року), 42 КК України (1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок залишений без змін.
Початок строку відбування покарання: 05.09.2002 року. В ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» з 30.11.2020 року,
про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, -
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаним клопотанням про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, якого згідно вироку від 08.05.2003 року Апеляційного суду Львівської області за ст. 93 п. «а», «г», «і», ч. 2 ст. 140, 42, 42 ч. 3 КК України засуджено до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, який на його думку виконується з порушенням відповідної процедури його виконання, тому він підлягає звільненню від призначеного покарання. Так, на думку засудженого ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю відповідного розпорядження про виконання вироку, це свідчить про те, що вирок стосовно нього не був звернутий до виконання відповідно до вимог ст.152 КВК України , у зв`язку з чим він повинен бути звільнений від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вороку відносно нього.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 своє клопотання підтримав, з підстав наведених в ньому та просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, оскільки вважає його безпідставним та необґрунтованим.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» в судовому засіданні заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, оскільки вважає його безпідставним та необґрунтованим.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи відносно засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 згідно вироку від 08.05.2003 року Апеляційного суду Львівської області був засуджений за ст. 93 п. «а», «г», «і», ч. 2 ст. 140, 42, 42 ч. 3 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 30.09.2003 року вирок від 08.05.2003 року змінено, вважати засудженим за ст. 93 п. «а», «г», «і» КК України (1960 року), ст. 185 ч. 2 (2001 року), 42 КК України (1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок залишений без змін.
Початок строку відбування покарання: 05.09.2002 року. В ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» з 30.11.2020 року.
Запобіжний захід відносно засудженого залишений - утримання під вартою, рахуючи строк відбування покарання з 15.09.2002 року моменту фактичного затримання.
Відповідно до інформаційної відповіді Львівського апеляційного суду від № 01.41/34/2023 від 06.10.2023 року підтверджується факт набрання законної сили вироком Апеляційного суду Львівської області від 08.05.2003 року - 30.09.2003 року, після касаційного розгляду справи у Верховному суді України ( інформаційна відповідь Апеляційного суду Львівської області вручена засудженому ОСОБА_5 під підпис 18.10.2023 року).
30.09.2003 року вирок звернуто до виконання. Початок строку відбування покарання: 05.09.2002 року. В ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» з 30.11.2020 року.
Статтею 64 КК України визначено, що довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.
Згідно із приписами ст.152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є : відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.
У відповідності з положеннями статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. ( частина 3 статті 80 КК України).
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.( ч. 4 ст. 80 КК України).
Питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі ( ч.5,6 ст. 80 КК України). Давність не застосовується у разі засудження за злочини проти миру та безпеки людства, передбаченістаттями 437-439 та частиною першою статті 442 цього Кодексу.Стаття 80 із змінами, внесеними згідно із Законом№ 2617-VIII від 22.11.2018.
Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Існування в Кримінальному кодексі України цього виду звільнення від відбування покарання обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що невчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.
Початком перебігу строку давності є день набрання чинності обвинувальним вироком, який встановлюється кримінально-процесуальним законодавством.
З огляду на зміст заявленого клопотання та досліджені судом матеріали провадження та матеріали особової справи, слід зробити висновок про те, що строк давності виконання вироку суду, яким ОСОБА_5 засуджений до довічного позбавлення волі, у даному випадку не починався і не закінчувався, оскільки встановлено, що вирок суду виконується, на виконання вироку суду ОСОБА_5 з 05.09.2002 року і до цього часу перебуває у місцях позбавлення волі, відбуваючи визначене судом кримінальне покарання у виді довічного позбавлення волі.
Посилання заявника як на підставу своїх вимог на положення ст. 80 КК України не може бути взято до уваги, оскільки стаття 80 КК України застосовується у випадку, якщо обвинувальний вирок не виконується, а судом встановлено, що вирок Апеляційного суду Львівської області від 08.05.2003 року відносно ОСОБА_5 набув законної сили після касаційного розгляду справи у Верховному суді України, а саме за ухвалою Верховного Суду України від 30.09.2003 року та почав виконуватись з моменту набрання ним чинності. Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку строк давності виконання обвинувального вироку суду застосуванню не підлягає, а доводи засудженого щодо обов`язковості застосування такого строку ґрунтуються виключно на довільному тлумаченні останнім норми кримінального закону.
Не можуть бути взяті до уваги й інші доводи клопотання, оскільки на сьогоднішній день норми КК України та КПК України не визначають за судом права і можливості дострокового звільнення особи, засудженої до покарання у виді довічного позбавлення волі, як не визначають і процесуальної процедури вирішення даного питання, а суд не вправі перебирати на себе повноваження, що не віднесені до його компетенції, зокрема прийняття рішень, що не ґрунтуються на законодавстві України.
Також відповідний Закон, що регулює питання відбування покарання особами, засудженими до довічного позбавлення волі, на даний час не прийнятий, тому не може бути застосований в даному випадку, а клопотання засудженого ОСОБА_5 з цього приводу, яке заявлене передчасно, не може бути задоволене, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.
Таким чином, вирок Апеляційного суду Львівської області від 08.05.2003 року відносно ОСОБА_5 набув законної сили після касаційного розгляду справи у Верховному суді України, а саме за ухвалою Верховного Суду України від 30.09.2003 року та почав виконуватись з моменту набрання ним чинності і з того часу звернутий до виконання у встановлені законодавством строки і виконується на даний час, засуджений відбуває визначене вироком суду покарання, а тому відсутні підстави для висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 80 КК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку , - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Казанківський районний суд Миколаївської області.

Суддя : ОСОБА_1