Справа № 464/5703/22
пр.№ 1-о/464/4/23
У Х В А Л А

15 грудня 2023 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_3 про перегляд вироку Сихівського районного суду м.Львова від 19.12.2022 за нововиявленими обставинами,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

засуджений ОСОБА_3 звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із заявою про перегляд вироку Сихівського районного суду м.Львова від 19.12.2022 за нововиявленими обставинами.

Заяву мотивує тим, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 19.12.2022 затверджено угоду про визнання винуватості і ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 5 років одного місяця позбавлення волі. При цьому, до нього застосована ч.1 ст.71 КК України, оскільки вироком Тернопільського міськрайонного суду від 30.06.2022 ОСОБА_3 засуджено до покарання за ч.4 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки із покладенням відповідних обов`язків. В подальшому ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 25.09.2023 поновлено строк на апеляційне оскарження і скасовано вирок Тернопільського міськрайонного суду від 30.06.2022, а кримінальне провадження направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказує, що на даний час відсутні підстави для застосування до нього ст.71 КК України, як визначено у вироці Сихівського районного суду м.Львова. Вказане вважає нововиявленою обставиною, що є підставою для скасування вироку Сихівського районного суду м.Львова.

В судовому засіданні прокурор погодився із викладеним у заяві засудженого, не заперечує щодо задоволення заяви засудженого.

В судовому засіданні захисник заяву підтримав та просив суд її задовольнити з підстав, викладених в заяві.

Заслухавши думки учасників судового розгляду та дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України підставою для здійснення кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами є судові рішення, що набрали законної сили.

Згідно з ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Частиною 2 ст. 459 КПК України визначено перелік нововиявлених обставин, за наявності яких судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті. Зокрема, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Судом встановлено, що на підставі угоди про визнання винуватості вироком Тернопільського міськрайонного суду від 30.06.2022 ОСОБА_3 засуджено до покарання за ч.4 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, - 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та покладено відповідні обов`язки.

Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 19.12.2022 затверджено угоду про визнання винуватості і ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 5 років одного місяця позбавлення волі.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 25.09.2023 скасовано вирок Тернопільського міськрайонного суду від 30.06.2022, а кримінальне провадження направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Оскільки 25.09.2023 скасовано вирок Тернопільського міськрайонного суду від 30.06.2022, який став підставою для застосування ст.71 КК України при ухваленні вироку Сихівського районного суду м.Львова від 19.12.2022, тому заява засудженого ОСОБА_3 про перегляд вироку Сихівського районного суду м.Львова від 19.12.2022 за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню, а вирок Сихівського районного суду м.Львова від 19.12.2022 підлягає скасуванню.

Крім цього, прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави обвинуваченому, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України дають підстави вважати, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, може переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; будучи засудженим за цим вироком ухилявся від відбування покарання, перебував у розшуку та був затриманий 21.08.2023; може вчинити інші кримінальні правопорушення, на розгляді Залізничного районного суду м.Львова перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за ч.5 ст.185 КК України; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Метою обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є попередження в подальшому реалізації ОСОБА_3 наведених вище існуючих ризиків.

Як зазначає прокурор, жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню.

Захисник ОСОБА_7 висловився про обрання обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, а саме домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку всіх учасників процесу, суд приходить до наступного.

Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.467 КПК України передбачено, що під час скасування судового рішення і надіслання справи на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції у судовому рішенні вирішується питання про обрання запобіжного заходу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України» у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Окрім того, відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 Конвенції.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, його молодий вік, стан здоров`я, особу обвинуваченого, який на даний час вважається не судимий, має постійне місце проживання, неофіційно працевлаштований; те, що кримінальне провадження, яке перебуває у провадженні Залізничного районного суду м. Львова щодо ОСОБА_3 стосується подій, які мали місце у 2021 році, а перебуваючи під вартою, обвинувачений не матиме змоги відшкодувати потерпілим заподіяну шкоду. Тому суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати, що обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту запобігатиме ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.2 ст.181 КПК України).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

З урахуванням викладеного у задоволенні клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та обрати ОСОБА_3 запобіжний захід домашній арешт в період часу з 21:00 год до 07:00 год., що полягає у забороні останньому залишати своє житло без дозволу суду,що буде достатнім, зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, визначеним ст.177 КПК України.

На переконання суду, у межах зазначеного кримінального провадження дійсно має місце ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, в той же час зазначена обставина не є безумовною підставою для застосування до ОСОБА_3 найбільш суворого запобіжного заходу з огляду на наведені вище факти.

Крім цього, у зв`язку з тим, що вирок Сихівського районного суду м.Львова від 19.12.2022 підлягає скасуванню, тому суд, відповідно до ч.1 ст.314 КПК України, призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

На підставі ст.29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.177, 181, 314, 459, 461, 462, 467КПК України,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд вироку Сихівського районного суду м.Львова від 19.12.2022за нововиявленими обставинами задовольнити.

Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 19.12.2022, яким засуджено ОСОБА_3 за ч.4 ст.185, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі скасувати.

У клопотанні прокурора про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 21:00 год до 07:00 год., строком на два місяці, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме:

- не залишати без дозволу суду з 21:00 год до 07:00 год. місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати до суду на першу вимогу;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі, передбаченому КПК України.

Строк дії ухвали два місяці, тобто до 12 лютого 2024 року.

Виконання ухвали доручити Відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Франківську окружну прокуратуру м.Львова.

Звільнити ОСОБА_3 з під варти в залі суду.

Призначити підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за№0000891 від 08 листопада 2022 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України на 28 грудня 2023 року на 10.00 год. в приміщенні Сихівського районного суду м.Львова (адреса суду: 79018, м.Львів, вул.Чоловського, 2, (пов.5, каб.501).

В підготовче судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу в частині обрання запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 5 діб з дня її винесення. В решті ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1