Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1507/23
Номер провадження 1-кс/530/503/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023 р. Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 , розглянувши в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

смт Котельва Полтавської області, громадянина України, маючого

середню освіту, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого , у вигляді особистого зобов`язання, -

В С Т А Н ОВ И В :

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000449 від 03.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Старший слідчий СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Котелевського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу підозрюваномуОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у вигляді особистого зобов`язання.

19.10.2023 ОСОБА_5 , обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263 КК України.

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_5 , у другій декаді квітня 2023 (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на перехресті автодоріг Р-42 та Т-1706, між населеними пунктами с. Устименки та с. Деряги Полтавського району Полтавської області, поблизу зупинки громадського транспорту, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільні небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, що передбачений наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, яким затверджено Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, знайшов, тим самим придбав, боєприпаси. У подальшому, здійснивши активні дії щодо його набуття, поклав до салону власного автомобіля.

Будучи обізнаним і розуміючи, що дані предмети відносяться до загально небезпечних предметів та які при неконтрольованому поширенні можуть становити підвищену загрозу для суспільства, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільну небезпеку вчинюваного діяння, тобто діючи з прямим умислом, не маючи законного дозволу на зберігання та носіння бойових припасів, ОСОБА_5 зберігав вище вказаний бойовий припас у своєму автомобілі «Wardburg 1.3» жовтого кольору, днз НОМЕР_1 до 03.10.2023, коли працівники правоохоронних органів о 10.35 год. на блок пості на виїзді із сел. Котельва Полтавської області у напрямку м. Охтирка Сумської області по вул. Полтавський Шлях, виявили та вилучили корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 та один уніфікований запал ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ (УЗРМ-2), які згідно висновку експерта, при конструктивному поєднанні корпусу та уніфікованого запалу утворюють ручну осколкову оборонну гранату Ф-1 відповідно, які відносяться до категорії бойових припасів.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, ОСОБА_5

вчинивкримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 263 КК України.

19.10.2023 ОСОБА_5 , обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання про обрання міри запобіжного заходуОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, слідчий посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 згідно ч.1 ст. 177 КПК України є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше, аналогічне інкримінованому, кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у цьому ж кримінальному провадженні.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 вчинив зазначений злочин, який є тяжким. Так, відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання до 7 років позбавлення волі. Тому, існує ризик, що через усвідомлення тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ОСОБА_5 може ухилятися від органів досудового слідства, суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. ОСОБА_5 відомо хто є свідками по даному кримінальному провадженню. Тому є необхідність у попередженні впливу на показання свідків, перешкоджанні встановленню обставин скоєння підозрюваним кримінального правопорушення, зміни показів, введення слідства в оману, тощо. Тому існує ризик, що ОСОБА_5 зможе впливати на свідків з метою відмови від дачі показань чи взагалі надання показань свідками на користь підозрюваного, тому є обґрунтований ризик вважати, що останній без застосування запобіжного заходу продовжить свою злочинну діяльність.

Окрім цього, необхідно зазначити, що обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання буде стимулювати його щодо явки до слідчого для проведення слідчих дій та суду для участі в судових засіданнях. Також, ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, постійних джерел прибутку не має.

Вказані обставини прямо вказують на необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

Заслухавши обґрунтування клопотання старшим слідчим СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітаном поліції ОСОБА_4 , прокурором ОСОБА_9 ,який підтримав клопотання слідчого, підозрюваного ОСОБА_5 , який не заперечував проти обрання йому саме такого запобіжного заходу, суд приходить до висновку.

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000449 від 03.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України

19.10.2023 ОСОБА_5 , обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження: Протоколом огляду місця події автомобіля «Wardburg 1.3» жовтого кольору, днз НОМЕР_1 на блок пості на виїзді із сел. Котельва Полтавської області у напрямку м. Охтирка Сумської області по вул. Полтавський Шлях від 03.10.2023;Висновком судово-товарознавчої експертизи СЕ-19/117-23/15183-ВТХ від 10.10.2023;Протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 04.10.2023;Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 04.10.2023;Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 06.10.2023;Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 19.10.2023;речовими доказами.

Тобто, сторона обвинувачення наголошує на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченогоч.1 ст. 263 КК України, що є підставою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов"язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік підозрюваного, який є досить зрілою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, що могло б забезпечити його життєдіяльність без вчинення злочинів; репутацію; майновий стан. При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначено, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Тому, з урахуванням досліджених доказів слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до §1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув"язнення.

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

У рішенні в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) ЄСПЛ вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України, особисте зобов"язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов"язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов"язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 на даний час офіційно не працює, постійних доходів не має, враховуючи його вік, який є зрілою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху, має родичів на території України, обґрунтовано підозрюється у вчиненні дій, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, підозрюється у вчиненні злочину за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення. Крім цього, враховуючи існуючу ситуацію в Україні, оскільки, на даний час 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В зв`язку з вищевикладеним, вважаю, що він може вчинити нове правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування, щоб уникнути покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання задоволити.

ОбратиОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт Котельва Полтавської області, громадянину України, маючому загальну базову освіту, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, на строк два місяці.

Строк дії запобіжного заходу рахувати з 13 листопада 2023 року по 11 січня 2024 року.

Покласти на підозрюваногоОСОБА_5 обов`язки передбачені ст. 194 КПК України:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом;

-не відлучатися із населеного пункту, де вона проживає, а саме АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування з свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у цьому ж кримінальному провадженні.

Роз"яснити підозрюваномуОСОБА_5 , що в разі невиконання ним покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 ..

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в справі.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1