Провадження № 1-кс/202/1313/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

16 лютого 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження №0000913, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке погоджено з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження №0000913, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000913 від 28.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, з корисливих мотивів, умисно, організували незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, шляхом надання останньому порад, вказівок та обіцянки надати засіб, у вигляді внесення відомостей щодо ОСОБА_9 до інформаційної системи «Шлях».

Умисні дії, ОСОБА_4 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за ознаками організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, шляхом сприяння їх вчиненню порадами, та вказівками, вчиненого, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

12.02.2024 у порядку ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до інформації з бази даних ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що автомобіль марки «Volkswagen СС» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Санкція ч.3 ст.332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до дев`яти років з конфіскацією майна.

З метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, слідчий просить накласти арешт на автотранспортний засіб марки «Volkswagen СС», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий клопотання підтримала та просила задовольнити.

Підозрюваний та захисник заперечували щодо задоволення клопотання в частині користування транспортним засобом. Захисник надала письмові заперечення в який зазначила, що автомобіль придбаний у період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, а тому клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з можливістю користування автомобілем дружиною ОСОБА_4 - ОСОБА_10 . Наголошувала, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України не відповідає дійсності та є необґрунтованим. Просила дозволити право користування автомобілем марки «Volksvagen СС» днз НОМЕР_1 належному користувачу - ОСОБА_10 .

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

У провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000913 28.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

12.02.2024 у порядку ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (визначено ч. 2 ст. 170 КПК України).

У ч. 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КПК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Можливість накладення арешту на майно з метою забезпечення можливої конфіскації закон пов`язує з: 1)наявністю процесуального статусу підозрюваного в особи, щодо майна якої ставиться питання про арешт; 2)вказівка на конфіскацію як додатковий вид покарання в санкції статті Кримінального кодексу України, яка інкримінована підозрюваному; 3)належність підозрюваному майна, щодо якого ставиться питання про арешт, на праві власності.

Згідно матеріалів клопотання ОСОБА_4 перебуває у статусі підозрюваного у даному кримінальному провадженні. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК Українипідтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності.

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК Українивизначено обов`язковим додатковим покаранням конфіскацію майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Перелік майна, яке підлягає конфіскації, наведений у ч. 1 ст. 49 КВК України, згідно з якою конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до інформації з бази даних ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що автомобіль марки «Volkswagen СС» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує положення ч. 5 ст. 170 КПК України, відповідно до якої арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Виходячи із нормативного визначення арешту майна, останній можливий шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження ним.

Враховуючи наявний та встановлений ризик можливого відчуження майна, слідчий суддя погоджується, що невжиття заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту в частині заборони відчуження та розпорядження може призвести до можливості його передачі, відчуження на користь третіх осіб або до настання інших наслідків, які унеможливлять виконання судового рішення в частині конфіскації майна підозрюваного, якщо таке рішення буде постановлене за результатами судового розгляду цього кримінального провадження.

Розумність та співрозмірність обмеження права власності, на думку слідчого судді, відповідає завданням цього кримінального провадження, ураховуючи його стадію, характер інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 діяння та визначення конфіскації майна як безальтернативного виду покарання у санкції інкримінованої статті.

Отже, слідчий суддя вважає необхідним клопотання слідчого про накладання арешту в частині заборони відчуження та розпорядження майном на транспортний засіб марки марки «Volkswagen СС» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , задовольнити.

Вирішуючи питання щодо необхідності заборони користування транспортним засобом, слідчий суддя виходить з такого.

Завданням кримінального провадження є серед іншого, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також застосування належної правової процедури до кожного учасника (стаття 2 КПК України). При чому у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»). Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

Будь-яких доводів та доказів щодо необхідності обмеження права користування транспортним засобом, слідчим не зазначено.

Зважаючи на ризик відчуження підозрюваним майна, накладення арешту шляхом заборони його відчуження та розпорядження є достатньо дієвим засобом забезпечення кримінального провадження,а тому клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження №0000913, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen СС» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

У іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1