Справа № 464/4559/23
пр.№ 1-кп/464/485/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023 року м.Львів

Сихівського районний суд міста Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 464/4559/23, внесеному 06.07.23. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000578, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, українця, громадянина України, з освітою 9 класів, допризовника, не навчається, не працює, судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту: неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

учасником провадження потерпілий ОСОБА_7

з участю його сторін, психолога ОСОБА_8 , представника відділу «Служба у справах дітей» Сихівської РА ОСОБА_9 та інспектора з ювенальної превенції ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 -

-

в с т а н о в и в :

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 04 липня 2023 року о 23.50 год, перебуваючи поблизу будинку № 32 по вул.Антонича у м.Львові, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме майном потерпілого ОСОБА_11 - скутером білого кольору «SYM» моделі «ORBIT2» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (рама) НОМЕР_2 , вартістю 23392,29 грн, що знаходився біля вказаного будинку, реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний намір, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки з бажанням їх настання, умисно, з корисливих мотивів, таємно заволодів, шляхом штовхання та кочення з місця зберігання, вищевказаним транспортним засобом. Після цього обвинувачений відкотив вказаний скутер до місця свого фактичного проживання по АДРЕСА_2 , де помістив його до підвального приміщення, тим самим довів свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, до кінця, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду в сумі 23392,29 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачений винуватість свою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Ствердив, що, коли вчиняв злочин, не думав про наслідки. Проте запевняє суд, що усвідомив вчинене, подібного ніколи не вчинить, буде дотримуватися норм правопорядку і соціальної поведінки, за весь час до адміністративної чи кримінальної віповідальностей не притягувався, зростає і виховується у повноцінній сім`ї, де матір має на нього вплив. Хоче піти навчатися і працювати. Допоки неповнолітній, то ніхто не бажає його працевлаштовувати, незважаючи на згоду матері. Заподіяна шкода потерпілому відшкодована. Взяв участь у Програмі відновлення для неповнолітніх до Порядку реалізації пілотного проекту, яку пройшов успішно за участі психолога. Просить суд суворо не карати, надати єдиний шанс для виправлення під наглядом матері.

З огляду на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням заяв.

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.289 КК України, т.я. вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до ч.1 ст.105 КК України суд вправі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, визначених в частині другій цієї статті, за умови вчинення неповнолітнім злочину, який не відноситься до категорії тяжких або особливо тяжких злочинів, щирого розкаяння неповнолітнього у вчиненому ним злочині та подальшої бездоганної поведінки, які на момент постановлення вироку свідчать про те, що неповнолітній не потребує застосування покарання для досягнення мети виправлення.

Як роз`яснено у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2019 року у справі № 754/5884/19, згідно із ч.1 ст.105 КК України суд управі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов:

а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним;

б) неповнолітній щиро розкаявся;

в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття;

г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

У постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 161/7253/18 сформульовано правовий висновок про те, що підставою для звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності або від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру виступає можливість їх виправлення без призначення покарання. Можливість такого виправлення випливає з оцінки поведінки неповнолітнього до і після вчинення злочину, його ставлення до навчання, роботи та інших обставин, що свідчать про невелику небезпечність особи неповнолітнього. З метою забезпечення особливих потреб неповнолітніх правопорушників, які обумовлені недостатністю інтелектуального розвитку, життєвого досвіду, соціально-психологічними особливостями особи, законодавцем у положеннях ст.ст.97, 105, 106 КК України було передбачено можливість заміни кримінальної відповідальності або покарання примусовими заходами виховного характеру. Звільнення неповнолітнього від покарання на підставі ст.105 КК здійснюється вироком без призначення неповнолітньому конкретного покарання, передбаченого санкцією статті закону України про кримінальну відповідальність, за якою його було визнано винуватим.

Беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, у результаті якого шкода відшкодована, у зв`язку з чим потерпілий претензій до обвинуваченого не має, щире розкаяння у вчиненому обвинуваченого, який є неповнолітнім, про що свідчить вибачення перед потерпілим, та добровільне проходження програми відновлення для неповнолітніх, бездоганну посткримінальну поведінку, а саме: позитивну характеристику, непритягнення до жодного виду юридичної відповідальності і зразкове поводження у побуті, та зразкову поведінку під час судового провадження, неперебування під наглядом у жодних закладі чи установі, згідно з досудовою доповіддю ризик вчинення повторного кримінального правопорушення низький; суд уважає, що наявні достатні підстави для застосування примусових заходів виховного характеру. Наведене у сукупності свідчить, що на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання для досягнення мети виправлення.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням даних про особу обвинуваченого вважає необхідним застосувати до неповнолітнього обвинуваченого примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері до досягнення повноліття.

Про зазначене ствердили і сторони кримінального провадження під час виступу в дебатах, що і просили застосувати, а законний представник неповнолітнього обвинуваченого запевнила про свій авторитет, контроль і вплив на обвинуваченого, як сина, а відтак бажання передачі останнього під її нагляд до його повноліття. Про відсутність жодних перешкод у застосуванні ст.105 КК України у судовому засіданні запевнили психолог і представники відділу «Служба у справах дітей» Сихівської РА та ювенальної превенції ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Цивільний позов у провадженні не заявлено. Процесуальні витрати за наслідками їх сплати в загальному розмірі 5736 грн. згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 86 відсутні.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 24 липня 2023 року (справа № 464/4559/23, пр. № 1-кс/464/845/23, пр. № 1-кс/464/844/23), слід скасувати.

Речові докази, визнані постановами слідчого від: 18.07.23. диск з відеозаписом події, що зберігається при кримінальному провадженні, слід залишити при провадженні; 18.07.23. мобільний телефон «Самсунг J 7» білого кольору та сім-картку НОМЕР_3 , кросівки «Адідас» синього кольору, спортивні штани чорного кольору та футболку сірого кольору, що належать ОСОБА_3 , слід повернути по приналежності; 06.07.23. ключ до скутера «SYM» д.н.з. НОМЕР_1 , та 18.07.23. - скутер «SYM» д.н.з. НОМЕР_1 , що належать потерпілому, слід повернути ОСОБА_12 .

Запобіжний захід не застосовувався та клопотань про його обрання не надходило.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та у відповідності до ч.1 ст.105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 від покарання, застосувавши на підставі ч.2 ст.105 КК України до нього примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 24 липня 2023 року (справа № 464/4559/23, пр. № 1-кс/464/845/23, пр. № 1-кс/464/844/23), скасувати.

Речові докази, визнані постановами слідчого СВ ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області:

- від 06.07.23. ключ до скутера «SYM» д.н.з. НОМЕР_1 , та від 18.07.23. - скутер «SYM» д.н.з. НОМЕР_1 , що належать потерпілому, - повернути ОСОБА_12 ;

- від 18.07.23. диск з відеозаписом події - залишити при провадженні;

- від 18.07.23. мобільний телефон «Самсунг J 7» білого кольору та сім-картку НОМЕР_3 , кросівки «Адідас» синього кольору, спортивні штани чорного кольору та футболку сірого кольору, що належать ОСОБА_3 , повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_13