Справа № 277/115/24
УХВАЛА

іменем України

"15" лютого 2024 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи, відносно якої

розглядається клопотання ОСОБА_4

законного представника особи, відносно якої

розглядається клопотання ОСОБА_5

захисника особи, відносно якої

розглядається клопотання адвоката ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.11.2023 року за №0000081 відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Ємільчине Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працює, раніше судимий:

- 17.12.2020 року Ємільчинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.1 ст.309 до двох років обмеження волі

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України

в с т а н о в и в:

Згідно клопотання 21 жовтня 2023 року приблизно о 20 год. в коридорі домоволодіння ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин виникла суперечка між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Під час суперечки, без розриву в часі ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 та умисно наніс їй один удар кулаком лівої руки в область верхньої губи справа, внаслідок чого остання впала спиною на підлогу.

В результаті нанесеного удару ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани верхньої губи справа, синця на нижній щелепі справа, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

23 січня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №35-2024 від 23.01.2024 року: ОСОБА_4 виявляє клінічні ознаки органічного шизофреноподібного розладу інтоксикаційного ґенезу, афективно-маячний синдром, стан медикаментозного поліпшення, у вигляді: легковажності та примітивності суджень, заперечення зловживання алкоголем та ПАР, в`язкості, резонерства, маячних ідей величі, емоційної неадекватності, зниження вольового контролю поведінки, відсутності критики до свого стану, поведінки, до скоєного (шифр F 06.2 МКХ-10).

Наявні у ОСОБА_4 розлади з боку мислення, емоцій, волі, критичних здібностей позбавляють його здатності на даний час та позбавляли його здатності в період скоєння інкримінованого йому правопорушення усвідомлювати свої дії та керувати ними.

По своєму психічному стану ОСОБА_4 в даний час потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (відділення) зі звичайним наглядом, враховуючи структуру наявних у нього стійких психічних розладів, схильність до зловживання алкоголем, відсутність критики до скоєного та свого стану, мотивації на прийом підтримуючого лікування, соціальну дезадаптацію.

ОСОБА_4 на даний час потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги (відділення) зі звичайним наглядом.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 , зіславшись на обставини викладені в клопотанні.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечив проти застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

Захисник та законний представник особи, відносно якої розглядається клопотання не заперечили проти застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 .

Потерпіла в судовому засіданні щодо застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру не заперечила та показала, що дійсно 21.10.2023 року ОСОБА_4 наніс їй один удар кулаком у верхню губу, в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, які надані прокурором, суд приходить до переконання, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

У кримінальному провадженні підтверджено вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діянь передбачених ч.2 ст.125 КК України, а також необхідність застосування щодо нього такого виду примусового заходу медичного характеру, як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги (відділення) зі звичайним наглядом, що обґрунтовується наступними доказами:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.01.2024 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , згідно якого остання розповіла та за допомогою статиста показала про обставини та механізм нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ;

- висновком судово-медичної експертизи №10 від 12.01.2024 року відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: забійна рана верхньої губи справа, синець на нижній щелепі справа, які утворилися, не менш, як від одноразової дії тупого (тупих) предмету (предметів), не виключено, внаслідок удару рукою, що стиснута в кулак, можливо в термін та за обставин, що вказані в постанові і в протоколі проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_7 від 12.01.2024 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №35-2024 від 23.01.2024 року при даному психіатричному огляді, ОСОБА_4 виявляє клінічні ознаки органічного шизофреноподібного розладу інтоксикаційного генезу, афективно-маячний синдром, стан медикаментозного поліпшення, у вигляді: легковажності та примітивності суджень, заперечення зловживання алкоголем та ПАР, в`язкості, резонерства, маячних ідей величі, емоційної неадекватності, зниження вольового контролю поведінки, відсутності критики до свого стану, поведінки, до скоєного. Дані клінічні ознаки відповідають шифру F 06.2 МКХ-10 перегляду.

Наявні у ОСОБА_4 розлади з боку мислення, емоцій, волі, критичних здібностей позбавляють його здатності на даний час та позбавляли його здатності в період скоєння інкримінованого його злочину усвідомлювати свої дії та керувати ними.

По своєму психічному стану ОСОБА_4 в даний час потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (відділення) зі звичайним наглядом, враховуючи структуру наявних у нього стійких психічних розладів, схильність до зловживання алкоголем, відсутність критики до скоєного та свого стану, мотивації на прийом підтримуючого лікування, соціальну дезадаптацію.психічний розлад не належить до тимчасових розладів психічної діяльності.

ОСОБА_4 на даний час потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (відділення) зі звичайним наглядом.

На підставі встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 , не усвідомлюючи значення своїх дій та не маючи змоги керувати ними, тобто перебуваючи в стані неосудності, 21.10.2023 року приблизно о 20 год. в коридорі домоволодіння ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин виникла суперечка між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Під час суперечки, без розриву в часі ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 та умисно наніс їй один удар кулаком лівої руки в область верхньої губи справа, внаслідок чого остання впала спиною на підлогу.

В результаті нанесеного удару ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани верхньої губи справа, синця на нижній щелепі справа, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно частини 2 статті 19 Кримінального кодексу України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Статтею 92 КК України визначено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб:

1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння;

2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини;

3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру є обґрунтованим і підлягає задоволенню, а щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (відділення) зі звичайним наглядом, оскільки на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, він перебував у неосудному стані, у зв`язку із стражданням на органічний шизофреноподібний розладу інтоксикаційного ґенезу, афективно-маячний синдром (F06.2 МКХ-10). Даний психічний розлад не належить до тимчасових розладів психічної діяльності. В період вчинення інкримінованих йому діянь ОСОБА_4 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.19, 92-94 КК України, ст.ст.370, 372, 505, 513, 516 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000081 відносно ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Роз`яснити, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1