Справа № 202/3169/23
Провадження № 1-р/175/12/23
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

24 листопада 2023 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні: питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за клопотаннями прокурора ОСОБА_3 ; клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу та роз`яснення ухвали суду від 06.10.2023 року про продовження строку запобіжного заходу, у кримінальному провадженні №0000142 від 21.10.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Марганця Дніпропетровської області, із вищою освітою, ФОП, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимості не маючого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч. 3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Марганця Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч. 3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Марганця Дніпропетровської області, із середньо-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч. 3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця м. Марганця Дніпропетровської області, із повною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч. 3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, із неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч. 3 ст. 307, ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000142 від 21.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

Відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави ОСОБА_4 у розмірі 1610400,00 грн., а ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у розмірі 805200,00 грн., з огляду на те, що вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин у складі злочинної організації, передбачених ч.1,2 ст.255, ч.3 ст.307 КК України, та з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує їм у разі визнання винуватими, їх молодого віку, відсутності міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, проживання їх у м. Марганець, який розташований недалеко від зони бойових дій, що в сукупності дає підстави вважати про існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У зв`язку із закінченням двомісячного стоку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження тримання під вартою обвинувачених, з огляду на те, що на теперішній час розгляд кримінального провадження триває, встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики не зменшились.

Захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 , так як до клопотання не долучено жодного доказу на підтвердження зазначених в ньому обставин, а пред`явлене йому обвинувачення є незаконним. Ситуація з часу обрання запобіжного заходу значно змінилася, що повинен враховувати суд при розгляді даного питання. Зокрема, наявність інвалідності 3 групи у обвинуваченого, який потребує відповідних умов, але понад 15 місяців утримується під вартою, стан здоров`я його дитини, яка потребує постійної допомоги, також хворобу його матері, що перешкоджає допомагати по догляду за дитиною. Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника, додатково зазначив, що в умовах тримання під вартою він не отримує належної медичної допомоги на протязі значного часу. Також заначили про непомірний розмір визначеної судом застави, яка є для нього непомірною

Захисник ОСОБА_9 зазначив, що на теперішній час ризики вказані прокурором зменшилися, обвинувачені тривалий час тримаються під вартою, у зв`язку з чим просив суд застосувати до них більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшити розмір застави, який є непомірним для обвинувачених. Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали захисника та просили змінити запобіжний захід.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин в складі злочинної організації, за ознаками створення та керівництво такою організацією, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин в складі злочинної організації, передбачених ч.1,2 ст.255, ч.3 ст.307 КК України, за кожний із яких, у випадку визнання їх винуватими, передбачено покарання до 12 років позбавлення волі.

На теперішній час судовий розгляд триває, судом не допитані всі свідки, в тому числі конфіденційні дані яких було змінено під час досудового розслідування, не допитані і самі обвинувачені, судом не досліджені письмові докази, у зв`язку з чим закінчити судовий розгляд кримінального провадження, до спливу дії запобіжного заходу, неможливо.

З урахуванням встановлених під час обрання запобіжного заходу ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оцінюючи сукупність обставин, визначених ст. 178 КПК України, а саме тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, їх молодий вік, відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, проживання їх у м. Марганець, який розташований неподалік від зони бойових дій, суд вважає, що на теперішній час тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених у майбутньому та виконання покладених на них процесуальних обов`язків, який є виправданим та відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а тому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених слід продовжити на 60 днів.

Під час судового провадження обвинуваченим було визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави: ОСОБА_4 - 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Однак, до теперішнього часу застава обвинуваченими не сплачена, що свідчить про фінансову неспроможність обвинувачених сплатити визначену у такому розмірі заставу, доказів отримання ними значного доходу, будь-які інші дані про наявність у їх власності цінного майна чи інших активів суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що визначена судом застава обвинуваченим є непомірною для кожного з них та може порушити права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги характер і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , враховуючи дані про їх особу, їх майновий стан та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за можливе зменшити розмір застави ОСОБА_4 до 400, а ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до 200 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що у даному випадку буде пропорційним щодо їх осіб, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючим фактором, який зможе запобігти таким ризикам та не буде непомірною для обвинувачених з урахуванням викладеного вище.

Крім того, захисником ОСОБА_10 було заявлено клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, яке мотивоване тим, що ОСОБА_4 , будучи необґрунтовано обвинуваченим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, тримається під вартою понад 15 місяців, однак прокурором не зазначено нових обставин існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що необхідно для продовження застосування до ОСОБА_4 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`якого, з огляду на закінчення досудового розслідування, допиту багатьох свідків, прикладу належної поведінки ОСОБА_5 без застосування арешту, важкого стану здоров`я ОСОБА_11 та членів його сім`ї. Також, захисник в клопотанні звернув увагу суду, що з моменту обрання до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартої суттєво змінилися обставини його сім`ї, зокрема: у малолітньої дитини фатально погіршився стан здоров`я (отримано інвалідність підгруп А), дитина не здатна до жодного самообслуговування та пересування; бабуся, мати ОСОБА_4 , з 14.04.2023 року захворіла, та не може фізично доглядати дитину, допомагати їй пересуватися, займатися фізичними вправами та інше; мати дитини ОСОБА_12 , яка утримує сім`ю з огляду на дохід від підприємницької діяльності, не має можливості працювати, оскільки повинна доглядати дитину, а тому ОСОБА_4 є єдиною особою, яка може доглядати дитину аби дружина мала можливість утримувати сім`ю. Перебуваючи в СІЗО ОСОБА_4 не може піклуватись про своє здоров`я та доглядати дитину, щоб дружина могла продовжувала здійснювати підприємницьку діяльність.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника, прокурор заперечувала проти його задоволення, посилаючись на відсутність визначених законом обставин, які є підставою для зміни запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Згідно положень ч.ч. 1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що заявляючи клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт або інший більш м`який, захисник ОСОБА_10 не зазначає тих обставин, які виникли після прийняття або існували під час прийняття попереднього рішення про обрання йому запобіжного заходу, які не були враховані судом, та які є слушними для зміни йому запобіжного заходу. Всі зазначені адвокатом ОСОБА_10 в клопотанні обставини щодо сімейних обставин, стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 та членів його родини вже були предметом судового дослідження, під час розгляду судом попередніх клопотань про зміну запобіжного заходу захисників ОСОБА_4 ..

Також, в клопотанні захисника відсутні посилання на наявність достатніх підстав вважати, що змінилися, зникли чи зменшились ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу, а допитані в судовому засіданні під час розгляду клопотання свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , позитивно охарактеризувавши ОСОБА_4 не навели беззаперечних доводів того, що зазначені прокурором ризики не існують.

Посилання захисника ОСОБА_10 на відсутність судового контролю щодо продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою є безпідставним, оскільки обвинуваченим неодноразово оскаржувалися ухвали суду до апеляційної інстанції, яка не встановила підстав для їх скасування та зміни запобіжного заходу. Крім того, судом під час продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 було визначено альтернативний запобіжний захід заставу, на теперішній час яка становить 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який на думку суду зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку під час судового провадження.

Так само, доводи адвоката ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без належно обґрунтованого обвинувачення є неспроможними, оскільки саме в ході судового розгляду прокурором повинна доводитися винуватість особи у вчиненні інкримінованого правопорушення поза розумним сумнівом.

Таким чином, оскільки в обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу захисником ОСОБА_10 не наведено будь-яких нових даних, які б свідчили про необхідність зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , то й суд на даний час підстав для зміни запобіжного заходу, не вбачає.

Також, захисником ОСОБА_10 заявлено клопотання про роз`яснення ухвали суду про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 06.10.2023 року, а саме: на підставі чого, за відсутності доказів та матеріалів суд зробив висновки про наявність підстав для продовження тримання ОСОБА_4 під вартою та наявністю ризиків; з яких підстав та мотивів суд не діяв відповідно до вимог ст.184 КПК України та вимог п.5 Листа ВССУ від 04.04.2013 року №511-550/0/4-13, відповідно до яких за відсутності доданих до клопотання матеріалів, він має відмовит у його задоволенні; чому порушення вимоги ст.184 КПК України та права на захист, у вигляді ненадання матеріалів стороні захисту, всупереч вимог ст.2,7,9,87,321 КПК України суд не вважає таким, що вимагає його втручання та реагування у вигляді визнання порушення права на захист та істотне порушення КПК України та права людини; чому суд посилаючись на ст.372 КПК України, діяв всупереч її вимоги в ухвалі суду посилатися на докази та зазначати мотиви неврахування окремих доказів якими є стан здоров`я ОСОБА_4 та членів його родини, важкий матеріальний стантривале перебування під вартою, тощо; чому суд не керувався, а в ухвалі не зазначив вимоги ст.ст. 193, 194,196,199 КПК України; чому суд при прийнятті рішення не керувався наведеною захисником ОСОБА_10 практикою ВРП щодо правозастосування ст.106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», яка аналогічні дії визнала порушенням та звільненням за це низку суддів з посад; чому в своєму рішенні суддя взагалі не згадує про обґрунтованість підозри чи обвинувачення та не керується вимогами зазначеними вище, в контексті ст.9 та ЄСПЛ «Щокін проти України», відповідно до яких всі суперечності Закону мають тлумачитись і застосовуватись на користь обвинуваченого; на підставі яких доказів, на думку суду прокурор довів вимоги ст.194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів і чому такі докази, всупереч вимогам ст.194,196, 372 КПК України не наведені в судовому рішенні; чому суд при постановленні ухвали, без обґрунтування причин не керувався і діяв всупереч правової викладеної в рішенні від 15.06.2023 року ВП ВС в справі №800/582/16 якою аналогічні дії визнані порушенням, а дії ВРЮ щодо звільнення судді за такі дії законними; чи є в розумінні суду та з огляду на вимогу презумпції невинуватості, зміст обвинуваченого акту беззаперечним фактом скоєння ОСОБА_4 інкримінованих злочинів, доведеності ризиків, неможливості іншого запобіжного заходу ніж застосований; якщо ні, то чому суд розглядає виключно версію небезпеки ОСОБА_4 для суспільства і суспільних інтересів, і навіть не припускає версії його невинуватості і незаконного та безпідставного тримання під вартою на протязі року, та як така позиція відповідає вимозі рівності сторін; чи відповідає засадам презумпції невинуватості та неупередженості суду встановлення ОСОБА_4 розміру застави вдвічі більшого за максимальний розмір за умови вкрай важкого фінансового стану його сім`ї і ствердження в ухвалі суду про врахування відсутності у ОСОБА_4 постійного джерела доходу; чому за однакових умов інкримінування співорганізації дій ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та за наявності у першого та членів його сім`ї тяжких хвороб до ОСОБА_5 не застосовуються ствердження про ризики, а до першого застосовуються та як це відповідає Конституційним вимогам рівності всіх перед Законом та Судом; які інші ніж раніше підстави, наведені прокурором в клопотанні та рішенні суду, на підставі яких прийняті рішення про продовження тримання ОСОБА_4 під вартою; чи не є на думку суду продовження строків тримання під вартою на підставі тверджень поркурора про те, що нічого не змінилося квазіавтоматичним продовженням строків; чому вимога КСУ та ст.194 КПК України про наявність та обов`язковість перевірки обґрунтованої підозри судом не вважається судом обов`язковою для виконання; чому в своєму рішенні суддя взагалі не згадує рішення ЄСПЛ і діє всупереч позиції ЄСПЛ в справі «Дубецька та інші проти України» від 10.05.2011 року та в рішенні ВС від 07.08.2019 року №607/14707/17 проте, що практику ЄСПЛ не можна використовувати проти обвинуваченого; за умови що судом на протязі року перебування ОСОБА_4 під вартою нічого з цих вимог і повноважень не робилось, то в чому тоді полягає судовий контроль за діями правоохоронців та запобіганню незаконному обвинуваченню особи в контексті ст.2,87,193,206,321 КПК України; як такі дії та рішення суду відповідають позиції КСУ від 30.01.2003 року №3-рп/2003 Справа №1-12/2003 де заначено відстрочка судового контролю обмежують конституційне право людини на судовий захист, який є гарантією всіх прав і свобод людини та громадянина. .

Вирішуючи заяву захисника ОСОБА_10 про роз`яснення судового виходит з наступного.

Згідно ч.1 ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що необхідність у роз`ясненні судового рішення виникає у разі його нечіткості, неясності та незрозумілості для осіб, щодо яких воно постановлене, а також для тих осіб, яким належить його виконувати.

Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, при цьому не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.

Ухвала суду від 06.10.2023 року про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 будь-яких положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо її розуміння, не містить. Зміст ухвали відповідає вимогам кримінального процесуального закону, вона викладена у ясній формі, чітко та послідовно, зрозумілими реченнями та не містить у собі труднощів для розуміння її точного змісту.

Звернувшись до суду із заявою про роз`яснення ухвали від 06.10.2023 року захисник ОСОБА_10 просить роз`яснити питання, які не були предметом судового розгляду, що не передбачено ст. 380 КПК України.

За таких обставин, з огляду на те, що ухвала від 06.10.2020 року викладена у доступній та зрозумілій формі, з посиланням на мотиви прийняття рішення та норми діючого законодавства суд вважає, що підстав для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення відсутні.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Роуз Торія проти Іспанії, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії, параграф 32).

На підставі викладеного та керуючись ст.183,201, 331, 372, 380 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_10 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_10 про роз`яснення ухвали суду від 06.10.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська УВП (№4)» на 60 днів до 22 січня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 400 (чотириста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1073600,00 грн..

Продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська УВП (№4)» на 60 днів до 22 січня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536800,00 грн..

Продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська УВП (№4)» на 60 днів до 22 січня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536800,00 грн..

Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська УВП (№4)» на 60 днів до 22 січня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_8 заставу у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536800,00 грн..

Визначений розмір застави може бути внесений як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області: отримувач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, , рахунок UA0017442, відкритий в ДКСУ м. Київ (МФО 820172).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

В разі внесення застави обвинуваченим або заставодавцем зазначеного розміру, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) не відлучатись із міста проживання без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утримуватися від спілкування із свідками по даній кримінальній справі;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. З моменту звільнення з під-варти у зв`язку із внесенням застави, обвинувачений вважається таким, що до цього застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали направити в ДУ «Дніпровська УВП (№4)».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії.

Головуючий суддя ОСОБА_1