Справа № 347/2978/23
Провадження № 1-кп/347/265/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2023 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0000415 від 19.09.2023 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Старі Кути Косівського району Івано-Франківської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта базова загальна середня, не працевлаштований, розлучений, на утриманні має одну малолітню дитину, депутатом не обирався, відповідно до ст. 89 КК України не судимий;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним факт, що ОСОБА_4 вчинив незаконну порубку дерев у лісах, на територіях природно-заповідного фонду, що спричинило тяжкі наслідки.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, 09 вересня 2023 року, близько 08.00 годин, ОСОБА_4 вирішив здійснити незаконну порубку восьми дерев породи «Бук» у лісовому масиві, що знаходиться на відстані близько двох кілометрів, від місця його проживання, що в адміністративних межах с. Старі Кути Кутської територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області, у якому постійним лісокористувачем є Кобаківське лісництво Косівського районного підприємства «Райагроліс».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев, ОСОБА_4 маючи з собою бензопилу марки «Старт», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч встановленому порядку охорони, раціонального використання і відтворення лісових насаджень, як важливого елементу навколишнього природного середовища, без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів, перебуваючи в кварталі № 16 ділянка № 22 обходах № 4, 5 Кобаківського лісництво Косівського районного підприємства «Райагроліс», що входить до природно-заповідного фонду, за допомогою вищевказаної бензопили, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня до ступеня припинення росту, здійснив незаконну порубку 8 (восьми) сироростучих дерев породи «Бук» з діаметрами пнів біля шийки кореня 56 см., 67 см., 63 см., 81 см., 33 см., 44 см., 48 см., 38 см.

Надалі, ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії, незаконно спиляні дерева розпилив на колоди та самотужки доставив до місця свого проживання з метою використання в подальшому для власних потреб.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109-23/11414-ФХЕД від 03.10.2023 ОСОБА_4 спричинив навколишньому природному середовищу шкоду на суму 1918331, 82 грн. (один мільйон дев`ятсот вісімнадцять тисяч триста тридцять одна гривня 82 копійки).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 246 КК України визнав повністю. Пояснив, що дійсно в той день, зрубав деревину для опалення житлового будинку. Ствердив, що будинковолодіння в якому він проживає газофіковане, однак метою економії коштів вирішив опалювати деревиною. Про те, що рубав деревину в межах природо-заповідного фонду він не знав. За відповідним дозволом для здійснення рубки не звертався. Висловив жаль з приводу вчиненого. Просив його суворо не карати. Ствердив, що зробив для себе правильні висновки, подібного більше не вчинятиме. Цивільний позов визнав повністю, однак зазначив, що він непрацевлаштований, а відтак не матиме звідки сплачувати кошти за завдану шкоду. Однак в міру своїх можливостей буде шкоду відшкодовувати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Представник потерпілої особи ОСОБА_5 , в судовому засіданні заявлений цивільний позов в інтересах територіальної громади підтримала в повному обсязі, та просила позов задовольнити. Щодо призначеного покарання, то просила обвинуваченого суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Отже, своїми умисними діями, які виразились у незаконній порубці дерев у лісах, на територіях природно-заповідного фонду, що спричинило тяжкі наслідки, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 246 КК України.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає, що дії ОСОБА_4 , правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 246 КК України як незаконна порубка дерев у лісах, на територіях природно-заповідного фонду, що спричинило тяжкі наслідки.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, на обліку у лікарів психіатра та нарколога обвинувачений не перебуває, відповідно до ст. 89 КК України, раніше не судимий. Згідно характеристики виданої Старокутським старостинським округом ОСОБА_4 характеризується позитивно, скарг на його поведінку не поступало, не являється депутатом Кутської селищної ради. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_4 проживає в господарстві разом із своєю матір`ю, сестрою та племінниками.

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як на стадії досудового так і на стадії судового розгляду.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що в даному випадку обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з приписами ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши наведені обставини суд з урахуванням положень, зокрема ст. 75 КК приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.

Так, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, щиро розкаявся. Запевнив суд, що в подальшому буде відшкодовувати завдану шкоду по мірі можливості. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав повністю. Суд також враховує позицію прокурора, який вважав, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання.

Ураховуючи вищевикладене, суд доходить переконання, про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування реального покарання у вигляді позбавлення волі, та застосування до нього ст. 75 КК України, тобто - звільнення від відбування покарання з випробуванням, що найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. Бо контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надає можливість органу пробації аналізувати інформацію з метою визначення рівня ресоціалізації (виправлення засудженого).

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а також пункт 4 ч. 3 ст. 76 КК України виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Щодо тривалості іспитового строку, то суд зауважує, що іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки. Встановлення іспитового строку полягає і в тому, що за засудженою особою здійснюється контроль з боку органів виконання покарання. Крім того, іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Встановлення в даному випадку судом іспитового строку 2 (два) роки є виправданим з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, і достатнім для того щоб засуджений довів своє виправлення без реального відбування основного покарання.

Вирішуючи цивільний позов Кутської селищної ради про стягнення шкоди в розмірі 1 918 331, 82 грн. заподіяної державі внаслідок незаконної порубки дерев, суд зазначає наступне.

За змістом частини 1 статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з положеннями статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" - особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів, несуть відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, передбачена статтею 105 Лісового Кодексу України.

Згідно зі статтею 107 Лісового Кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Судом встановлено, що діями обвинуваченого завдано збитків державі незаконною порубкою дерев в розмірі 1 918 331, 82 грн., що випливає з встановлених у суді обставин кримінального провадження та підтверджується висновком експерта.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд доходить висновку, що цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на користь держави шкоди, заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев у розмірі 1 918 331, 82 грн. підлягає задоволенню, оскільки винуватість обвинуваченого у спричиненні державним інтересам в особі Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області злочинними діями матеріальної шкоди у вказаному розмірі встановлена під час судового розгляду кримінального провадження в суді, сума спричиненої шкоди обвинуваченим не оспорюється та цивільний позов визнаний обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання обраний обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування залишити до набрання вироком законної сили без зміни.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 349, 368, 371, 373, 374, ч.5 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 , ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання обраний обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування залишити до набрання вироком законної сили без зміни.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати за проведення експертизи в розмірі 1 912 грн.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Косівського районного суду від 20.09.2023 року на автомобіль марки ГАЗ-66, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із навантаженою на кузові автомобіля лісо деревиною породи бук, яка розпиляна на колоди довжиною 1,20 м., приблизною кубомасою 3,5 м3. скасувати.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Косівського районного суду від 17.10.2023 року на бензопилу марки «Старт», темно синього кольору, та дрова породи бук приблизною кількістю 4м3., - скасувати

Речові докази:

- автомобіль марки ГАЗ-66, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути законному володільцю;

- лісодеревину породи бук, яка розпиляна на колоди довжиною 1,20 м., приблизною кубомасою 3,5 м3., і яка передано на відповідальне зберігання в Косівський РВП ГУНП в Івано- Франківській області - конфіскувати в дохід держави;

- бензопилу марки «Старт», темно синього кольору, яка передана на відповідальне зберігання в камеру зберігання речових доказів Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області конфіскувати в дохід держави;

- дрова породи бук приблизною кількістю 4м3., які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 конфіскувати в дохід держави.

Цивільний позов Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням в розмірі 1 918 331 (один мільйон дев`ятсот вісімнадцять тисяч триста тридцять одну) гривню 82 копійки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1