Справа № 159/6302/23
Провадження № 1-кп/159/612/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження №0000357 від 09 вересня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковель Волинської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, не працює, не судимий в силу ст.89 КК України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.07.2009 року ОСОБА_2 зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі 300 (триста) гривен на дитину щомісячно, починаючи з 01.06.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Будучи ознайомленим із вказаним судовим рішенням, знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , в період часу з 01.09.2020 по 01.09.2023 року, злісно ухилявся від сплати вищевказаних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 46906 (сорок шість тисяч дев`ятсот шість гривень нуль копійок) грн., що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Так, ОСОБА_2 у вказаний період часу, будучи працездатним, не маючи жодних обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги державного виконавця Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУЮ про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2009 року, порушуючи вимоги ст.51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, в центр зайнятості з приводу працевлаштування не звертався, офіційно не працевлаштовувався, у встановленому законом порядку інвалідом не визнаний, аліменти не виплачував, внаслідок чого за вказаний вище період утворилась заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітньої дитини.

Загальна сума заборгованості за весь період ухилення від сплати аліментів, згідно довідки-розрахунку Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУЮ станом на 01.09.2023 року становить 84558 грн. 47 коп. (вісімсот чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят вісім гривень сорок сім копійок).

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

20.10.2023 року від Ковельської окружної прокуратури для розгляду у спрощеному провадженні до суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000357 від 09.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.1 ст.164 КК України з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, з матеріалами досудового розслідування, заявою ОСОБА_2 про визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, заявою потерпілої ОСОБА_3 з згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згодою на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Як вбачається із заяви обвинуваченого ОСОБА_2 , обвинувачений ОСОБА_2 безперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, тобто у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті та ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, просить призначити покарання у виді обмеження волі з мінімальним іспитовим терміном.

Добровільність безперечного визнання винуватості ОСОБА_2 його згоду зі встановленими в результаті розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності підтверджено захисником адвокатом ОСОБА_5 .

Як вбачається із заяви потерпілої ОСОБА_3 , потерпіла згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті та ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, просить призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі з мінімальним іспитовим терміном.

В зв`язку з тим, що обвинуваченим та потерпілою не оспорюється встановлені під час дізнання обставини, сумнівів у добровільності їх позиції немає, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 обвинувачується у скоєнні кримінального проступку, заяву обвинуваченого та потерпілої, їх згоду та клопотання прокурора, суд вважає доцільним розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Фактичні обставини встановлені досудовим розслідуванням обвинуваченим та потерпілою визнані та не оспорюються, а тому суд вважає їх доведеними.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження суд вважає, винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 доведена повністю.

Скоєне ОСОБА_2 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а саме скоєння кримінального проступку, конкретні обставини провадження, дані про особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст.89 КК України, за місцем мешкання характеризується задовільно, не одружений, не працює.

В якості обставини, яка пом`якшує ОСОБА_2 покарання, суд визнає щире каяття.

З урахуванням викладеного, враховуючі ступень тяжкості кримінального правопорушення, а саме скоєння кримінального проступку, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд вважає виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливим без ізоляції від суспільства та відповідно до ст.75 КК України без відбуття покарання з іспитовим строком.

Керуючись ст.ст.368-376, 381-382 КПК України,

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та на підставі вказаного закону призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання звільнити з випробувальним строком на один рік, якщо ОСОБА_2 не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; 3) не виїжджати за межі України без узгодження з уповноваженим органом з питань пробації, 4) працевлаштуватись або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватись, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.381,382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження.

Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті

Суддя:ОСОБА_1