Справа № 541/4417/23
Провадження № 1-кс/541/1295/2023
У Х В А Л А

19 грудня 2023 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миргород матеріали клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001425 від 10.12.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 246, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

18 грудня 2023 року на адресу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 датоване 15.12.2023 року про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання вказано, що слідчим відділенням Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001425 від 10.12.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 246, ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 10.12.2023 о 10 год. 00 хв., надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що за адресою Полтавська область, Великобагачанський район, с. Михайлівка, поблизу сільського кладовища, невстановлені особи здійснюють порубку дерев породи клен та акація.

В подальшому, 14.12.2023 на тому ж місці було виявлено незаконну порубку деревини породи клен 11 шт. різних порід та діаметрів.

14.12.2023 проведено огляд місця події в межах населеного пункту с. Михайлівка, Миргородського району Полтавської області, з координатами 49°54'42.0"N НОМЕР_1 , де виявлено та вилучено: бензопилу марки «Stihl» без номерна; каністру, об`ємом 4 л., з рідиною чорного кольору - помістивши для зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області в сел. Велика Багачка, вул. Шевченка, 103 Миргородського району Полтавської області; автомобіль марки «ЗІЛ», д.н.з. НОМЕР_2 зеленого кольору; деревину породи клен, загальним об`ємом 3,069 м3- помістивши для зберігання до території ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області в сел. Велика Багачка, вул. Шевченка, 103 Миргородського району Полтавської області.

14.12.2023 постановою слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню: бензопилу марки «Stihl» без номерна; каністру, об`ємом 4 л., з рідиною чорного кольору ; автомобіль марки «ЗІЛ», д.н.з. НОМЕР_2 зеленого кольору; деревину породи клен, загальним об`ємом 3,069 м3..

Підтверджуючих документів, а саме лісорубного квитка або будь-яких дозвільних документів на здійснення вирубки деревини особи, які перебували на місця події, під час проведення слідчих дій не надали, від дачі будь-яких пояснень відмовились згідно ст. 63 Конституції України.

Таким чином, власників вилучених в ході проведення огляду речових доказів, а саме бензопили марки «Stihl», каністри, об`ємом 4 л., з рідиною чорного кольору на даний час не встановлено.

Разом з тим, згідно заяви Гоголівської селищної ради Миргородського району порубка деревини здійснена на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0511, яка знаходиться в комунальній власності в межах населеного пункту с. Михайлівка Миргородського району Полтавської області.

Отже, власником вилученої деревини породи клен, загальним об`ємом 3,069 м? є Гоголівська селищна рада Миргородського району.

Під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході огляду місця події 14.12.2023 майно, для подальших проведень досліджень та експертиз, збереження речових доказів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задоволити.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вважав, що транспортний зсіб, а саме автомобіль марки «ЗІЛ» не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тому у задоволені клопотання просив відмовити.

Власник майна ОСОБА_4 підтримав думку свого адвоката.

Представник Гоголівської сільської ради свого представника в судове засіання не направив, заяв, клопотань не подав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши клопотання та копії матеріалів долучених до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0001425 від 10.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 246, ч. 4 ст. 185 КК України, в ході якого під час проведення огляду місця події в межах населеного пункту с. Михайлівка, Миргородського району Полтавської області, з координатами 49°54'42.0"N НОМЕР_1 , де виявлено та вилучено: бензопилу марки «Stihl» без номерна; каністру, об`ємом 4 л., з рідиною чорного кольору (власник яких не встановлено), автомобіль марки «ЗІЛ», д.н.з. НОМЕР_2 зеленого кольору, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 29.04.2022 є ОСОБА_4 ; деревину породи клен, загальним об`ємом 3,069 м3, власником якої є Гоголівська селищна рада Миргородського району Полтавської області.

Постановою слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 14.12.2023 вилучене майно бензопилу марки «Stihl» оранжевого кольору; каністру, об`ємом 4 л. з рідиною чорного кольору, автомобіль марки «ЗІЛ», д.н.з. НОМЕР_2 зеленого кольору, деревину породи клен, загальним об`ємом 3,069 м3 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню та визначено місце його зберігання кімнату зберігання речових доказів ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області в сел.Велика Багачка, вул. Шевченка, 103 Миргородського району Полтавської області та майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою сел.Велика Багачка, вул. Шевченка, 103 Миргородського району Полтавської області відповідно.

Клопотання направлено до Миргородського районного суду засобами поштового зв`язку 15.12.2023 року, тобто в строки, передбачені ч.5 ст. 171 КПК України.

Виходячи з положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів клопотання, по даному кримінальному провадженню підозра будь-якій особі на час розгляду клопотання, не висувалася, матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням, не встановлена, однак, враховуючи, що майно, про арешт якого заявлено клопотання, є речовим доказом по кримінальному провадженню, мета, з якою застосовується арешт майна, зокрема збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження, слідчий суддя вважає, що твердження прокурора про необхідність арешту майна як речового доказу відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, клопотання є цілком вмотивованим і ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, так як у досудового слідства є законні підстави вважати, що вилучене майно є речовим доказом, може містити інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, слідчий суддя враховує судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 173КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора частково, наклавши арешт на бензопилу марки «Stihl» без номеру; каністру, об`ємом 4 л., з рідиною чорного кольору, деревину породи клен, загальним об`ємом 3,069 м3, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування власниками, до скасування арешту майна, а також наклавши арешт на автомобіль марки «ЗІЛ» д.н.з. НОМЕР_2 зеленого кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 29.04.2022 належить ОСОБА_4 , шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження власником цим автомобілем, передавши його на зберігання ОСОБА_4 .

Право користування цим транспортними засобами не буде перешкоджати проведенню слідчих дій, оскільки залишає за собою право збереження речового доказу у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України такий вид покарання, як конфіскація не передбачений. Згідно зі ст. 96-1 КК України це майно не підлягає спеціальній конфіскації.

Вищезазначений захід забезпечення кримінального провадження, на думку слідчого судді, є в даному випадку співрозмірним з тими обмеженнями, які існують під час досудового розслідування, необхідними для всебічного, повного встановлення обставин кримінального правопорушення. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Одночасно суд роз`яснює власнику майна, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України , арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання в частині визначення місця зберігання речових доказів до задоволення не підлягає, оскільки воно вже визначено постановою слідчого від 14.12.2023.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 8, 86, 89, 94, 170, 171-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, задовольнити частково.

Накласти арешт на: бензопилу марки «Stihl» без номеру; каністру, об`ємом 4 л., з рідиною чорного кольору, деревину породи клен, загальним об`ємом 3,069 м3, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування власником, до скасування арешту майна.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження власником тимчасово вилученого майна на автомобіль марки «ЗІЛ» д.н.з. НОМЕР_2 зеленого кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 29.04.2022 належить ОСОБА_4 .

Передати автомобіль на зберігання власнику.

Зобов`язати ОСОБА_4 за першою вимогою слідчого, прокурора або суду надати вказаний транспортний засіб.

Копію цієї ухвали для виконання вручити прокурору, який звернувся з даним клопотанням.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлений 20.12.2023.

Слідчий суддяОСОБА_1