Справа № 302/1985/23
Провадження № 1-кп/302/189/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2023смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження №0000169 відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Торунь Міжгірського району Закарпатської області, який має повну загальну освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 на посаді стрільця помічника гранатометника першої штурмової роти, солдата, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

03.11.2023, близько 22-45 год., солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вдома за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 , затіяв сварку із ОСОБА_5 , в ході якої, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх можливі суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, на ґрунті особистих неприязних відносин, вихопив із рук останньої алюмінієву підлокітну милицю, руків`ям якої завдав ОСОБА_5 один удар в область голови, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді садна на шкірних покривах волосистої частини тім`яної ділянки справа, які кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності, згідно з п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, що кваліфікується як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно із заявою ОСОБА_4 від 08.11.2023 року, яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. При цьому, ОСОБА_4 ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно положень ч.2 ст.302 КПК України, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно із заявою потерпілої ОСОБА_5 від 08.11.2023 року, потерпіла не заперечує проти розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акту за його відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Згідно з ч.2 ст.302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

На підставі ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, та за відсутності учасників судового провадження і ухвалити вирок.

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості. При цьому, суд дослідив матеріали кримінального провадження, а саме: Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169 від 04.11.2023 (а.с.1-2), протокол прийняття заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 03.11.2023 року (а.с.10), письмові пояснення ОСОБА_7 (а.с.11), письмові пояснення ОСОБА_5 (а.с.12), постанову про призначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні від 04.11.2023 року (а.с.6-7), висновок судово-медичної експертизи № 107-м від 06.11.2023 року, складений судово-медичним експертом Хустського районного відділення СМЕ ОСОБА_8 (а.с.23-24), постанову про визнання потерпілою ОСОБА_5 (а.с.16), протокол допиту потерпілої ОСОБА_5 від 06.11.2023 року (а.с.19-21), повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 01.11.2023 року (а.с.37-39), протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 08.11.2023 року (а.с.61-63), постанову від 08.11.2023 року про доручення призначення адвоката (а.с.68), доручення за № 007-70002879 від 08.11.2023 року про надання безоплатної вторинної правової допомоги захисником адвокатом ОСОБА_6 (а.с.69), характеризуючи матеріали відносно обвинуваченого ОСОБА_4 (а.с.39-51).

Вивчивши обвинувальний акт, додані до нього заяви обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , матеріали досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, суд вважає, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) за тих обставин, як вони викладені в обвинувальному акті, та ці обставини жодною стороною не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, у тому числі щодо беззаперечного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.1 ст.125 КК України, який кваліфікується як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що відповідно до положень ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується ч.2 ст.50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого ним кримінального проступку, його наслідки, які не є тяжкими, спосіб вчинення такого і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення кримінального проступку, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий в силу ст..89 КК України, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи (домашнє насильство), та знову вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи та який, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, що суд відносить до обставин, які пом`якшують його покарання. До обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення щодо особи похилого віку ОСОБА_9 , 1958 року народження та вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 на теперішній час є військовослужбовцем, має постійне місце реєстрації та місце фактичного проживання, за яким ОСОБА_4 проживає разом. з співмешканкою ОСОБА_10 та її дітьми з 2007 року, конфліктних ситуацій з сусідами та односельцями не було, проте були нарікання на нього з боку співмешканки з приводу того, що ОСОБА_4 , приходить додому в нетверезому стані, веде себе агресивно, що вбачається з характеристики Соймівського старостинського округу Хустського району Закарпатської області Міжгірської селищної ради за вих..№347 від 06.11.2023 року (а.с.50), на диспансерному обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра ОСОБА_4 не перебуває, що слідує з інформації КНП ЛПУ «Міжгірська районна лікарня» від 06.11.2023 року (а.с.48), певної групи інвалідності ОСОБА_4 немає, хронічні захворювання відсутні.

З урахуванням тяжкості та обставин вчинення кримінального проступку, а також враховуючи особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, а також щире каяття у скоєному, відсутність на теперішній час матеріальних та/або моральних претензій до обвинуваченого з боку потерпілої ОСОБА_5 , тому з урахуванням пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з ізоляцією його від суспільства та знаходить підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання за скоєння кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у вигляді штрафу в дохід держави в максимальних межах санкції ч.1 ст.125 КК України, а саме у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, суд приходить до висновку, що даний вид покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідає тяжкості кримінального правопорушення (проступку) та особі обвинуваченого ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме алюмінієву підлокітну милицю синього кольору, яка знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_9 , згідно розписки (а.с.29), суд вважає за необхідне залишити потерпілій за належністю.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.302,368,370,374,381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази у даному кримінальному провадженні - алюмінієву підлокітну милицю (милиця з опорою на лікоть) синього кольору, яка знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_9 , згідно розписки від 06.11.2023 (а.с.29) - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст.381,382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня винесення вироку. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_11