Справа № 624/867/23
провадження № 1-кп/624/76/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кегичівського районного суду Харківської області (смт. Кегичівка, Харківської області) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за №0000815 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Коханівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, розлученою, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення: прокурора Кегичівського відділу Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту: обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Так, 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено 26.03.2022 на 30 діб.

Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено 25.04.2022 на 30 діб.

Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб.

Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб.

Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб.

Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб.

Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану з 20 травня 2023 року продовжено на 90 діб.

Отже, з 24.02.2022 та станом на 01.08.2023 в Україні діє правовий режим воєнного стану.

Судом встановлено, що 01.08.2023, близько 20:50 години, ОСОБА_3 , маючи намір на викрадення чужого майна, діючи таємно, умисно, з корисних мотивів, шляхом вільного доступу, викрала велосипед "ARDIS 28 СТВ СТ BETTY", який стояв поблизу магазину «Посад», розташованого по вул. 1-го Травня смт. Кегичівка Красноградського району Харківської області, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 10350 грн. Після цього ОСОБА_3 розпорядилася викраденим на свій розсуд.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялася та розповіла про обставини скоєного кримінального правопорушення так, як про них зазначено в обвинувальному акті. Викрадене майно потерпілому повернуто.

Так, обвинувачена не оспорюючи час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 185 КК України, вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялася. Обвинувачена повідомила суду, що злочин вчинила з корисливих мотивів, завдану шкоду потерпілому відшкодувала, викрадене майно повернуто.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що не був очевидцем події кримінального правопорушення, а тому не може надати суду покази, які б мали значення для встановлення обставин вчинення злочину.

Визнавальні свідчення обвинуваченої суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодилась з правовою кваліфікацією своїх дій, її свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченої, роз`яснивши їй положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченої, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченої.

Суд, заслухавши обвинувачену та дослідивши всі наявні матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що вина останньої у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, є доведеною поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачена ОСОБА_3 винна у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачена ОСОБА_3 скоїла тяжкий злочин.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, відношення обвинуваченої до скоєного, яка критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога, органу пробації не перебуває.

Обвинувачена ОСОБА_3 з`явилася для участі у підготовці досудової доповіді.

Оцінка виявила середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 , без позбавлення волі можливе та не становитиме високої небезпеки для суспільства ( в тому числі для окремих осіб). У разі, звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язку, відповідно до п. 2, ч. 3 ст. 76 КК України.

Також суд враховує те, що кримінальним правопорушенням потерпілому завдано матеріальну шкоду на загальну суму 10350 гривень, яку потерпілому відшкодовано, шляхом повернення викраденого майна.

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України, пом`якшує покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому суд враховує практику Верховного Суду, згідно з якою щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди (постанова Верховного Суду від 15.11.2021р. у справі № 199/6365/19).

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченій не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшує суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. На думку органу пробації виправлення обвинуваченої без позбавлення волі можливе та не становитиме та не становитиме високої небезпеки для суспільства. У разі, звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язку, відповідно до п. 2, ч. 3 ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченій покарання, у межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Однак, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, дані які характеризують особу обвинуваченої, наявність обставин, які впливають на призначення покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, наслідки протиправної діяльності обвинуваченої, обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, вартість викраденого обвинуваченою майна та його значимість для потерпілого, а також те, що в результаті протиправних дій обвинуваченої тяжких наслідків не настало, завдана обвинуваченою шкода є цілком поправна, викрадене майно повернуто потерпілому, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції її від суспільства, з застосуванням до неї положень ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої судом не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Крім цього, суд, вважає за необхідне зняти арешт з речових доказів по справі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.08.2023 ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області був накладений арешт на велосипед «Ардіс» чорного кольору.

В зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , винною в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та піддати її покаранню у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до обвинуваченої до набрання вироку законної сили не обирати.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 17.08.2023, на велосипед «Ардіс».

Речовий доказ велосипед «Ардіс», який переданий на зберігання до штрафмайданчика СПД №1 ВП №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області (смт. Кегичівка, вул. Волошина 26) повернути потерпілому ОСОБА_5 як законному володільцю.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1