Справа №949/959/23
Провадження №1-кп/949/208/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000081 від 16 березня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Осова Сарненського району Рівненської області, зареєстрованої та фактично проживаючої по АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, пенсіонерки, одруженої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2023 року, біля 14 год., ОСОБА_4 , знаходячись в будинку за місцем проживання, що розташований по АДРЕСА_1 , де перебуваючи в кухонній кімнаті, під час словесного конфлікту із чоловіком ОСОБА_5 , що виник на побутовому ґрунті, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно нанесла останньому одних удар ножем в область живота, внаслідок чого заподіяла ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної з рівними краями, гострими кутами в межах епігастральної ділянки рани з продовженням раневого каналу вглибину черевної порожнини, з ушкодженням судин по ходу раневого каналу, з ознаками внутрішньочеревної кровотечі, з ушкодженням ділянки діафрагмальної поверхні лівої долі печінки, які згідно висновку експерта відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Будучи допитаною в ході судового розгляду в якості обвинуваченої, ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.121 КК України визнала повністю, щиро розкаялась та дала суду показання, які повністю підтверджують встановлені судом фактичні обставини скоєння злочину, додатково пояснила, що 16 березня 2023 року в будинку за місцем проживання у неї з чоловіком виник конфлікт, під час якого вона взяла кухонний ніж та нанесла один удар останньому в ділянку живота, після чого викликала швидку. Додатково вказала, що вона шкодує, що так сталося. При обранні міри покарання погодилася з думкою прокурора.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 16 березня 2023 року у нього з дружиною ОСОБА_4 виник конфлікт, в ході якого остання вдарила його ножем. Додатково пояснив, що конфлікт він спровокував сам, будь-яких претензій майнового характеру до обвинуваченої не має, не наполягає на суворій мірі покарання.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала себе винною, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену від відбування покарання з іспитовим строком один рік, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Судом зроблений висновок про те, що вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй діяння, що виразилось в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, доведено повністю, а тому суд кваліфікує її дії за ч.1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнала себе винною відповідно до ст. 12 КК є тяжким злочином.

Характеризуючи особу обвинуваченої ОСОБА_4 , суд враховує те, що вона раніше не судима (а.п.58) на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.п.60), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.57).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , визначених ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та щодо подружжя.

Суд враховує також те, що сама по собі тяжкість інкримінованого злочину, при відсутності інших об`єктивних та суб`єктивних обставин, які в сукупності не створюють обґрунтованої впевненості судді в обов`язковій ізоляції підсудної від суспільства, необхідності обрання обвинуваченій більш тяжкого виду покарання, не може свідчити за його беззастережним обранням, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

А тому суд вважає, що наведені вище пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченої істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину та суттєво впливають на призначення покарання.

Отже, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючі та обтяжуючу покарання обставини. Крім того, судом враховується думка прокурора, думка потерпілого щодо виду та міри покарання обвинуваченій, які не наполягали на його суворості та ізоляції обвинуваченої від суспільства, потерпілий вказав, що вони дійсно примирились, будь-яких претензій до неї не має, а тому суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, наближене до мінімальної межі, в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.121 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання обвинуваченій, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією захисту прав людини і основоположних свобод та відповідатиме особі ОСОБА_4 .

Також суд, враховуючи характеризуючі дані про винну особу, яка позитивно характеризується за місцем проживання, яка раніше не судима, є пенсіонеркою, одруженою, її поведінку до і після вчинення злочину, а також те, що вона повністю визнавши свою вину, щиро розкаялася, надала показання в судовому засіданні щодо обставин вчиненого нею кримінального правопорушення, що свідчить про її небайдужість до наслідків, що настали, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без відбування покарання у виді позбавлення волі і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, із встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості злочину та особі обвинуваченої, сприяти виправленню та попередженню у вчиненні нею нових злочинів.

Процесуальні витрати відсутні.

Майнової шкоди не завдано.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 на стадії судового розгляду не обиралися.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Керуючись ст.75 КК України, звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк засудженій ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- кухонний ніж та частину простирадла зі слідами бурого кольору, доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП України в Рівненській області - знищити.

- джинси синього кольору, кофту зеленого кольору, чоловічий светр коричневого кольору, кофту синього кольору та сорочку в клітинку , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП України в Рівненській області - повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1 .