Справа № 489/1906/23
Провадження № 1-кп/489/777/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

15 листопада 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №0000247 від 03.03.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, офіційно неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останні рази: 06.09.2017 Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 14.10.2022 Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,

встановив:

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до вимог ч. 4 ст. З СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Під сімейними відносинами розуміються суспільні відносини, що врегульовані нормами сімейного права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 СК України сімейний кодекс, серед інших, регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між батьками та дітьми.

Психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є співмешканкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, відповідно до якої кожна людина має право на особисту недоторканність, а також вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_6 , з якою проживає в одному помешканні за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань останньої.

Так, 22.01.2022 року о 18:20 год. ОСОБА_3 , перебуваючи з місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство відносно співмешканки ОСОБА_6 , а саме: ображав, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, у зв`язку з чим ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.05.2022 у справі № 489/830/22 та закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків передбачених статтею 38 КУпАП України.

Крім того, 13.07.2022 о 14:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство відносно співмешканки ОСОБА_6 , а саме: ображав та висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, у зв`язку з чим ОСОБА_3 постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.09.2022 у справі № 489/2107/22 визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

Також, 04.01.2023 о 08:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство відносно співмешканки ОСОБА_6 , а саме: ображав та висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, у зв`язку з чим ОСОБА_3 постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.02.2023 у справі № 489/381/23 визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Також, 03.02.2023 близько 14.30 годин ОСОБА_3 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків наніс співмешканці ОСОБА_6 декілька ударів ногами та руками, а також скляною банкою, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, забійної рани голови, синця поперекової ділянки справа, які за ступені тяжкості відносяться де категорії легких тілесних ушкоджень.

Також, 06.01.2023 о 18:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 а саме: висловлювався в адресу останньої нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 було завдано психологічних страждань, погіршилась якість її життя, що виразилось у втраті енергійності, втомі, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій на підставі постійних негативних переживань.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, емоційної залежності, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті, зазначивши про те, що дійсно між ним та його співмешканкою ОСОБА_6 протягом 2022-2023 років виникали сімейні сварки, під час яких він ображав останню та погрожував їй. За вчинені діяння відносно нього складалися протоколи про адміністративні правопорушення та постановами суду він був притягнутий до адміністративної відповідальності. У судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив про своє розкаяння, попросив вибачення у потерпілої та запевнив останню, що став на шлях виправлення та не допустить протиправних діянь щодо неї в майбутньому, засудив свої дії, зазначив, що після останньої, вказаної в обвинувальному акті сварки, він жодного разу не сварився з потерпілою та продовжує проживати з нею.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні надала показання про те, що протягом одинадцяти років проживає однією сім`єю разом із співмешканцем ОСОБА_3 . Протягом 2022року - напочатку 2023 років між ними неодноразово виникали сварки з різних причин, під час яких ОСОБА_3 погрожував їй та ображав її, а також застосовував насильство, внаслідок чого вона була змушена звертатися до правоохоронних органів із відповідними заявами. Крім того, під час однієї із сварок ОСОБА_3 заподіяв їй тілесні ушкодження, за наслідком чого був притягнутий до кримінальної відповідальності. Поліцейські неодноразово складали відносно ОСОБА_3 протоколи про вчинення домашнього насильства за її заявами. Після вчинення останньої за часом сварки на початку 2023 року з ОСОБА_3 вони продовжують проживати разом, він змінив своє ставлення до неї, став більш лагідним. Тому при призначенні покарання просила суворо його не карати.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_6 звернулася до поліції та просила вжити заходів до її співмешканця ОСОБА_3 , який систематично вчиняє відносно неї акти домашнього насильства.

Згідно з копією постанови Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.09.2022 у справі № 489/2107/22 та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №461756 від 15.07.2022, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення 13.07.2022 домашнього насильства відносно ОСОБА_6 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Відповідно до копії постанови Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.05.2022 у справі № 3/489/803/22, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення 22.01.2022 домашнього насильства відносно ОСОБА_6 та провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з копією постанови Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.02.2023 у справі № 489/381/23 та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №168805 від 04.01.2023, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення 04.01.2023 домашнього насильства відносно ОСОБА_6 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, емоційної залежності.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, лікування у лікаря психіатра не проходив, за медичною допомогою не звертався. Лікувався у лікаря нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю та канабіноїдів», раніше неодноразово судимий та вчинив вказаний злочин в період звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обставиною, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире розкаяння, яке полягає у тому, що на час розгляду справи судом поведінка останнього змінилася, він став на шлях виправлення, оскільки не вчинив нової сварки та домашнього насильства з потерпілою після вчинення останнього за часом інкримінованого йому епізоду домашнього насильства, що підтвердила також і потерпіла в судовому засіданні; засудив свої дії, попросив вибачення у потерпілої та запевнив її та суд про неприпустимість вчинення домашнього насильства в майбутньому.

До обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд відносить рецидив кримінальних правопорушень.

З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який щиро розкаявся, примирився з потерпілою, неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в період іспитового строку, відсутності будь-яких претензій з боку потерпілої, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ураховуючи позицію державного обвинувача щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, що виключає будь-яку можливість повторного звільнення від відбування покарання з випробуванням особи, яка вчинила нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, у виді обмеження волі, оскільки інші види покарання є недостатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.10.2022, після ухвалення якого ним було вчинене дане кримінальне правопорушення.

При цьому, на переконання суду, відсутні підстави для призначення ОСОБА_3 остаточного покарання з урахуванням вироку Центрального районного суду міста Миколаєва від 20.02.2023 з таких підстав.

Так, станом на час ухвалення даного вироку вирок Центрального районного суду міста Миколаєва від 20.02.2023 не набрав законної сили, оскільки оскаржується в апеляційному порядку.

Натомість згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.

Також відповідно до закріпленого у статті 17 КПК України принципу презумпції невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Системний аналіз вказаних положень Основного Закону України та КПК України свідчить про те, що єдиною підставою для підтвердження факту винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення є обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки прокурор не подавав відповідне клопотання про це.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки три місяці.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.10.2022 у справі № 489/1996/22, остаточно до відбуття визначивши ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк два роки шість місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1