Справа № 944/5845/22
Провадження №1-кп/944/647/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2023м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000628 від 17.08.2022 року, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Черчик Яворівського району Львівської області, неодруженої, такої, що має на утриманні семеро неповнолітніх дітей, з середньою освітою, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: в останнє вироком Яворівського районного суду Львівської області від 12.05.2021 за ч.2 ст.185, ч.1 ст.186 КК України до 2 років 2 місяці позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, згідно ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 14.06.2022 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування призначеного покарання згідно вироку Яворівського районного суду Львівської області від 12.05.2021 в місця відбування покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 будучи раніше судимою, останній раз 12 травня 2021 року Яворівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст.185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, належних висновків не зробила, на шлях виправлення не стала та вчинила умисний корисливий злочин проти власності.

14 серпня 2022 року приблизно о 21 год 30 хв ОСОБА_6 перебуваючи у квартирі ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 попросила в останнього мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі» модель «9А», під приводом використання функції «Ліхтарик», пообіцявши його повернути останньому. В подальшому, ОСОБА_5 заволодівши мобільним телефоном марки «Ксіомі Редмі» модель «9 А», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3833 грн, чохлом для мобільного телефону вартістю 88,33 грн, SІМ-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 35 гривень, SІМ -карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 45 гривень, карткою пам`яті типу місгоSD торговельної марки «SiliconPower» об`ємом пам`яті 4Gb вартістю 120 грн, залишила місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_7 матеріальних збитків на суму 4121,33 гривень.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_5 вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 , після роз`яснення їй суті обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення, положень ст.63 Конституції України, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується визнала повністю, та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаялася, просила суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що претензій до обвинуваченої не має та просить призначити не суворе покарання.

На підставі положень ч.3 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченої, що повністю визнала свою вину, інші докази, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, судом не досліджувались.

Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежився дослідженням доказів, допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Кваліфікація дій обвинуваченої за ч.2 ст.190 КК України є вірною, оскільки вона будучи судимою за ч.2 ст.185, ч.1 ст.186 КК України повторно вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство),

При призначенні покарання обвинуваченій по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

При обранні обвинуваченій виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У цьому кримінальному провадженні судом визнано встановленим, що 14.08.2022 ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України. Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 12.05.2021 за ч.2 ст.185, ч.1 ст.186 КК України ОСОБА_5 була засуджена до 2 років 2 місяці позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, згідно ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 14.06.2022 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання згідно вироку Яворівського районного суду Львівської області від 12.05.2021 в місця відбування покарання. Ухвала набрала законної сили 09.03.2023.

Правила призначення покарання за сукупністю вироків застосовуютьсяв разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Під час складання покарань у порядку зазначеної норми остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів прав держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України та роз`яснень п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судоми кримінального покарання» при призначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, а тому суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначити їх вид та розмір у новому вироку.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, з поміж іншого, треба вважати невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.

З аналізу зазначених вище норм кримінального закону та роз`яснень вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України слідує, що оскільки при призначенні остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України суд до призначеного за новим вироком приєднує саме невідбуту частину покарання за попереднім вироком, початок строку відбування покарання має рахуватись або з дня ухвалення нового вироку, або ж з дня приведення такого вироку до виконання, а не з початку строку відбування покарання за попереднім вироком. При цьому відбута частина покарання за попереднім вироком в строк відбування покарання не зараховується.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили та згідно з ч.5 ст. 72 КК України зараховується судом у строк покарання.

Судом встановлено, що запобіжний захід у рамках даного кримінального провадження не обирався, а ОСОБА_5 була затримана 19.04.2023 на виконання ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 14.06.2022, відповідно до якої скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання згідно вироку Яворівського районного суду Львівської області від 12.05.2021 в місця відбування покарання. Ухвала набрала законної сили 09.03.2023.

Отже, суд призначаючи ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків, при цьому врахує невідбуту частину покарання, яка підлягала приєднанню з урахуванням того, що частково покарання за попереднім вироком засудженою вже відбуто.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст.190 КК України, у відповідності із вимогами ст.65, 71 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка характеризується посередньо, вчинила злочин повторно.

В якості обставин пом`якшуючих покарання ОСОБА_5 , суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 відсутні.

З урахуванням викладеного, остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити відповідно до ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком Яворівського районного суду Львівської області від 12.05.2021.

На підставі вище указаного, суд вважає, що такий вид покарання буде достатній для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ та положень ч.15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370-371, 373-376, ч.15 ст. 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190, КК України, і призначити їй покарання у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі частин 1, 4 статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте ОСОБА_5 покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 12.05.2021 і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 19.04.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) грн 24 коп витрат за проведення експертиз.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- SІМ-картку оператора мобільного зв`язку «Київстар» SІМ-картку оператора мобільного зв`язку «МТС», карткою пам`яті типу місгоSD торговельної марки «SiliconPower» об`ємом пам`яті 4Gb та темно-зелений чохол повернути ОСОБА_7 .

- мобільний телефон чорного кольору марки «Ксіомі Редмі» модель «9 А», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_7 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія повного тексту вироку вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом №2462-ІХвід 27.07.2022).

Суддя ОСОБА_1