Провадження № 11-сс/991/14/24
Слідча суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року місто Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05.12.2023, якою відмовлено в задоволенні скарги на повідомлення про підозру ОСОБА_6 в межах кримінального провадження № 0000143 від 20.02.2019,

за участю:

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Детективи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) здійснюють досудове розслідування, а прокурори Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора (далі - САП) - процесуальне керівництво, у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019 року.

У цьому кримінальному провадженні 05.09.2023 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (у редакції статті до 27.06.2020), ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 2 і 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 (у редакції статті до 01.07.2020), ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 (у редакції статті до 28.04.2020) Кримінального кодексу України (далі - КК України), а саме: в участі у злочинній організації створеній ОСОБА_8 з метою вчинення особливо тяжких злочинів, а також участі у злочинах, вчинюваних такою організацією; у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великих розмірах, вчиненому в складі злочинної організації, як виконавцем цього злочину; у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчиненому у складі злочинної організації, як організатором та виконавцем цього злочину; в організації та особистому вчиненні у складі злочинної організації, як організатором та виконавцем, фінансових операцій з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також дій спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів чи володіння ними, прав на такі кошти, а так само набутті, володінні та використанні цих коштів.

Уважаючи повідомлення про підозру незаконним, необґрунтованим та таким, що належить скасувати, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Вищого антикорупційного суду зі скаргою на повідомлення про підозру.

За результатами розгляду, слідчий суддя Вищого антикорупційного суду своєю ухвалою від 05.12.2023 року відмовив у задоволенні скарги, оскільки дійшов висновку, що: при здійсненні повідомлення про підозру орган досудового розслідування дотримався вимог положень ст. 276-278, 481 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України); зміст повідомлення про підозру відповідає вимогам КПК України; підозра не є вочевидь необґрунтованою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 подав до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу та доповнення до неї. За змістом вимог просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 .

У своїй апеляційній скарзі сторона захисту посилається на те, що висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі, є помилковими і такими, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що повідомлення про підозру має бути обґрунтованим, підтвердженим належними і достатніми доказами, а його зміст повинен бути чітким із зазначенням усіх елементів складу кримінального правопорушення. Однак повідомлення про підозру ОСОБА_6 таким вимогам не відповідає. На думку захисту, в органу досудового розслідування взагалі були відсутні докази для складання повідомлення про підозру. Зокрема вказує на те, що ОСОБА_6 не спілкувався з жодним підозрюваним у кримінальному провадженні, у тому числі із ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 щодо взаємодії агентів із банком, або ж підбору та залучення агентів. Докази, які б підтверджували факт участі ОСОБА_6 в залучені осіб до співпраці з АБ «Укргазбанк» в якості агентів та, які б підтверджували факт надання згоди ОСОБА_6 на вступ до ймовірної злочинної організації, отримання ОСОБА_6 наказів, розпоряджень від керівників злочинної організації, вчинення інших дій, які б вказували на його участь в ймовірній злочинній організації - відсутні. Разом із тим, на думку сторони захисту, висновок слідчого судді про не наведення стороною захисту обставин, які б вказували на будь-яку непричетність підозрюваного до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також ненадання доказів на спростування версії органу досудового розслідування прямо суперечать як вимогам ст. 62 Конституції України, так і КПК України, оскільки обов`язок доведення винуватості підозрюваного лежить виключно на стороні обвинувачення. Окремо захист акцентує увагу на описці допущеній в повідомлені про підозру та уважає помилковими висновки слідчого судді про те, що така описка не змінює її суть та вона може бути усунута шляхом повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри. На думку захисту, такий підхід суперечить суті поняття «обґрунтована підозра», завданню кримінального провадження і таке формальне відношення до цієї процесуальної дії є недопустимим.

Заперечення на апеляційну скаргу та узагальненні доводи особи, яка їх подала

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги, прокурор САП ОСОБА_11 подав до суду заперечення. Уважає рішення слідчого судді законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, яка не підлягає задоволенню. Зазначає, що наявні в матеріалах провадження документи в повній мірі підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , зокрема, свідчать про його обізнаність про так звану агентську схему, а також відображають протиправний характер його дій, роль як пособника у ст. 191 КК України та учасника злочинної організації. Звертає увагу, що підозра ОСОБА_6 вже двічі перевірялася слідчими суддями Вищого антикорупційного суду.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні сторона захисту в повному обсязі підтримала свою апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, просила задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не прибув, за змістом своїх письмових заперечень просив розглядати справу за відсутності сторони обвинувачення врахувавши позицію викладено в письмових запереченнях.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданої апеляційної скарги, вислухавши доводи сторони захисту, дослідивши заперечення прокурора і матеріали, які надійшли від слідчого судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, із системного аналізу якої вбачається, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі умовно можна поділити на такі етапи:

1) прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України;

2) об`єктивація/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених ст. 277 КПК України, та його підписання;

3) доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийнято рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі ст. 278 КПК України.

Дотримання встановленої правової процедури повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, має забезпечувати відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.

Порушення порядку повідомлення про підозру призводить до нівелювання завдань кримінального провадження, окреслених у ст. 2 КПК України, що полягають в охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення того, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

Слідчим суддею було перевірено правомірність дотримання встановленої правової процедури повідомлення про підозру ОСОБА_6 . До того ж сторони не заперечували факт повідомлення ОСОБА_6 про підозру, а отже відповідно до ч. 1 ст. 42, ст. 278 КПК України, ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного.

Разом із тим, предметом перевірки слідчого судді є не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

Із урахуванням цього, стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей повідомлення особі про підозру передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

У межах доводів апеляційної скарги, із метою правильного їхнього вирішення, колегія суддів має визначити чи є обґрунтованою підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкриміновані.

Щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 .

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України, а саме: в участі у злочинній організації створеній ОСОБА_8 з метою вчинення особливо тяжких злочинів, а також участі у злочинах, вчинюваних такою організацією; у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великому розмір, вчиненому у складі злочинної організації, як виконавцем цього злочину; у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчиненому у складі злочинної організації, як організатором та виконавцем цього злочину; в організації та особистому вчиненні в складі злочинної організації, як організатором та виконавцем, фінансових операцій з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів чи володіння ними, прав на такі кошти, а так само набутті, володінні та використанні цих коштів. Такого висновку слідчий суддя дійшов на підставі досліджених матеріалів, наданих сторонами обвинувачення і захисту, належно обґрунтував його, що відображено в оскаржуваній ухвалі.

Як убачається з матеріалів провадження повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 05.09.2023 містить, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , стислий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Зі змісту повідомлення про підозру слідує, що в ньому логічно та послідовно викладені фактичні обставини можливого вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Виходячи з наявних матеріалів, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень та відповідно встановлення викладених вище обставин за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Такий висновок також узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, де Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання колегії суддів стороною обвинувачення наведені достатні відомості про обставини вчинення дій, кваліфікованих за вказаними вище статтями КК України, які в сукупності з дослідженими матеріалами у судовому засіданні та наданими сторонами поясненнями дають підстави для висновку, що мали місце вказані події. На підтвердження цього сторона обвинувачення надала достатні матеріали, на які слідчий суддя послався при ухваленні оскаржуваного рішення.

Допущена детективом на сторінці 12 повідомлення про підозру описка, не змінює її суть і така описка може бути усунута, шляхом повідомлення ОСОБА_6 про зміну раніше повідомленої підозри, що узгоджується з положеннями ст. 279 КПК України.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , оскільки надані стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою. Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведеного.

Щодо інших доводів сторін

В апеляційній скарзі містяться інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому колегія суддів виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча § 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна трактувати як необхідність давати детальну відповідь на кожен аргумент. Ступінь застосування цього обов`язку обґрунтовувати рішення можна змінювати залежно від характеру рішення та потрібно визначати з урахуванням обставин конкретної справи (див. рішення у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), від 09 грудня 1994 року, § 29, Серія A. 303-A, «Хіро Балані проти Іспанії» (Hiro Balani v. Spain), 09 грудня 1994 року, § 27, Серія A, № 303-B та Гарсіа Руїс (Garcia Ruiz), згадане вище, § 26). Тому, відхиляючи апеляцію, апеляційний суд може, в принципі, просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчої інстанції (див. рішення у справах «Хелле проти Фінляндії» (Helle v. Finland), від 19 грудня 1997 року, §§ 59-60, Звіти про судові рішення та ухвали 1997-VIII, «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, § 30, від 27 вересня 2001 року, «Степанян проти Вірменії» (Stepanyan v. Armenia), № 45081/04, § 35, від 27 жовтня 2009 року та «Емель Бойраз» (Emel Boyraz), згадане вище, § 74) (рішення «Їлдиз проти Туреччини» (Yildiz v. Turkey), заява № 47124/10, від 27 квітня 2021 року, § 31).

У цьому провадженні колегією суддів надані відповіді на всі вагомі аргументи як сторони захисту, так і сторони обвинувачення.

Висновки Суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку (ст. 310 КПК України).

Колегія суддів уважає, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. 309, 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05.12.2023 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4