КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/4460/2023 Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України
ЄУН: 356/258/20 Суддя у І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000029, внесеного до ЄРДР 10 лютого 2020 року, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Березанського міського суду Київської області від 9 червня 2023 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що 9 лютого 2020 року приблизно о 19 год., перебуваючи за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розпивав спиртні напої разом зі своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В ході розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_10 , образившись, покинув квартиру та пішов за місцем свого проживання. При цьому ОСОБА_9 та ОСОБА_6 залишились на кухні квартири та продовжили розпивати спиртні напої, в ході чого між останніми раптово виникла словесна суперечка, в ході якої у ОСОБА_6 на ґрунті неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Відразу після цього ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , розуміючи протиправність своїх дій, їх суспільно-небезпечний характер та наслідки, діючи умисно з мотивів неприязних відносин, 9 лютого 2020 року приблизно о 20 год. схопив правою рукою ніж з дерев`яним руків`ям, який знаходився на кухонній тумбі біля мийки, та умисно наніс ножем 6 ударів ОСОБА_9 , а саме: два удари в грудну клітку, один удар в черево, один - в обличчя, один - в шию та один - в спину, від чого потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, в наслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_5 року настала смерть ОСОБА_9 . У результаті злочинних дій ОСОБА_6 відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 30 березня 2020 року у ОСОБА_9 виявлені пошкодження у вигляді: № 1 рана черева, яка переходе у раньовий канал, по ходу якого пошкоджено міжреберні м`язи, діафрагму, селезінку та шлунок; рана № 2 поверхнева рана грудної клітки зліва; рана № 3 колото-різане поранення обличчя (поверхневе); № 4 рана спини, яка переходе у раньовий канал довжиною 7 см, який закінчується у м`язах спини; № 5 рана шиї, яка продовжується у раньовий канал довжиною 7 см, по ходу якого пошкоджені зв`язки між 7-м шийним та 1-м грудним хребцями, частково пересічений спинний мозок; № 6 рана грудної клітки, яка переходе у раньовий канал, по ходу якого пошкоджені міжреберні м`язи та нижня доля лівої легені.

Колото-різане поранення шиї, яке супроводжувалося зануренням у спинномозковий канал та порушенням цілісності спинного мозку, відноситься до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя, яке в даному випадку призвело до настання смерті. Колото-різане поранення грудної клітки, яке супроводжувалось пораненням лівої легені, відноситься до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя. Колото-різане поранення черева, яке супроводжувалось пошкодженням діафрагми, селезінки та шлунку, відноситься до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя. Колото-різана рана спини, обличчя та грудної клітки відноситься до категорії легких. Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа.

Смерть ОСОБА_9 настала від колото-різаного поранення шиї, яке супроводжувалося проникненням у спинномозковий канал та частковим пересіченням спинного мозку і ускладнилося розвитком набряку спинного мозку та головного мозку.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Цим же вироком вирішено питання процесуальних витрат та доля речових доказів у провадженні.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Захисник вважає вирок незаконним, необґрунтованим, несправедливим і таким, що підлягає скасуванню.

Так апелянт зазначає, що в ході судового розгляду справи 28 грудня 2021 року в якості свідка був допитаний завідуючий хірургічним відділенням Березанської міської лікарні ОСОБА_11 , який показав, що його викликав черговий лікар ОСОБА_12 у зв`язку з поступленням жінки ( ОСОБА_9 ) з проникаючими ножовими пораненнями. В ході хірургічної операції, яка проводилась ним разом з ОСОБА_12 , потерпілій було зроблено розтин грудної клітини, ушито легені, діафрагму, видалено селезінку, також було виявлено ушкодження шийного відділу хребта, куди вони не втручались, посилаючись на некомпетентність. 11 лютого 2020 року пацієнтку оглянув нейрохірург з Київської обласної лікарні, який вказав, що її потрібно доставити в цей заклад, однак, його рекомендація виконана не була. ІНФОРМАЦІЯ_2 пацієнтка померла. В подальшому судом був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_13 , який підтвердив свій висновок.

Захисник вважає, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок неналежного виконання хірургами Березанської міської лікарні своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, а тому, як вказав апелянт, в їх діях він вбачає ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

На переконання апелянта, стороною обвинувачення об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що інкримінується ОСОБА_6 , не доведена.

Окрім того, захисник посилається на невідповідність вироку вимогам пункту 4 частини 2 статті 374 КПК України у вступній частині вироку зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи. Всупереч цій нормі вступна частина оскаржуваного вироку таких відомостей не має, тому сторона захисту вважає, що особа, яка засуджена за цим вироком, не встановлена, що тягне за собою скасування вироку.

Захисник та обвинувачений, будучи повідомленими про день, час та місце апеляційного розгляду у встановленому законом порядку, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали (ас. 169-170 т. 4).

З огляду на позицію прокурора, зважаючи на відсутність клопотань про проведення апеляційного розгляду за участі захисника та обвинуваченого, враховуючи, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст.. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При цьому, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу

Згідно ст.. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

За змістом показань обвинуваченого в суді першої інстанції вину у вчиненні злочину він визнав частково, показавши, що 9 лютого 2020 року він зустрівся разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 біля магазину, де останні купили їжу та один літр горілки. Після цього вони всі разом пішли до нього додому, де на кухні вживали спиртні напої. Згодом ОСОБА_10 побіг і купив ще два літри горілки. Після розпивання спиртних напоїв ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почали сваритися із-за кредитних грошей, і ОСОБА_10 потім пішов додому. Він ( ОСОБА_14 ) та ОСОБА_9 залишились удвох, та між ними також виник конфлікт. Він схопив кухонний ніж зі столу та наніс ним удар в область лівої частини черева ОСОБА_9 , після чого пішов у кімнату, повернувся і наніс ще два удари ножем, знову пішов у кімнату. Повернувшись назад побачив, що ОСОБА_9 лежить на полу у крові. Коли подзвонив ОСОБА_10 , то він ( ОСОБА_14 ) повідомив, що ОСОБА_9 підрізали.

Суд першої інстанції, з дотриманням положень ст. 337 КПК України, заслухавши показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, експертів, дослідивши надані сторонами докази у кримінальному провадженні, за клопотанням сторони захисту призначив судово-медичну експертизу, дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку, з наведенням у вироку доказів, на яких ґрунтується такий висновок суду, з яким погоджується й колегія суддів.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_15 , наданих 9 вересня 2020 року в судовому засіданні, встановлено, що 11 лютого 2020 року їй подзвонили і сказали, що її сестра - ОСОБА_9 лежить у лікарні, стан важкий. Вона поїхала в лікарню, де лікар сказав, що сестра із-за отриманих поранень довго не проживе, що у сестрі тяжкі тілесні ушкодження, показав знімок, сказав, що такі операції у них не проводяться. Прізвища лікаря вона не пам`ятає. Їй сказали, що це - головний лікар. Вона з рідними намагалися вирішити питання переведення сестри в інші лікарні, у тому числі, в обласну, проте, в інших лікарнях їм сказали, що сестру не зможуть навіть перевезти, що її просто не довезуть, що вона може по дорозі померти. Після цього вона з двоюрідною сестрою ходили до лікарів та запитували, чому ОСОБА_16 не відвезли до іншої лікарні, на що їм повідомили, що треба було спочатку зупинити кровотечу, більше нічого не повідомили.

Весь час вона проводила у лікарні зі своєю сестрою, яка 11 лютого їй розказала, що вдома у ОСОБА_6 вона з своїм чоловіком - ОСОБА_10 та ОСОБА_6 розпивала спиртні напої. Потім, зі слів сестри, між нею та ОСОБА_6 розпочався скандал, в ході якого ОСОБА_6 схопив ніж, який лежав на столі, та наніс їй численні удари. Вона кричала останньому, що він робить, та ще намагалась тікати, але, зі слів сестри, ОСОБА_6 останній удар ножем наніс їй в шию. Вона впала на підлогу. ОСОБА_6 сів біля неї наприсядки, почав плакати та просити пробачення. Вона просила, щоб ОСОБА_6 подзвонив її чоловіку або викликав швидку, але ОСОБА_6 погодився лише після того, якщо вона скаже, що це не він зробив. Сестра погодилась лише для того, щоб ОСОБА_6 кудись зателефонував. Також зі слів ОСОБА_10 їй ( ОСОБА_17 ) стало відомо, що ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_10 та сказав, щоб останній прийшов, бо лежать ОСОБА_18 , яку хтось порізав. Коли ОСОБА_10 прибіг до ОСОБА_6 , то сестра лежала вся у крові. ОСОБА_10 викликав швидку допомогу і поліцію. Приїхала поліція, яка забрала і ОСОБА_10 , і ОСОБА_6 , сестру забрала швидка допомога. Коли ОСОБА_10 випустили, він передзвонив їй ( ОСОБА_17 ), після чого вона приїхала у лікарню. Сестра була у свідомості, говорила дуже тихо та розказала, що відбулося. Коли сестра була в лікарні, то сестру допитувала на камеру слідча, були свідки. Сестра давала прямо у лікарні показання. Сестра пошепки їй розповідала, бо важко було говорити, а вона ( ОСОБА_17 ) все передавала слідчому.

В судовому засіданні 23 листопада 2020 року потерпіла вказала про те, що у лікарню сестра потрапила з вини ОСОБА_6 , який наніс сестрі 6 ножових поранень.

Свідок ОСОБА_19 , допитана у судовому засіданні 23 листопада 2020 року, показала, що її син ОСОБА_20 та ОСОБА_9 проживали у цивільному шлюбі. 9 лютого 2020 року вони пішли разом, як потім з`ясувалось, до ОСОБА_6 . Син повернувся, а на її запитання, де ОСОБА_16 , син повідомив, що вона залишилась там. Син та вона потім полягали спати, а через деякий час прокинулась від телефонного дзвінка. Син на її запитання, де ОСОБА_16 , сказав їй, що ОСОБА_16 немає, що йому подзвонили та сказали, що ОСОБА_16 підрізали. Хто телефонував сину, вона не знає. Син вийшов сам з дому, пішов, як сказав, до ОСОБА_21 . Забравши ОСОБА_21 , син з останнім кудись пішов. Син не повернувся, але вона йому телефонувала, та син сказав, що ОСОБА_16 забрали в лікарню, операцію зробили. Більше їй нічого невідомо.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_10 , допитаного 23 листопада 2020 року у судовому засіданні, 9 лютого 2020 року о 12 год. з ОСОБА_9 , з якою проживав у цивільному шлюбі, пішли в магазин, де зустріли ОСОБА_6 . Придбавши продукти та горілку, пішли до останнього додому. Після розпивання спиртних напоїв він зібрався додому, але ОСОБА_9 відмовилась та залишилась у ОСОБА_6 . Приблизно о 20 год. подзвонив ОСОБА_6 і сказав, що ОСОБА_9 підрізали, що вона у нього. Він ( ОСОБА_22 ) подзвонив до ОСОБА_21 , щоб разом піти, зайшов до ОСОБА_21 , та разом пішли до ОСОБА_6 , де побачив ОСОБА_16 на кухні на підлозі у крові. На його запитання, що сталось, хто це зробив, ОСОБА_16 не відповіла, хоча і була у свідомості. ОСОБА_6 також на запитання нічого не відповів. Одразу викликали поліцію та швидку допомогу. ОСОБА_23 викликав швидку на його ( ОСОБА_22 ) вимогу, а поліцію викликав він ( ОСОБА_22 ). Приїхала швидка та забрала ОСОБА_16 , а він з ОСОБА_21 поїхали в лікарню: він біля водія, ОСОБА_21 - біля ОСОБА_16 , де у лікарні ОСОБА_16 одразу забрали на операцію, а їх туди не пустили. Потім поліція приїхала та його забрали в поліцію, де він знаходився до вечора понеділка. Потім він приходив до лікарні, де на його запитання, хто це зробив, ОСОБА_16 сказала, що ОСОБА_6 . Більше вона нічого не розповідала.

За змістом показань свідка ОСОБА_21 , допитаного у судовому засіданні 24 вересня 2021 року, 9 лютого 2020 року годину не пам`ятає, але було темно, йому зателефонував сусід ОСОБА_24 , спитав, чи є цигарки, та, отримавши стверджуючу відповідь, попросив зайти. В цей день ОСОБА_24 до нього в гості не приходив, телефонував йому, запрошував випити. Він зайшов до ОСОБА_25 , який був у стані алкогольного сп`яніння, покурили, після чого ОСОБА_24 почав телефонувати ОСОБА_26 . Вона йому по телефону сказала, щоб він прийшов та її забрав, що її порізали. Хто порізав, вона не говорила. ОСОБА_24 почав нервувати, попросив піти з ним, забрати її. Де саме потрібно забрати співмешканку, ОСОБА_24 сказав по дорозі, на масиві. Годину, коли це було, не пам`ятає, було темно, за 22 годину. Вони пішли разом. Коли зайшли в квартиру ОСОБА_27 , побачили, що ОСОБА_28 лежить на підлозі в калюжі крові, головою до вікна, на спині. Хто її порізав, не говорила, говорила, що болить. Двері в квартиру відчинив ОСОБА_23 та пояснив, що прийшла ОСОБА_18 , стало зле, впала на підлогу і лежить на кухні. Як довго вона там лежала, він ( ОСОБА_29 ) не знає. Тілесні ушкодження, напевно, були, одежа була у неї в крові. Увесь одяг був в крові. В районі обличчя, голови не бачив крові. Коліна були побиті. Вона була при свідомості, просила води. До неї ОСОБА_24 підходив, дивився. Він ( ОСОБА_29 ) стояв в стороні, викликав поліцію, швидку. ОСОБА_24 запитував у ОСОБА_16 , що трапилось, але вона або мовчала, або говорила, що на полі, як він зрозумів, за домом. Коли зняли куртку, побачили, що на ОСОБА_16 були рани в районі грудної клітини, лопатки. Скільки, не рахував, але не одна рана. ОСОБА_24 кричав на неї, запитував, хто, але ОСОБА_16 або не відповідала, або говорила, що не знає. ОСОБА_23 був в квартирі, допомагав винести ОСОБА_16 до швидкої. На ОСОБА_23 , як йому ( ОСОБА_29 ) здається, не було слідів крові.

І ОСОБА_16 , і ОСОБА_6 були у стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний у судовому засіданні 2 серпня 2021 року свідок ОСОБА_30 показав, що він нічого не бачив. Він проживає поряд з обвинуваченим. 9 лютого 2020 року ввечері до нього зайшов ОСОБА_6 , вони сиділи та говорили. ОСОБА_6 сказав, що підрізав ОСОБА_9 . За пропозицією ОСОБА_6 сходили в магазин, купили спиртне, але не встигли випити. Він ходив до ОСОБА_6 у квартиру. Зайшовши у квартиру ОСОБА_6 , він побачив на підлозі кухні кров, калюжу. ОСОБА_16 там вже не було. ОСОБА_6 протер кутовий диван на кухні рушником, щоб можна було присісти. ОСОБА_6 сказав, що сиділи, пили, вона почала на нього кричати, а він ударив ножем. Спочатку поліції не було, а потім приїхав дільничний з іншими працівниками поліції.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_31 , допитаного у судовому засіданні 29 вересня 2021 року, приблизно у минулому році, було холодно, він був запрошений працівниками поліції понятим при огляді місця події, який відбувався у квартирі багатоквартирного дев`ятиповерхового будинку у м. Березані. Адресу не пам`ятає. Вони зайшли на кухню, там було все у крові, стіни, підлога, стіл. Багато крові було тільки на кухні. Одягу він не бачив. ОСОБА_6 сам показав, де знаходився ніж з дерев`яною ручкою, лезо приблизно 15-20 см, на тумбочці кухонній, але ніж був помитий. Потерпілу вже забрала швидка. ОСОБА_23 сказав, що це не він, що це той, з ким розпивали спиртні напої, що той ударив, що пили-пили, а потім у гостей - між чоловіком та жінкою - виникла сварка, останній вдарив її ножем та втік, що ОСОБА_6 побіг за ним, не наздогнав, потім повернувся, вона почала кричати, то він ( ОСОБА_14 ) вдарив ще. Зі слів ОСОБА_27 , спочатку той встромив ножа, а потім ОСОБА_23 повторно в ліве підребер`я, а потім викликав швидку допомогу, потім чоловік прийшов. Жінку забрала швидка, як він ( ОСОБА_32 ) зрозумів, чоловік поїхав з нею, оскільки на місці пригоди його не було.

За змістом показань в судовому засіданні 6 жовтня 2021 року свідка ОСОБА_33 , точно дати не пам`ятає, здається, 10 лютого, працівники поліції покликали їх бути понятими на місці злочину. Вони поїхали, піднялись в квартиру до ОСОБА_34 . Працівники поліції показали місце злочину на кухні. ОСОБА_23 розповів, що до нього прийшли жінка з чоловіком, розпивали спиртні напої. Він вийшов у другу кімнату, а в цей час, зі слів ОСОБА_27 , чоловік наніс удари в грудну клітку та спину жінці і втік. Зі слів ОСОБА_27 , коли він вийшов з кімнати, то чоловіка не було. Він ( ОСОБА_14 ) взяв ніж та пару ударів наніс жінці. Плями крові були на шпалерах, на вході в кухню на кахельній підлозі, на дивані. Також валялась куртка чорного кольору жіноча, чорний светр з червоними вставками. Другий раз коли приїхали, то ОСОБА_23 сказав, що наносив удари жінці кухонним ножем, показав цей кухонний ніж, рушник синьо-білий, яким він витирав кров. Працівники поліції вилучили ніж, рушник та інші речі.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_12 у судовому засіданні 28 грудня 2021 року він працює хірургом у Березанській міській лікарні. ОСОБА_9 поступила по швидкій у лікарню з численними ножовими пораненнями грудної клітини, різаною раною на передпліччі, відсутністю руху кінцівок та алкогольною інтоксикацією, у крайні важкому стані. З ран виділялась кров, госпіталізована по швидкій допомозі. Після операційного втручання, яка йшла досить довго, було також виявлено пошкодження легені, селезінки, кров у ділянці діафрагми. Пошкодження селезінки, діафрагми, - внаслідок ударів ножем згори вниз. Говорити вона могла, була у свідомості, орієнтована, але рухатись вона не могла. На це звернули увагу на другий день після операції, оскільки перший день, зазвичай, люди відходять по-різному від наркозу. Викликали невропатолога та нейрохірурга. Після огляду нейрохірургом і невропатологом було діагностовано повне поперечне пошкодження спинного мозку на рівні 7 шийного і 1 грудного хребця, через що тіло було повністю паралізоване, вона не могла рухатись. Родичі хотіли забрати її в іншу лікарню, але нічого не вийшло. Травма шийного відділу, така спинальна травма - це дуже важка травма, плюс ще ножові поранення. Інші ножові поранення посилили спинальну травму. На 3 добу пацієнтка померла. Про обставини поранення вона нічого не говорила.

Свідок ОСОБА_11 , допитаний у судовому засіданні 28 грудня 2021 року, показав, що працює завідувачем хірургічного відділення у Березанській міській лікарні. 9 лютого 2020 року його викликав в операційну лікар ОСОБА_12 , оскільки у цей день о 21.35 поступила ОСОБА_9 з ножовими пораненнями. Останню було прооперовано, і зроблено, навіть, більше, ніж вони могли зробити, розкрито грудну клітину, зшито поранення діафрагми, легеню, видалено селезінку. Далі вели післяопераційний період. У ОСОБА_28 було виявлено пошкодження шийного відділу хребта, вона була оглянута невропатологом та нейрохірургом. На сучасному рівні медицини ситуація безвихідна при такому високому ураженні спинного мозку. Були спроби відправити ОСОБА_28 до обласної лікарні, але не вийшло, не вдалося її доставити. Сестра ОСОБА_28 хотіла відправити її у свою клініку, але там сказали, що втручатись не можна. Тіло ОСОБА_28 не рухалося, ніж попав між хребцями. На їх рівні вони не могли втручатись пошкодження шийного відділу хребта, тому й було викликано нейрохірурга та невропатолога. Якби не це поранення, людина б жила. Після операції декілька днів ОСОБА_9 рухати не можна було. На третій день ОСОБА_28 померла. Вона не могла чітко розказати, що сталось. Йому, суто по-людськи, хотілось дізнатись, що сталось.

Якби ОСОБА_28 вдалося доставити в іншу лікарню, то з тим пошкодженням шансів у неї не було.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_35 у судовому засіданні 17 та 30 листопада 2021 року він працює у Березанській міській лікарні анестезіологом. 9 лютого 2020 року о 21.55 у лікарню поступила ОСОБА_9 з діагнозом численні проникаючі поранення грудної клітки зліва, травматичний шок Ш ст., алкогольне сп`яніння. Діагноз був поставлений до того, як вона поступила до операційної. Він, як анестезіолог, брав участь в операції. У подальшому ОСОБА_28 була пропонована (операція тривала з 22.35 год., закінчилась о 04.45 год.). Вона знаходилась на апараті штучного вентилювання. Операція була складна. Оскільки ОСОБА_28 була у стані алкогольного сп`яніння, то вона важко відходила від наркозу. Після цього ОСОБА_36 була переведена в палату. 11 лютого 2020 року пацієнтку оглянув нейрохірург Київської обласної лікарні та діагностував пошкодження хребта та спинного мозку від травм; одна сторона (рука, нога) не працювала, в місці пошкодження. Подивився нейрохірург, написав, що лікування згідно з листом призначення, призначив консультацію в обласній клінічній лікарні. 13 лютого він чергував в лікарні, його викликали до ОСОБА_28 , щоб він подивився, бо вона була дуже важка за станом. Він її подивився, тиск у неї був 95/60, пульс приблизно 60, дуже низька сатурація. Її перевели на концентратор. Їй була призначена відповідна терапія. ІНФОРМАЦІЯ_5 року він чергував по лікарні, та о 19.45 год. його викликали, оскільки у ОСОБА_9 була зупинка серця. Лікарі застосовували всі заходи, щоб «завезти» серце, але реанімація не дала позитивних наслідків. О 20.08 год. він констатував клінічну та біологічну смерть ОСОБА_9 . Після цього він одразу викликав поліцію.

У ОСОБА_9 були проникаючи ножеві поранення з пошкодженням внутрішніх органів. Їх кількість він не пам`ятає, він діє тільки як анестезіолог. Вона приходила до тями. Що відбулось у неї, він не запитував. З такими травмами живуть 2-4 дні.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що показання свідків, безпосередньо надані в судовому засіданні, є послідовними, логічними, узгоджуються з іншими доказами у справі, та відсутні будь-які сумніви щодо їх правдивості, та визнав вказані докази належними та допустимими доказами у даному кримінальному провадженні.

Також судом досліджені письмові докази, надані сторонами, а саме:

- рапорт старшого чергового інспектора Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області від 9 лютого 2020 року, за змістом якого у цей день надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що за адресою м. Березань Житловий масив «Садовий», дружина пішла в магазин, вернулась з ножовими пораненнями (ас. 89 т.1);

- заяви ОСОБА_6 10 лютого 2020 року про те, що він дозволяє працівника поліції проникнути до його квартири з метою її огляду (ас. 90, 107 т.1);

- протокол огляду місця події від 10 лютого 2020 року з фототаблицями до нього, який проведено з 00.30 год. до 01.55 год., за змістом якого слідчим за участю понятих ОСОБА_31 та ОСОБА_33 та власника приміщення ОСОБА_6 оглянута квартира АДРЕСА_2 . Під час огляду виявлено: на підлозі кухні плями бурого кольору, зокрема 20*12см, і також на дверях, шпалерах; на кухні у верхній шухляді тумби виявлено ніж з пластиковою ручкою чорного кольору довжина леза 21см, ширина леза 20 мм, довжина рукоятки 10,5см; кухонний кутовий диван, оббитий дерматином, на сидінні, а саме на зовнішній частині з лівого боку міститься розтерта пляма бурого кольору. На підставці столових приборів, знаходиться ніж з пластиковою рукояткою чорного кольору довжина леза 14,5см, ширина 20мм, довжина рукоятки 11,5см. Правіше від стінки на двох дерев`яних стільцях знаходиться жіноча куртка чорного кольору з плямами бурого кольору, в лівій частині куртки знаходяться три отвори від гострого предмету довжиною 20 мм, на внутрішній частині куртки наявні відповідні отвори. При огляді вилучено змиви з плям бурого кольору; жіночу куртку; жіночу кофту чорного кольору з червоними вставками з плямами бурого кольору в лівій частині знаходяться три отвори довжиною 20 мм на внутрішній частині кофти знаходяться відповідні отвори. Виявлені речі вилучено, поміщено до паперових пакетів, картонної коробки та пакету з відповідними номерами. На фотознімках до протоколу огляду зафіксована обстановка, відображена у протоколі, а також виявлені плями бурого кольору (ас.91-102 т.1);

- додатковий протокол огляду місця події від 10 лютого 2020 року з 10 до 10.20 год. за участю понятих ОСОБА_31 та ОСОБА_33 , згідно з даними якого проведено огляд квартири АДРЕСА_2 . Під час огляду квартири за участю її власника ОСОБА_6 останній провів до кухонної кімнати, яка знаходиться в кінці коридору ліворуч. Праворуч від вхідних дверей знаходиться кухонна стінка, на столі якої знаходиться пластикова підставка для кухонних наборів, в ній власник квартири ОСОБА_6 вказав на ніж, який рукояткою знаходиться донизу, а лезом догори, яким ним, ОСОБА_6 , були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_9 . Рукоятка ножа виготовлена з дерева, довжина 9,8 см, ширина 1,6-2см, довжина леза 12,7см; ширина леза 1,9см. У подальшому ОСОБА_6 провів до ванної кімнати, яка знаходиться в кінці коридору, де вказав на рушник біло - синього кольору, яким останній мив підлогу в кухонній кімнаті. Ніж та рушник вилучено, поміщено до поліетиленових пакетів з написом «Національна поліція, Головне слідче управління», вказані номери, написані пояснювальні написи, підписи слідчих та понятих, горловина яких запечатана (ас.104-106 т.1);

- протокол проведення слідчого експерименту від 10 лютого 2020 року та оглянутим у судовому засіданні відеозаписом за участю підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , згідно з даними якого ОСОБА_6 показав, як у його власній квартирі 9 лютого 2020 року розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , після сварок з ОСОБА_10 , останній пішов з квартири. Він залишився з ОСОБА_9 , яка також почала з ним лаятися. ОСОБА_23 повернувся до кухонної стінки, де лежав ніж з дерев`яною ручкою, взяв ножа у праву руку, підійшов до ОСОБА_9 , тричі вдарив її ножем в ліву частину грудної клітки, ОСОБА_9 продовжувала сидіти, ОСОБА_6 пішов до мийки та вимив ніж, поставив на підставку для приборів, лезом догори, попрямував до іншої кімнати, повернувшись, побачив ОСОБА_9 , яка, одягнута у чорну куртку, лежала на підлозі головою у напрямку до дверей. ОСОБА_6 намагався її перевернути та побачив на підлозі кров, пішов узяв у ванній кімнаті рушник, витер кров та повісив назад у ванній. ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_10 , і ОСОБА_10 прийшов з ОСОБА_21 , викликали швидку (ас.108-111 т.1);

- рапорт старшого інспектора - чергового СРПП№ 4 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області від ІНФОРМАЦІЯ_5 року, згідно з даними якого ІНФОРМАЦІЯ_5 року о 21:37 надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що за адресою АДРЕСА_3 , померла ОСОБА_9 , проникаюче ножове поранення грудної клітини зліва, травматичний шок, поступила 9 лютого 2020 року (ас.121 т.1);

- довідка Комунального некомерційного підприємства «Березанська міська лікарня» № 1357 від 10 лютого 2020 року про те, що ОСОБА_9 поступила о 21:35 діагноз: численні ножові поранення грудної клітини зліва, поранення лівого легкого, численні поранення діафрагми, поранення селезінки, переломи 6-7 ребра зліва; різана рана лівого надпліччя, лівої синусової області, шок 3 ступеню. Алкогольне сп`яніння (ас.114 т.1);

- постанови т.в.о. старшого слідчого СВ Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_37 та т.в.о. начальника СВ Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_38 про визнання предмету речовим доказом та приєднання до матеріалів провадження від 10 лютого 2020 року, за змістом яких визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів: змиви з плям бурого кольору поміщені до паперового конверту, фрагмент шпалер з плямами бурого кольору; змив плями бурого кольору розміром 20*12см. поміщеного до паперового конверту, ніж поміщеного до пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» № 4225391; змив з плями бурого кольору поміщеного до паперового конверту; ніж поміщеного до пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» № 4225393, жіночу куртку чорного кольору та жіночу кофту чорного кольору з червоними вставками поміщені до картонних коробок; ніж поміщеного до пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» № 4225350; рушник синьо - білого кольору поміщений до пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» № 4325580 (ас.176-178 т.1);

- постанова слідчого СВ Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_39 від 10 лютого 2020 року, якою визнано та приєднано до матеріалів речові докази: мобільний телефон чорного кольору марки FLY IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-карта з абонентським номером НОМЕР_3 , який поміщено до полімерного пакету з написом «Національна поліція Головне слідче управління» № 4225351; светр червоного кольору з написом «Reebok» та джинсові штани синього кольору, які поміщено до картонного ящика синього - білого кольору з написом «begra speed», який заклеєний биркою з пояснювальними написами синього кольору (ас.179 т.1);

- акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 10 лютого 2020 року о 3 годині 00 хвилин, громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено алкогольне сп`яніння 0,59%, за допомогою газоаналізатора «Алкофор 307» № ;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 від ІНФОРМАЦІЯ_5 року з оглянутим у судовому засіданні відеозаписом, згідно з даними якого остання повідомила, що 9 лютого 2020 року близько 13.00 год. ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_6 домовитись піти до нього у гості. Зустрілись біля магазину «Ласуня», купили горілку, пішли у квартиру ОСОБА_6 , де розпивали спиртні напої, ОСОБА_10 пішов, вона лишилась з ОСОБА_6 , продовжувала вживати алкогольні напої разом з останнім, після суперечки він кинувся на неї з ножем, який взяв на столі, та почав наносити численні поранення, у тому числі у шию, і бити, зі слів лікарів наніс шість ударів. Після того, як впала на підлогу, ОСОБА_6 просив, щоб не казала, що це він наносив удари ножем (ас.115-118 т.1);

- протокол огляду трупа ОСОБА_9 , згідно з даними якого труп жінки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходиться в хірургічному відділенні Березанської міської лікарні, у лежачому стані на спині, труп одягнений лише у памперс; на тілі в області живота зліва є білі наліпки з бинтом (ас.122-124 т.1);

- висновок експерта № 30 від 30 березня 2020 року, згідно з даними якого у ОСОБА_9 виявлені колото-різані поранення обличчя - рана № 3 (поверхнева); шиї - рана № 5, яка продовжується у раньовий канал довжиною 7см, по ходу якого пошкоджені зв`язки між 7-м шийним та 1-м грудним хребцями, частково пересічений спинний мозок; спини - рана № 4, яка переходе у раньовий канал довжиною 7см, який закінчується у м`язах спини; грудної клітки - рана № 6, яка переходе у раньовий канал, по ходу якого пошкоджені міжреберні м`язи та нижня доля лівої легені; черева - рана № 1, яка переходе у раньовий канал по ходу якого пошкоджено міжреберні м`язи, діафрагму, селезінку та шлунок; рана № 2 - поверхнева рана грудної клітки зліва.

Колото-різане поранення шиї, яке супроводжувалось зануренням в спинномозковий канал та порушенням цілісності спинного мозку, відноситься до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя, яке у даному випадку призвело до настання смерті.

Колото-різане поранення грудної клітки, яке супроводжувалось пораненням лівої легені, відноситься до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя.

Колото-різане поранення черева, яке супроводжувалось пошкодженням діафрагми, селезінки та шлунку, відноситься до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя.

Колото-різані рани спини, обличчя та грудної клітки відноситься до категорії легких. Виявлені при експертизі трупа ушкодження прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії одностороннє - гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа. Виявлені ушкодження могли утворитися за обставин, які указано у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , однак, слід зазначити, що кількість контактів, на які вказує ОСОБА_6 , не співпадає з кількістю контактів, які виявлені на тілі ОСОБА_9 .

Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 20.08 год. від колото-різаного поранення шиї, яке супроводжувалось проникненням у спинномозковий канал та частковим пересіченням спинного мозку і ускладнилося розвитком набряку спинного і головного мозку (ас.127-130 т.1);

За змістом показань експерта ОСОБА_13 , допитаного 12 січня 2022 року в суді першої інстанції, поранень на тілі ОСОБА_9 було набагато більше, ніж вказав ОСОБА_6 під час слідчого експерименту. Окрім того, такі тілесні ушкодження, зокрема, поранення шиї з ушкодженням спинного мозку, поранення грудної клітини з пошкодженням легені та поранення черева з пошкодженням селезінки і шлунку є тяжкими тілесними ушкодженнями, і в звичайному перебігу можуть призвести до смерті.

- висновок експерта № 48 від 8 квітня 2020 року, у відповідності до якого кров потерпілої ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На фрагменті шпалер, виявленому при огляді місця події, надісланому на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності виявлений антиген А, отже кров на фрагменті шпалер може походити від потерпілої ОСОБА_9 . На ватному тампоні з змивом з вихідних дверей кімнати № 2, в об. № 3, виявленому при ОМП, надісланому на дослідження, кров не виявлена (ас.134-136 т. 1);

- висновки експерта № 49 від 14 квітня 2020 року, № 51 від 15 квітня 2020 року, № 50 від 8 квітня 2020 року, відповідно до яких кров потерпілої ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. В змивах, спортивній кофті, на куртці, що вилучені при огляді місця події, виявлена кров людини. При встановленні групової приналежності крові виявлений антиген А, дані сліди крові можуть походити від потерпілої ОСОБА_9 (Т.1а.с.137-139,140-142);

- висновок № 17-1/589 від 28 лютого 2020 року, за змістом якого на наданому на дослідження об`єкті - ніж слідів папілярних узорів не виявлено (ас.147-153 т.1).

- висновок № 8/к від 3 червня 2022 року, за змістом якого, вивчивши та проаналізувавши надані для проведення експертизи матеріали, у відповідності до питань, що поставлені на вирішення, експертна комісія приходить до підсумків:

(1,2). При судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_9 , 1987 р.н. («Висновок експерта» № 30 від 15.02-30.03.2020 р., лікар судово-медичний експерт ОСОБА_13 ), були виявлені такі зовнішні ушкодження: «...на 2 см вниз від післяопераційної рани на череві зліва по задній аксілярній лінії рана № 1…, у нижній третині грудної клітки зліва по середній аксілярній лінії рана № 2…, на 2 см вперед від мочки лівої вушної раковини рана № 3..., ...на спині зліва у верхній третині по лопатковій лінії рана № 4..., ...у нижній третині шиї зліва по біляхребтовій лінії рана № 5...»

Експертом було встановлено, що рани в ділянці обличчя зліва (рана №3) та в ділянці грудної клітки зліва (рана №2) сліпо закінчуються в підлеглих м`яких тканинах.

При внутрішньому дослідженні експерт встановив наступне:

· від рани № 1 («...на череві зліва по задній аксілярній лінії...») відходить рановий канал, за ходом якого ушкоджено підшкірно-жирову клітковину, м`язи у 8-му міжреберному проміжку, діафрагму, шлунок та селезінку;

· від рани № 4 («...на спині зліва у верхній третині по лопатковій лінії...) відходить рановий канал, який сліпо закінчується в м`язах спини;

· від рани № 5 («...у нижній третині шиї зліва по біляхребтовій лінії...») відходить рановий канал, за ходом якого ушкоджено підшкірно-жирову клітковину, міжхребцеві зв`язки на рівні 7-го шийного та 1-го грудного хребців, оболонки та спинний мозок:

· від рани № 6 («...Від середньої третини післяопераційної рани...») відходить рановий канал, за ходом якого ушкоджено підшкірно-жирову клітковину, м`язи 7-го міжреберного проміжку та нижня частка лівої легені.

Всі виявлені ушкодження з накладеними хірургічними швами.

Характер ушкоджень (рівні краї, загострені кінці) та їх локалізація вказує на те, що вони виникли від дії знаряддя (знарядь) або предмету (предметів), який (які) володіють колюче-ріжучими властивостями, що також підтверджується результатами судово-медичного криміналістичного дослідження («Висновок експертного дослідження» № 43-мк від 16 березня 2020 року) клаптів шкіри з ушкодженнями від трупа ОСОБА_9 .

З огляду на вище викладене, внаслідок події 9 лютого 2020 року потерпіла отримала колото-різані ушкодження, серед яких в рани в ділянці обличчя зліва, в ділянці грудної клітки зліва та в ділянці спини зліва, непроникаючі, сліпі; рани в ділянці черевної стінки зліва, шиї зліва та в ділянці післяопераційної рани проникають в плевральну порожнину зліва з ушкодженням лівої легені, в черевну порожнину з ушкодженням діафрагми, шлунку та селезінки, в спинно-мозковий канал на рівні між 7-мим шийним і 1-им грудним хребцями з частковим ушкодженням оболонок та речовини спинного мозку.

Причиною смерті гр. ОСОБА_9 стало колото-різане ушкодження в ділянці нижньої третини шиї зліва, яке проникає в спинно-мозковий канал з ушкодженням оболонок, речовини спинного мозку та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті і у відповідності до п.п. 2.1.3 д. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, має ознаки тяжких них ушкоджень.

Проникаюче поранення в черевну порожнину, в проекції рани №1. з ушкодженням реберних м`язів, діафрагми, шлунка та селезінки у відповідності до п.п. 2.1.3. к. вище вказаних «Правил…» має ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Проникаюче поранення в ліву плевральну порожнину, в проекції рани № 6, з ушкодженням міжреберних м`язів та нижньої частки лівої легені у відповідності до п.п. 2.1.3. й. вище вказаних «Правил...» має ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Інші колото-різані ушкодження в ділянці обличчя, грудної клітки зліва та на спині зліва у відповідності до п.п. 2.1.1. а. вище вказаних «Правил...», мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

(3). Відповісти на питання: «Як діяли і як повинні були діяти лікарі Березанської міської лікарні по лікуванню ОСОБА_9 , якщо неправильно, то в чому це виражались і як це вплинуло на настання смерті останньої?» не представляться можливим у зв`язку з ненаданням медичної документації («Медична карта стаціонарного хворого» № 335 хірургічного відділення Березанської міської лікарні). (ас. 53-63 т. 3)

За клопотанням сторони захисту 10 листопада 2022 року допитаний експерт ОСОБА_40 суду показав, що для надання відповіді на поставлене перед експертами питання про те, як діяли і як повинні були діяти лікарі Березанської міської лікарні по лікуванню ОСОБА_9 , потрібні оригінали медичної документації (медична карта стаціонарного хворого, рентгенівські знімки та інше) з приводу знаходження ОСОБА_9 на лікуванні в Березанській міській лікарні.

За змістом показань експертів ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , допитаних в судовому засіданні, для надання відповіді на поставлене перед експертами питання № 3 про те, як діяли і як повинні були діяти лікарі Березанської міської лікарні по лікуванню ОСОБА_9 , потрібна медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_9 про лікування її в Березанській міській лікарні з 9 лютого 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що зазначено у висновку експертів. Експерт ОСОБА_43 додатково наголосив на тому, що відповідь на вказане питання щодо дій лікарів ніяким чином не впливає на встановлену причину смерті ОСОБА_9 .

За клопотанням сторони захисту судом призначена додаткова комісійна судово-медична експертиза, за висновком 17/к від 25 квітня 2023 року якої згідно з даними «Медичної карти стаціонарного хворого» № 335 КНП Березанська міська лікарня Березанської міської ради», гр. ОСОБА_9 перебувала на куванні в хірургічному відділенні з 9 по ІНФОРМАЦІЯ_5 року, де їй був встановлений діагноз заключний клінічний: «Чисельні ножові проникаючі поранення грудної клітки зліва, з ушкодженням легені, діафрагми, селезінки... ускладнення основного Посттравматичний гемопневмоторакс зліва. Гемоперитонеум. Глибокий тетрапарез Fr-В з порушенням функції тазових органів. Травматичний шок ІІІ ст... супутній Ножові рани медіальної частини лівого надпліччя з ушкодженням поперечним спинного мозку С7-Th1. Перелом VI ребра зліва, алкогольне сп`яніння».

Під час лікування в хірургічному відділенні 9 лютого 2020 року гр. ОСОБА_9 були виконані оперативні втручання:

- протокол операції № 15 - первинна хірургічна обробка ран лівої лопаткової ділянки;

- протокол операції № 26 - торакотомія зліва, дренування по Бюлау;

- протокол операції № 27 - лапаротомія, ушивання діафрагми, спленектомія. дренування черевної порожнини.

11 лютого 2020 року за викликом лікарів гр. ОСОБА_9 оглянув лікар-нейрохірург та відмітив « ..ПХО проведено хирургом, ликворреи из раны не отмечается...» і за результатами огляду, встановив діагноз: «Проникающая ПСМТ нижне шейно-грудного отдела позвоночпика (С7-Th1) с повреждением поперечника спинного мозга на данном уровне. Глубокий тетрапарез: Fr-В». Слід відмітити, що відсутність ліквореї (витікання спинномозкової рідини) з рани, свідчить про технічно правильно проведену хірургами первинну хірургічну обробку рани в проекції проникаючого ушкодження спинного мозку.

Після огляду гр. ОСОБА_9 лікар-нейрохірург рекомендував продовжити лікування згідно з листком призначень та провести її дообстеження в Київській обласній клінічній лікарні для визначення подальшої лікувальної тактики.

Необхідно відмітити, що характер травми спинного мозку (колото-різана) та об`єм його ушкодження, встановлений судово-медичним експертом під час дослідження трупа («…пересіченням спинного мозку зліва на 1/4...» - «Висновок експерта» № 30 від 15.02-30.03.2020 р. КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», Яготинське відділення, лікар судово-медичний експерт ОСОБА_13 ) потребував саме консервативного, а не оперативного втручання.

Таким чином, під час надання медичної допомоги гр. ОСОБА_9 в КНП «Березанська міська лікарня Березанської міської ради» лікарі вчасно та в повному об`ємі виконали оперативні втручання, виявили всі ушкодження внутрішніх органів, призначили лікування, яке відповідало характеру та об`єму заподіяних їй ушкоджень.

Недоліками надання медичної допомоги гр. ОСОБА_9 слід вважати недостатній об`єм лабораторних досліджень крові, як загального, так і біохімічного, не внесення до протоколу оперативного втручання та діагнозу ушкодження шлунку, яке виявлено під час судово-медичної експертизи трупа («...шлунок по великій кривизні, який ушитий хірургічними швами... Висновок експерта» № 30 від 15.02-30.03.2020 р., КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», Яготинське відділення, лікар судово-медичний експерт ОСОБА_13 ).

Отже, виявлені недоліки надання медичної допомоги гр. ОСОБА_9 на настання смерті останньої не мали впливу, основним чинником, який призвів до настання смерті, слід вважати об`єм та характер отриманих ушкоджень (ас. 72-104 т.4)

Оцінюючи та аналізуючи зібрані та досліджені у кримінальному провадженні докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

При цьому колегія суддів враховує, що судом першої інстанції перевірялись доводи сторони захисту, щодо недопустимості такого доказу, як протокол слідчого експерименту з додатками з тих підстав, що на конверті, в якому опечатано носій - диск з відеозаписом, не містить посвідчувальних написів, та судом визнані такі доводи безпідставними, оскільки всі учасники цієї слідчої дії ідентифіковані під час перегляду судом відеозапису, а сам перебіг слідчої дії, який було зафіксовано безперервно, повністю узгоджується з даними протоколу, а тому не викликає сумнівів у своїй належності та допустимості.

Також судом перевірялись доводи захисника про визнання недопустимим та неналежним доказом протоколу допиту потерпілої ОСОБА_9 від ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та визнані необґрунтованими.

Суд, посилаючись в оскаржуваному вироку на положення ст. 23, 97 КПК України, дійшов висновку, що суд має право визнати допустимими докази, які не були ним безпосередньо досліджені, лише у виключних випадках, передбачених процесуальним законом. При цьому судом враховано, що потерпіла ОСОБА_9 відсутня у судовому засіданні внаслідок смерті, її допит не був можливим, її показання не могли безпосередньо сприйматися в судовому засіданні. Таким чином, суд дійшов висновку, що показання потерпілої щодо нанесення їй тілесних ушкоджень 9 лютого 2020 року ОСОБА_6 , згідно з даними протоколу допиту від ІНФОРМАЦІЯ_5 року, надані нею під час досудового слідства, безпосередньо є належним і допустимим доказом.

При цьому судом враховано, що потерпіла ОСОБА_15 під час надання показань наголошувала, що її сестра ОСОБА_9 у лікарні розповідала їй про обставини події та факти, які мали місце 9 лютого 2020 року, саме щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , тому показання потерпілої ОСОБА_15 згідно з п. 7 ч. 2 ст. 97 КПК України суд визнає допустимим доказом, як показання з чужих слів, враховуючи неможливість допиту особи, яка надала первинні пояснення ( ОСОБА_9 ), та покладає їх в основу вироку разом з іншими дослідженими безпосереднього у судовому засіданні належними, допустимими доказами, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 766/19891/17.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

За матеріалами кримінального провадження прокурором в судовому засіданні надані протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла внаслідок заподіяних їй ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, з відеозаписом від ІНФОРМАЦІЯ_5 року такого допиту, які відкривались стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України та досліджені під час судового розгляду.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Згідно зі ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, засада кримінального провадження - безпосередність у дослідженні судом показань полягає в тому, що суд у ході судового розгляду особисто сприймає відомості щодо обставин кримінального провадження, які відомі обвинуваченому, потерпілому, свідкам, експерту та мають значення для цього кримінального провадження.

Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Колегія суддів приймає до уваги вимоги ч. 5 ст. 9 КПК України, відповідно з якими кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З викладених норм вбачається, що всі докази, як правило, повинні подаватися під час публічного розгляду в присутності обвинуваченого для забезпечення змагальності сторін. З цього правила існують винятки, але вони не можуть порушувати права захисту. З позиції ЄСПЛ вбачається, що якщо підсудному було надано відповідну та належну можливість заперечити такі показання, чи то при їх наданні, чи на пізнішому етапі, прийняття їх як доказів не суперечитиме саме по собі вимогам п.1 та п. 3«d» ст.6 Конвенції. Але з цього випливає, що засудження не може виключно або вирішальною мірою ґрунтуватися на показаннях, які сторона захисту не могла оспорити.

Порушення конвенції буде там, де свідок (свідки) або потерпілий (потерпілі), показання якого має істотне значення для вирішення справи, не міг бути опитаний, або за обставин, коли був ряд таких свідків, але жоден з них не міг бути опитаний. Саме таке відбулося у справі, що розглядається.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Жуковський проти України» від 3 березня 2011 року наголошується, що за загальним правилом п.1 і п. 3«d» ст. 6 Конвенції вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати показання свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше (див. також рішення від 23 квітня 1997 року у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів» та рішення від 15 червня 1992 року у справі «Люді проти Швейцарії»). Вирок не може ґрунтуватись виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити (див. рішення від 27 січня 2009 року у справі «A.L. проти Фінляндії»).

Колегія суддів звертає увагу на те, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Однак, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 97 КПК України суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або тяжкої хвороби, яка заважає останній бути присутній в судовому засіданні безпосередньо.

Згідно з аналізом норм національного законодавства суд при розгляді справи повинен забезпечити право сторін на допит особи, яка дає показання, важливі для вирішення справи, і не вправі використовувати позасудові свідчення такої особи, але якщо попри всі необхідні заходи забезпечити явку такої особи виявилося неможливим, на підставі ч. 3 ст. 97 КПК України, сторона на доведення своєї позиції може надати суду показання особи, які та давала під час досудового розслідування, і сам факт відсутності такої особи під час судового розгляду не може бути підставою для визнання таких її показань недопустимим доказом. При цьому колегія суддів враховує позицію ЄСПЛ по вказаному питанню та вважає вказані докази допустимими у сукупності з іншими дослідженими доказами у судовому засіданні.

Крім цього, вказана позиція також узгоджується з практикою ЄСПЛ, а саме у справі «Олег Колесник проти України» (Заява N 17551/02, остаточне рішення від 19 лютого 2010 року), «Жуковський проти України» (Заява № 31240/03, остаточне рішення 15 вересня 2011 року), та інш.

Так, у справі «Жуковський проти України» від 3 березня 2011 року заявник стверджував, що кримінальне провадження щодо нього було несправедливим і що в основу вироку стосовно нього суди поклали показання свідків, яких йому не надали можливості допитати. Своєю чергою ЄСПЛ вказав, що суд за певних обставин може послатися на показання, надані під час досудового слідства. Якщо підсудному було забезпечено відповідну та належну можливість заперечити показання або під час їхнього надання, або пізніше, їхнє прийняття як доказу само по собі не суперечить п. 1 і пп. «d» п. 3 ст. 6. Проте висновок щодо цього є таким: у разі якщо вирок ґрунтується виключно або вирішальною мірою на показаннях особи, яку обвинувачений не мав можливості допитати або вимагати, щоб її допитали під час досудового слідства судового розгляду, права сторони захисту обмежуються такою мірою, яка є несумісною з гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції.

У справі «Олег Колесник проти України» Суд вказав, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. Існують винятки з цього принципу, але вони не можуть призводити до порушення права на захист. За деяких обставин може виникнути потреба у використанні показань, отриманих на етапі розслідування. Якщо підсудному було надано достатню й належну можливість спростувати такі показання - при їх оголошенні або на пізнішому етапі провадження,- саме по собі їх прийняття як доказів не суперечитиме вимогам пункту 1 та підпункту "d" пункту 3 статті 6 Конвенції. Але з цього природно випливає, що в разі, якщо обвинувальний вирок виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, яку обвинувачений (підсудний) не мав можливості допитати особисто чи домогтися її допиту під час розслідування справи або судового розгляду, права сторони захисту виявляються обмеженими настільки, що передбачені статтею 6 Конвенції гарантії виявляються порушеними. Щодо показань свідків, допитати яких у присутності підсудного або його захисника виявилося неможливим, Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Однак, якщо немає підстав звинувачувати органи влади в недостатньо старанних зусиллях із забезпечення підсудному можливості допитати відповідних свідків, відсутність цієї можливості як така не означає необхідності припинення кримінального переслідування. Водночас слід з надзвичайною обережністю ставитися до доказів, отриманих від свідка за обставин, що не давали змоги забезпечити право сторони на захист тією мірою, якою Конвенція завжди вимагає забезпечувати його. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не мала можливості спростувати (див. згадане вище рішення у справі Жогло (Zhoglo), пп. 38-40 з наведеними посиланнями)

Така позицію узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року (провадження № 51-4690км19), відповідно до якої суд може визнати належним доказом протокол допиту свідка або потерпілого, якщо: 1) під час судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення доведено поважні причини неявки головного свідка у судове засідання; 2) протокол допиту свідка оголошено та долучено до матеріалів кримінального провадження безпосередньо в судовому засіданні; 3) сторона захисту не була позбавлена можливості заперечувати показання, які відображені у протоколі, надавши суду відповідні докази; 4) показання свідка (протокол допиту) не були єдиним доказом винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на вище наведене, колегія суддів звертає увагу, що, ухвалюючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_6 , судом першої інстанції прийняте рішення обґрунтоване не тільки показаннями ОСОБА_9 , які надавались нею під час досудового розслідування, а й іншими доказами, які у своїй сукупності доводять винуватість обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення за встановлених судом першої інстанції обставин.

Окрім того, судом першої інстанції визнані непереконливими доводи сторони захисту, аналогічні тим, які викладені в апеляційній скарзі, а, саме, щодо надання ОСОБА_9 неналежної медичної допомоги, внаслідок якої настала смерть останньої.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, і звертає увагу на те, що саме за клопотанням сторони захисту, саме з метою перевірки зазначених доводів захисника, судом призначена у кримінальному провадження комісійна судово-медична експертиза, допитані експерти та призначена додаткова комісійна судово-медична експертиза, за наслідками якої експертами, які попереджені про кримінальну відповідальність, підтверджено, що під час надання медичної допомоги гр. ОСОБА_9 в КНП «Березанська міська лікарня Березанської міської ради» лікарі вчасно та в повному об`ємі виконали оперативні втручання, виявили всі ушкодження внутрішніх органів, призначили лікування, яке відповідало характеру та об`єму заподіяних їй ушкоджень. Встановлені під час проведення експертизи недоліки надання медичної допомоги ОСОБА_9 , які експертами визначені недостатній об`єм лабораторних досліджень крові, як загального, так і біохімічного, не внесення до протоколу оперативного втручання та діагнозу ушкодження шлунку, на настання смерті останньої не мали впливу, основним чинником, який призвів до настання смерті, слід вважати об`єм та характер отриманих ушкоджень.

Будь-яких інших доводів в частині недоведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину захисником в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, які досліджені в судовому засіданні та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, які взаємодоповнюються та узгоджуються між собою, та яким дана належна оцінка у вироку, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечне в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, за обставин, викладених у вироку, та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно з даними висновку судово-психіатричного експерта № 102 від 26 лютого 2020 року ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, у тому числі не перебував у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; під час проведення обстеження ознак психічного захворювання не виявлено, може усвідомлювати дії та керувати ними; під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту, будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий плив на його свідомість та діяльність, не перебував (ас.131-132 т.1).

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання обвинувачуваному, суд першої інстанції відповідно до положень ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинувачуваного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так судом при призначенні обвинуваченому покарання враховано, він вчинив тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, який не працює, перебуває у лікаря нарколога з 28 лютого 2014 року на «Д» обліку; у лікаря психіатра на обліку не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є осудним, характеризується за місцем проживання посередньо, відношенням ОСОБА_6 до вчиненого, а також з урахуванням позиції потерпілої, яку вона висловлювала під час судового розгляду, що обвинувачений ОСОБА_6 шкоду не відшкодував, просила призначити обвинуваченому найсуворіше покарання, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним у вчиненні злочину, оскільки саме така міра покарання є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Водночас, з урахуванням обставин вчинення обвинуваченим злочину, місцевий суд не встановив підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69, 75 КК України.

Беручи до уваги встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, врахувавши характер, тяжкість та суспільну небезпеку скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого та інші наявні у провадженні дані, які його характеризують, вмотивовано обрав ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги захисника про невідповідність вироку вимогам пункту 4 частини 2 статті 374 КПК України, оскільки у вступній частині вироку не зазначені передбачені законом відомості про особу обвинуваченого, проте, на переконання колегії суддів, ці порушення не є істотними та такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З відеозаписів судових засідань встановлено, що особа обвинуваченого встановлена відповідно до вимог закону під час судового розгляду, а, відтак, доводи захисника про те, що особа, яка засуджена за цим вироком, не встановлена, є безпідставними.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що у резолютивній частині оскаржуваного вироку вказані прізвище, ім`я та по-батькові обвинуваченого, дата народження його народження, місце реєстрації, РНОКПП, що також дає змогу ідентифікувати обвинуваченого саме як ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, з огляду на те, що судом першої інстанції не у повному обсязі дотримані вимоги п. 4 ч. 2 ст. 374 КПК України, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні, а саме у вступній частині вироку слід вказати анкетні відомості обвинуваченого, і така зміна жодним чином не погіршує становище обвинуваченого, не впливає на суть і зміст прийнятого судом першої інстанції вироку.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення частково, вирок суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України - зміні.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Березанського міського суду Київської області від 9 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України - змінити: у вступній частині вироку зазначити анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_6 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Березань Київської області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, освіта повна середня, на утриманні має неповнолітню дитину, ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тимчасово не працюючий, в силу ст. 89 КК України не судимий.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4