Справа № 215/7400/23
1-кс/215/880/23
У Х В А Л А

Іменем України

15 грудня 2023 року слідчий суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши клопотання старшого дізнавача СД ВП №5 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001452 від 22.07.2023 р, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2023 р. старший дізнавач СД ВП №5 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 , звернулася до суду в рамках кримінального провадження ЄРДР № №0001452 від 22.07.2023 р., з клопотанням, яке погоджено прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до речей та документів.

Клопотання обґрунтовує тим, що 21.07.2023 до Святошинського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції у м. Києві, надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу того, що 21.07.2023 о 10 год. 43 хв. за адресою: АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_5 залишила автомобіль на ремонті. Через деякий час зателефонував робітник за номером телефону НОМЕР_1 , та повідомив, що потрібні гроші для замовлення запчастин на автомобіль в розмірі 4 000 грн., після чого було надано банківську карту НОМЕР_2 на яку було здійснено оплату, однак після цього було встановлено, що телефонували не з центру ремонту автомобіля. Таким чином невстановлена особа, шахрайським шляхом, заволоділа грошовими коштами гр. ОСОБА_5 , чим завдала останній майнової шкоди.

За вказаним фактом 21.07.2023 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001452 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В ході досудового розслідування допитано в якості потерпілої ОСОБА_5 , яка вказала, що 20.07.2023 о 10 год. 43 хв. гр. ОСОБА_5 залишила свій автомобіль на ремонт в автосервісі, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , через деякий час 21.07.2023, приблизно о 11 год. їй зателефонував робітник за номером телефону НОМЕР_1 , та повідомив, що потрібні гроші для замовлення запчастин на автомобіль в розмірі 4 000 грн. Після чого, їй з абонентського номеру телефону НОМЕР_3 , було надіслано смс-повідомлення, в якому було надано банківську карту НОМЕР_2 на яку вона здійснила оплату грошових коштів, у розмірі 4000 грн., однак після цього було встановлено, що телефонували не з центру ремонту автомобілів. Таким чином невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами гр. ОСОБА_5 у розмірі 4000 грн., чим завдала останній майнової шкоди.

Враховуючи вищевказане, інформація, яка знаходиться в АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , про рух грошових коштів по банківській платіжній картці № НОМЕР_2 має суттєве значення для встановлення важливих обставин кримінального правопорушення та встановлення особи, що його вчинила.

Відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій вказаної статті кримінального закону.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах належать відомості, які можуть становити банківську таємницю.

Статтею 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, вилучити їх (здійснити виїмку).

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані речі і документи мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та з метою викриття винної особи, необхідно отримати тимчасовий доступ до даних, про рух грошових коштів по банківській платіжній картці АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за № НОМЕР_2 в період часу з 00:00 години 24.06.2022 до 00:00 години 26.06.2022 з моменту відкриття рахунку до моменту винесення ухвали, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 159-164 КПК України.

Представник АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в судове засідання для розгляду даного клопотання не з`явився, згідно телефонограми, повідомлений про час та місце розгляду справи, будь-які повідомлення про причини неприбуття до суду не надходили, неявка даної особи, відповідно до положень ч. 4 ст. 163 КПК України, не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, кожен окремо надали суду клопотання в яких зазначили, що клопотання підтримують в повному обсязі, з підстав та доводів наведених в ньому, просили проводити розгляд у їх відсутність.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалась, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що дізнавачем ВД Святошинського УП ГУНП у м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_6 21.07.2023 р. прийнято заяву від гр. ОСОБА_5 щодо кримінального правопорушення невстановленою особою, яка шахрайським шляхом, заволоділа її грошовими коштами, тобто злочин вчинено на території Святошинського району м. Києва.

З клопотання дізнавача вбачається, що 21.07.2023 р. за вказаним фактом, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001452 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), але відповідно витягу з ЄРДР, яке міститься в матеріалах, реєстрація провадження здійснена 22.07.2023 р.

Згідно ч. 1 ст. 4 КПК України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч.1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст.24 Конституції Українитаст.10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Отже, клопотання слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Аналогічна правова позиція викладена у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 05.04.2013 № 223-538/0/4-13, згідно з яким судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Отже, правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду інших клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом, у тому числі й скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.

Враховуючи викладене, клопотання старшого дізнавача СД ВП №5 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів в кримінальному провадженні №0001452 від 22.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України не містить достатніх підстав, щодо розгляду його ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому повинно бути подано до місцевого суду за фактичною адресою місця знаходження органу досудового розслідування, який проводить досудове розслідування даного кримінального провадження.

Отже, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, клопотання підлягає поверненню, оскільки його подано з порушенням правил територіальної підсудності, тобто дане клопотання не підлягає розгляду Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Одночасно слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що повернення клопотання не позбавляє слідчого звернутися із цим клопотанням до належного суду.

Керуючись ст.ст.32-33, 218, 303-304 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого дізнавача СД ВП №5 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001452 від 22.07.2023 р, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - повернути особі, яка її подала для подачі до належного суду.

Повернення клопотання не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: