Справа №463/29/24
Провадження №1-кс/463/191/24
У Х В А Л А

04 січня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

слідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області на постанову про відмову в визнанні потерпілими,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області від 20 листопада 2023 року про відмову в визнанні потерпілими у кримінальному провадженні №0003178 від 10 листопада 2023 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова слідчого незаконна і підлягає скасуванню.

Відомості в ЄРДР внесені за його заявою про скоєння кримінального правопорушення щодо нього, оскільки внаслідок кримінальних правопорушень, на які вказано в заяві, протиправно захоплене належне йому на праві спільної сумісної власності майно - горище будинку по АДРЕСА_1 і таке майно пошкоджується протиправними будівельними роботами. Крім того, 10 листопада 2023 р. ним подано заяву про залучення до кримінального провадження як потерпілого, оскільки кримінальним правопорушенням, вказаним в заяві про скоєння кримінального правопорушення, йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Вважає, що має місце скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, ч.3 ст. 361 КК України, ч.2 ст. 194 КК України, 364-1 КК України, чим йому заподіяно матеріальну шкоду у вигляді протиправного позбавлення його права спільної сумісної власності на горище будинку, пошкодження даху та перекриття будинку по АДРЕСА_1 , які належать йому на праві спільної сумісної власності, а також моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях і переживаннях, викликаних таким позбавленням його права власності на вказане майно і його пошкодження.

Відповідно до ч.3 ст.358 КК України, для наявності об`єктивної сторони складу даного кримінального правопорушення не є обов`язковою наявність заподіяння шкоди. Однак, це не означає, що таке кримінальне правопорушення, а також використання підробленого документа (ч.4 ст. 358 КК України) не може заподіяти матеріальну і моральну шкоду. В даній ситуації таке заподіяння злочином шкоди є очевидним, викладене в заяві про скоєння кримінального правопорушення, частково підтверджується наданими слідчому з клопотанням від 17.11.2023 р. документами. Крім того, для з`ясування і підтвердження доказами фактів скоєння всіх вказаних вище кримінальних правопорушень, слідчим в кримінальному провадженні необхідно провести процесуальні(слідчі) дії, на які заявник вказав у даному клопотанні, якого слідчий навіть не вирішив, незважаючи на відповідну ухвалу слідчого судді.

Слідчий не може обґрунтовувати оскаржувану постанову твердженням про те, що він не надав до заяви про кримінальне правопорушення документів, які б свідчили про заподіяння злочином шкоди, оскільки саме слідчий і зобов`язаний в ході досудового розслідування шляхом проведення процесуальних (слідчих) дій встановити факт заподіяння потерпілому шкоди чи відсутність такої шкоди, оскільки це належить до предмету доказування, згідно до ст. 91 КПК України, і це є обов`язком слідчого, відповідно до ст.ст.9, 40 КПК України.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав, надав аналогічні пояснення.

Суб`єкт оскарження - слідчий в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином. У відповідності до вимог ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст.55 КК України).

Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З оскаржуваної постанови слідчого від 20 листопада 2023 року вбачається, що слідчий відмовив у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003178 від 10 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КПК України, оскільки доводи скаржника про заподіяння шкоди, в тому числі моральної, не мають жодного документального підтвердження. Окрім цього, законодавцем віднесено злочини, передбачені ст. 358 КК України до Розділу «Злочини проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян та злочини проти журналістів», тому відсутні об`єктивні підстави у залученні в якості потерпілого останнього, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України відноситься до злочинів з формальним складом злочину для наявності об`єктивної сторони якого не є обов`язковим настання суспільно-небезпечних наслідків, зокрема, спричинення шкоди. Також, під час проведення досудового розслідування жодній особі не повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення в цьому кримінальному провадженні, а отже, не встановлено, чи дійсно в діях невстановлених осіб наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.

У відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст.34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.

Із змісту постанови вбачається, що слідчим не надано оцінки обставинам, викладеним у заяві про вчинення кримінального правопорушення та залучення як потерпілого до кримінального провадження, щодо вчинення декількох кримінальних правопорушень, зокрема, ч.2 ст.194 КК України, а також обставинам можливого заподіяння шкоди внаслідок захоплення горище у житловому будинку, яке є власністю в тому числі скаржника по підроблених офіційних документах.

При цьому із витягу з ЄРДР вбачається, що слідчим внесено відомості про скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.358 КК України. В той час фабула скоєння правопорушення викладена таким чином «невідома особа перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 захопила горище в даному будинку підробивши офіційні документи на підставі протиправної реєстрації права власності.

Тому на думку слідчого судді, слідчий має перевіряти обставини скоєння не лише службового підроблення, а й протиправного позбавлення права власності на горище скаржника та інших мешканців житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 і протиправну реєстрацію за особою, яка захопила це горище права власності на нього.

Тому очевидно, що в даному випадку скоєно матеріальний склад злочину, про що скаржник вказував у повідомленні про скоєння кримінального правопорушення і внаслідок протиправної відмови у реєстрації цих злочинів, слідчий суддя зобов`язав слідчого зареєструвати їх скоєння до ЄРДР.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п.75 Рішення ЄСПЛ справа "Афанасьєв проти України" заява №38722/02) від 5 квітня 2005 року Суд нагадує, що стаття 13 Конвенції гарантує доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі.

Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути "ефективним" як у законі, так і на практиці.

Так, дійсно ч.5 ст.40 КПК України передбачено, що слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку, осіб, що не мають на те законних підстав забороняється.

Разом з тим, під час вчинення процесуальних дій у кримінальному провадженні слідчий зобов`язаний враховувати, що він може істотно порушувати конституційні права учасників кримінального провадження, а саме тому слідчий розсуд не повинен бути безмежним. Для визначення меж дозволеної процесуальної поведінки в тому числі при прийнятті рішення за наслідками розгляду клопотання чи заяви потерпілої особи про визнання її потерпілим, слідчий, насамперед, повинен керуватися приписами процесуального законодавства, крім того враховувати загальні засади кримінального провадження, мету застосування (незастосування) тих чи інших заходів, дій та їхню співмірність з отриманим результатом.

А тому, виходячи із наведених обставин, слідчий суддя вважає, що постанова про відмову у визнанні потерпілим прийнята слідчим передчасно, без допиту заявника, без встановлення всіх обставин заволодіння горищем та відповідної правильної кваліфікації діяння, в тому числі ним не вжито заходів для встановлення підстав і розміру заподіяної скаржнику шкоди.

З врахуванням наведеного слідчий суддя вважає, що скаргу слід задоволити та скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Керуючись вимогами статтей 7, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Скасувати постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 20 листопада 2023 року про відмову в визнанні потерпілими у кримінальному провадженні №0003178 від 10 листопада 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1