Провадження № 1-кп/643/271/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002529 від 19.07.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, який офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , остання адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ

Обвинувачення, визнане судом доведеним

18.07.2023 приблизно о 12:40 год. ОСОБА_4 (обвинувачений) перебував біля кафе, що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Василя Стуса, буд. 4-А, разом із ОСОБА_5 , в ході спілкування з яким побачив мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 9С», який був в сумці ОСОБА_5 , після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

В подальшому ОСОБА_4 в період дії воєнного стану, який введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 з 20 травня 2023 року строком на 90 діб, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, приблизно о 12:50 год. цього ж дня, перебуваючи з боку від ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу дістав із його сумки мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 9С», який належить потерпілому ОСОБА_5 , та поклав його у кишеню своїх штанів.

Після цього ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2900,72 грн.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся. Надав показання, згідно яких підтвердив вчинення ним кримінального правопорушення за обставин, вказаних вище. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно вказані час, спосіб, місце та інші обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Показав, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з його матеріалами і не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. Також пояснив, що показання надає добровільно, будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось. Зазначив, що кошти, отримані від продажу викраденого телефону, витратив на продукти.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним ані у кримінальному, ані у цивільному процесі. Воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

Ураховуючи обставини даної кримінальної справи та позицію обвинуваченого, суд приходить до висновку, що у цій справі дотримані необхідні та достатні гарантії справедливого судового розгляду і відмова обвинуваченого від дослідження доказів у повному обсязі не суперечить завданням кримінального провадження та жодним важливим інтересам суспільства.

Ураховуючи наведене, визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд зі згоди всіх присутніх учасників судового розгляду вирішив не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння обвинуваченим вказаного вище кримінального правопорушення та розглянув справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

ОСОБА_4 є вдівцем, неповнолітніх та малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Прокурором було зазначено, що обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обвинувачений у судовому засіданні 08.01.2024 зазначив, що щиро розкаюється у скоєному та шкодує про свій вчинок.

Ураховуючи наведене, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає його щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, не встановив.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання (постанова Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22).

Також Верховним Судом неодноразово зазначалось на другорядній ролі кари як мети покарання та необхідності вирішення питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з урахуванням таких критеріїв, як співрозмірність вказаного рішення характеру вчиненого діяння та його наслідкам (постанови від 09.06.2022 у справі № 389/936/19, від 27.05.2021 у справі № 127/2554/15-к).

Мотиви призначення покарання

Вирішуючи питання щодо розміру покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд керується таким.

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Ураховуючи щире каяття обвинуваченого та його бажання стати на шлях виправлення, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, а також позицію сторони обвинувачення, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Прокурор просив звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Ураховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який не є особливо тяжким та не пов`язаний з насильством, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше та неодноразово зазначав на своєму розкаянні, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позицію сторони обвинувачення, засади диспозитивності кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим звільняє його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, який, на переконання суду, з урахуванням конкретних обставин даної справи та особи обвинуваченого буде необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений довів своє виправлення.

Таке звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням в умовах передбаченого законом контролю за його поведінкою відповідатиме засадам гуманізму, буде співрозмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам і забезпечить досягнення справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Оскільки клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу в ході судового розгляду кримінального провадження не надходило, суд, керуючись засадами змагальності та диспозитивності кримінального провадження, не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу за власною ініціативою згідно даного вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Питання про процесуальні витрати в розмірі 955,92 грн., пов`язані з проведенням судової експертизи, суд вирішує у відповідності до ст. 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України з урахуванням позиції учасників судового провадження.

Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України

УХВАЛИВ

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у загальному розмірі 955,92 грн.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 02.08.2023 на мобільний телефон Xiaomi Redmi 9C 2/32 GB чорного кольору з imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , на якому чохол-книжка чорного кольору.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон Xiaomi Redmi 9C 2/32 GB чорного кольору з imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , на якому чохол-книжка чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - вважати повернутим законному володільцю.

Речовий доказ, а саме DVD-R диск - зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1