Провадження № 11-кп/4808/495/23
Категорія ч.4 ст.358 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 липня 2023 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, на утриманні має двох малолітніх дітей,

визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України та призначено покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України - штраф в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень;

- за ч.4 ст. 358 КК України - штраф в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання - штраф в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою і надає право, з метою його використання та використання завідомо підробленого документа, тобто вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст.27 ч. 1 ст.358; ч. 4 ст.358 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

Так, ОСОБА_9 , маючи намір у протиправний спосіб придбати посвідчення водія у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, діючи умисно, з метою подальшого використання підробленого посвідчення водія, вступив у змову з невстановленою під час досудового розслідування особою, та, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення офіційного документа (посвідчення водія), достовірно знаючи, що його особисті дані та документи будуть використані для підроблення офіційного документа, виступаючи пособником протиправних дій невстановленої особи, відправив останньому свої особисті дані для подальшого їх внесення до підробленого документу, чим створив сприятливі умови для вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. У подальшому, вищевказана невстановлена особа, у невстановленому під час досудового розслідування місці виготовила підроблений документ - посвідчення водія, який надає право керувати транспортним засобом та видається в установленому Законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме бланк посвідчення водія серії та номер НОМЕР_1 від 12.07.2017 на право керування транспортними засобами категорій «В 1», «В», «СІ», «С», «D1», «D», «СЕ», виданого на ім`я ОСОБА_9 та передала останньому для подальшого використання. Згідно висновку судової технічної експертизи документів, надане на дослідження посвідчення водія серією та номером НОМЕР_1 від 12.07.2017 за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідає посвідченням водія, які знаходяться в офіційному обігу. Всі зображення, крім серії, номеру бланка, реквізитів виробника та персоналізації у наданому на дослідження посвідченні водія виконані струминним способом друку за допомогою засобів оперативної поліграфії, серія, номер бланка, реквізити виробника та персоналізація виконані термосублімаційним способом друку за допомогою засобів оперативної поліграфії.

У подальшому, 16.06.2023 близько 15 год 30 хв ОСОБА_9 , перебуваючи на вул. Флотська, 9, у м. Івано-Франківську, будучи учасником дорожнього руху в якості водія автомобіля марки «Peugeot» моделі «Вохеr» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час перевірки документів, виконуючи законну вимогу працівника поліції, достовірно знаючи, що посвідчення водія серією та номером НОМЕР_1 від 12.07.2017 є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, з метою уникнення встановленої законом відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого дозволу, пред`явив для перевірки працівнику поліції завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії та номер НОМЕР_1 від 12.07.2017, у такий спосіб використавши його.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу в якій вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання не відповідає висновкам суду щодо ступеню тяжкості встановлених судом фактичних обставин кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому є таким що підлягає зміні у зв`язку із суворістю призначеного покарання.

Звертає увагу,що судом першої інстанції при призначенні покарання було неповною мірою враховано, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, на утриманні має двох малолітніх дітей, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Вважає, що судом безпідставно не взято до уваги, що ОСОБА_9 , тимчасово не працює, оскільки припинив підприємницьку діяльність 18.01.2023 року, що у сукупності із іншими обставинами свідчить про суворість призначеного судом покарання та його явну несправедливість.

Просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_9 більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- адвокат захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 підтримав вимоги апеляційної скарги та зазначив, що призначене покарання є надто суворе та просив призначити останньому більш м`яке покарання. Просив призначити обвинуваченому за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України штраф в розмірі 1700 грн., за ч.4 ст. 358 КК України штраф в розмірі 850 гривень, а на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно штраф в 1700 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, однак подав клопотання в якому підтримав вимоги апеляційної скарги захисника та просив призначити йому мінімальну суму штрафу. Звертав увагу суду на те, що він свою провину у вчиненні правопорушення повністю визнав, розраховуючи на мінімальне покарання. Вказує, що був змушений закрити підприємницьку діяльність і заробляє тимчасовими підробітками, має на утриманні двох неповнолітніх дітей і раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не оспорюється правильність встановлених судом фактичних обставин правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого, а тому висновки суду першої інстанції цій частині судом не перевіряються.

В апеляційній скарзі адвокат захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 вказує на незаконність вироку суду в частині призначеного йому покарання і вважає його несправедливим через суворість.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання , призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції виконав вимоги статей 50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальні правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є кримінальними проступками, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом відповідно до ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину

Обставини, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_9 покарання судом відповідно до ст.67 КК України не встановлені.

Зокрема суд врахував характер та тяжкість вчиненого ОСОБА_9 , кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого а саме:, що він раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого та призначив покарання ОСОБА_9 за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України з урахуванням вимог ст.70 КК України і таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 .

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.51 КК України, якою визначені види покарань, які можуть бути застосовані до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, штраф є найбільш м`яким видом покарань .

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Санкцією ч.1 ст.358 КК України передбачено призначення покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Таким чином, доводи щодо необхідності застосування вимог ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 є безпідставними, оскільки відсутні належні правові підстави для такого рішення.

Разом з тим, суд першої інстанції, враховуючи обставини на які посилається сторона захисту, призначив обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, яке за своїм видом є найбільш м`яким, оскільки не пов`язано із ізоляцією від суспільства та обмеженням волі, а полягає у визначенні грошового стягнення, що накладено у розмірі, який передбачено санкцією закону.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо суворості призначеного покарання необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене покарання є справедливим, призначено з врахуванням ступеню тяжкості правопорушення, даних про особу винного та обставини справи, що пом`якшують покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів приймає до уваги, що при визначенні розміру штрафу необхідно враховувати його виховну дію покарання, оскільки воно повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе покарання за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку, при апеляційному розгляді не встановлено.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 липня 2022 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5