Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2163/23
Провадження № 1-в/382/9/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши подання Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про вирішення питання щодо направлення засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця відбування покарання в порядку для осіб, засуджених до позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області надійшло подання Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про вирішення питання щодо направлення засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця відбування покарання в порядку для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Подання вмотивоване тим, що 30.06.2021 року ОСОБА_5 засуджено вироком Згурівського районного суду Київської області від 30.06.2021 року за ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України до обмеження волі строком на 3 роки. В лютому 2022 року засуджена поставлена на облік Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області. 25.04.2022 засудженій було роз`яснено порядок слідування до місця відбування покарання, однак вона ухиляється їхати до місця відбування покарання.

Дослідивши зміст подання, а також додані до нього матеріали, суд приходить до висновку, що таке подання не може бути розглянуто Яготинським районним судом Київської області.

Вироком Згурівського районного суду Київської області від 30.06.2021 року у справі №382/1414/17 ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.191, ч. 3 ст. 191 КК України, та на підставі ст. 70 КК України визначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідності до положень ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ст. ст. 8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Обмеження волі - це покарання, що полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці, що передбачено ст. 61 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 57 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку. Уповноважений орган з питань пробації надсилає засудженому виклик, за яким він зобов`язаний з`явитися для вручення припису та ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання.

Частиною 2 статті 57 КВК України передбачено, що з урахуванням особи та інших обставин кримінального провадження суд може направити засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб засуджених до позбавлення волі. У цьому випадку засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

Згідно зі ст. 533 КПК України вирок або ухвала, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 21.02.2022 року на виконання до Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області надійшов вирок Згурівського районного суду Київської області від 30.06.2021 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженої за ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України до 3 років обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративних функцій на строк 3 роки.

В лютому 2022 року засуджена поставлена на облік Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області. 25.04.2022 засудженій було роз`яснено порядок слідування до місця відбування покарання, однак до місця відбування покарання вона не прибула.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 17.05.2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволеня, а вирок Згурівського районного суду Київської області від 30.06.2021 року без змін.

Відповідно до ухвали Верховного Суду від 24.07.2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_5 на вирок Згурівського районного суду Київської області від 30.06.2021 року.

Відповідно до Розділу ХІ «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», затвердженого Наказом від 29.01.2019 №272/5, у разі неприбуття засудженого до ОВ до місця відбування покарання уповноважений орган з питань пробації вживає заходів щодо встановлення причин невиїзду такої особи до виправного центру та у разі встановлення поважної причини невиїзду повторно видає припис на виїзд. У разі невиїзду засудженого до ОВ до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення від одержання припису уповноважений орган з питань пробації надсилає подання про направлення до місця відбування покарання за формою, наведеною в додатку 56 до цього Порядку, до суду для вирішення питання направлення засудженого до ОВ до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Поважними причинами невиїзду засудженого після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк є хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом (документально підтверджені). Належним підтвердженням отримання засудженим припису є його підпис про отримання припису. Ухиленням засудженого від отримання припису є його умисні дії, що унеможливлюють вручення уповноваженим органом з питань пробації та підтверджуються документально.

Частина 1 ст. 537 КПК України визначає перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків.

Порушене у поданні питання під час виконання вироку відноситься до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, а саме - інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. При цьому, таке питання під час виконання вироків має право вирішувати саме суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу (ч. 1 ст. 537 КПК України).

Стаття 539 КПК України встановлює порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу;

2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу;

3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу;

4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Таким чином, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок або в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, не наділений правом вирішувати питання, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України. Оскільки засуджена не відбула до місця відбування покарання, відповідне питання вправі вирішувати місцевий суд, який ухвалив вирок.

Адже згідно із п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537, подається саме до суду, який ухвалив вирок.

Таким чином, із аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що саме суд, який ухвалював вирок має право надавати дозвіл на затримання особи та направляти її до місць відбування покарання, а не суд за територіальною юрисдикцією знаходження органу пробації, що буде відповідати логічному ланцюгу розгляду судом, який ухвалив вирок, питань пов`язаних з забезпеченням виконання вироку, в тому числі розгляду подання органу пробації щодо затримання особи та направлення засудженої особи до місць позбавлення волі.

Оскільки до матеріалів подання додано вирок Згурівського районного суду Київської області від 30.06.2021 року, яким ОСОБА_5 засуджено до обмеження волі, таким чином, розгляд подання органу пробації про затримання та направлення особи до місця відбування покарання в порядку встановленому для засуджених до позбавлення волі є неможливим, буде суперечити положенням п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, оскільки належним судом з розгляду цього подання є суд, що ухвалив вирок.

Суд звертає увагу на те, що встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Із вищевикладених підстав, подання Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, про затримання та направлення до місця відбування покарання в порядку встановленому для засуджених до позбавлення волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає поверненню до органу пробації, у зв`язку із тим, що Яготинський районний суд Київської області не уповноважений на розгляд зазначеного подання.

Керуючись положеннями ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, про вирішення питання щодо направлення засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця відбування покарання в порядку для осіб, засуджених до позбавлення волі, повернути органу пробації для звернення до належного суду.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Повний текст ухвали підписано 19.02.2024.

Суддя ОСОБА_1