єдиний унікальний номер справи 531/2116/23
номер провадження 1-кп/531/62/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження № 0000215 від 24.06.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Карлівка, Полтавського (Карлівського) району, Полтавської області, мешканець та зареєстрований АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта професійно-технічна, розлучений, працюючий в ПП «Райагробуд-Плюс» водієм автотранспортних засобів, військовозобов`язаний, маючий на утриманні малолітню дитину, не депутат, раніше не судимий,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що приблизно у квітні 2020 року (точного часу та дати судом не встановлено) у ОСОБА_4 виник кримінально - протиправний умисел на отримання підробленого документа - посвідчення тракториста-машиніста на його ім`я з метою подальшого використання.

З цією метою, ОСОБА_4 у квітні 2020 року (точного часу та дати не встановлено), перебуваючи за зареєстрованим місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , реалізував злочинний умисел, направлений на отримання підробленого документа - посвідчення тракториста-машиніста на його ім`я з метою подальшого використання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи обізнаним з порядком отримання посвідчення тракториста-машиніста, що є офіційним документом, надає права на керування транспортними засобами відповідних категорій і видається в установленому законом порядку територіальними органами Держпродспоживслужби, знайшовши у соціальній мережі «Фейсбук», рекламне оголошення щодо отримання посвідчення тракториста-машиніста, звернувся до невстановленої особи, досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, та шляхом смс-повідомлень у мобільному додатку «Viber», за обумовленою ціною, що становила 7000,00 грн., домовився про виготовлення підробного посвідчення тракториста-машиніста, яке знаходиться в офіційному обігу на території України. При цьому ОСОБА_4 , розуміючи, що вказане посвідчення тракториста-машиніста буде підроблене, вчинив пособництво в цьому, надавши відповідні особисті анкетні дані та фото для внесення відомостей у посвідчення тракториста-машиніста, яке надає право керування транспортними засобами, тобто сприяв вчиненню кримінального правопорушення - підробці офіційного документа. Після цього, невстановлена особа, досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, перебуваючи в невстановленому місці, в невстановлений досудовим розслідуванням час, за допомогою кольорового струменевого принтера, виготовила посвідчення тракториста-машиніста, з вихідними типографськими даними «Держзнак. КОФ Зам. 3402 2011 р. III кв.», заповнене на ім`я ОСОБА_4 , внісши неправдиві відомості до бланку посвідчення тракториста-машиніста категорії «А 1», «А 2», «В 1», «В 2», «В З», «С», «D 1», «D 2», «Е 1», «Е 2», «F1», «F 2», «G 1», «G 2», «H» серії НОМЕР_1 .

У серпні 2020 року, точного часу та дати судом не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Карлівка, Карлівської ТГ, Полтавського району, Полтавської області, виконуючи умови попередньої домовленості на придбання предмету кримінального правопорушення підробленого офіційного документа, попередньо оплативши через платіжний термінал самообслуговування в м. Карлівка грошові кошти в сумі 7000 грн. на рахунок невстановленої особи, досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, особисто, через невстановлену особу, отримав з метою подальшого використання підроблене посвідчення тракториста-машиніста категорії «А 1», «А 2», «В 1», «В 2», «В З», «С», «D 1», «D 2», «Е 1», «Е 2», «F 1», «F 2», «G 1», «G 2», «Н» серії НОМЕР_1 , заповнене на ім`я ОСОБА_4 , яке є документом, що посвідчується та видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає право керування транспортними засобами.

Згідно з висновком експерта судової технічної експертизи документа № СЕ-19/117-23/10296-ДД від 12.07.2023 року бланк посвідчення тракториста-машиніста категорії «А 1», «А 2», «В 1», «В 2», «В З», «С», «D 1», «D 2», «Е 1», «Е 2», «F 1», «F 2», «G 1», «G 2», «Н» серії НОМЕР_1 з вихідними типографськими даними «Держзнак. КОФ Зам. 3402 2011 р. III кв.», заповнений на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

ОСОБА_4 достовірно знаючи, що він не отримував в установленому законом порядку посвідчення тракториста-машиніста, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.1994 № 217 (зі змінами) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста- машиніста» видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке відповідно до п.п. 2.1 а) та 2.4 Правил дорожнього руху України (які діють з 01.01.2002 зі змінами) водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського, залишив дане посвідчення в себе, та в подальшому почав його використовувати для можливості керування транспортними засобами.

Своїми умисними діями, які виразилися у пособництві (у виді надання засобів, що сприяли вчиненню кримінального правопорушення, зокрема особистих анкетних даних та власної фотографії та заздалегідь обіцяному придбанні предмета кримінального проступку - посвідчення тракториста-машиніста) в підробленні посвідчення (тракториста- машиніста), яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою, ОСОБА_4 органами досудового розслідування обвинувачується у скоєнні проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім того, 24.06.2023 року, близько 07.00 год., ОСОБА_4 , рухаючись на тракторі марки JСВ, жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , керуючи даним транспортним засобом у зв`язку з роботою водієм автотранспортних засобів у ПП «Райагробуд-Плюс», яке є власником вказаного трактора, по автодорозі по вул. Радевича в м. Карлівка, Карлівської ТГ, Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, був зупинений т.в.о. старшого інспектора СРПП ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітаном поліції ОСОБА_6 , та умисно, усвідомлюючи те, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення тракториста-машиніста, завідомо знаючи, що посвідчення тракториста-машиніста категорії «А 1», «А 2», «В 1», «В 2», «В З», «С», «D 1», «D 2», «Е 1», «Е 2», «F 1», «F 2», «G 1», «G 2», «Н» серії НОМЕР_1 підроблене, усвідомлюючи протиправність своїх дій маючи прямий умисел і спеціальну мету - використання завідомо підробленого документа, пред`явив т.в.о. старшого інспектора СРПП ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітану поліції ОСОБА_7 , який уповноважений на отримання та перевірку документів, посвідчення тракториста-машиніста категорії «А 1», «А 2», «В 1», «В 2», «В З», «С», «D 1», «D 2», «Е 1», «Е 2», «F 1», «F 2», «G 1», «G 2», «Н» серії НОМЕР_1 , виконане на аркуші паперу, складеному навпіл, та заламіноване у прозору плівку, з вихідними типографськими даними «Держзнак. КОФ Зам. 3402 2011 p. ІІІ кв.», заповнене на ім`я ОСОБА_4 , яке згідно з висновком експерта судової технічної експертизи документа № СЕ- 19/117-23/10296-ДД від 12.07.2023 року не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу, використавши його таким чином.

Своїми умисними діями, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа (посвідчення тракториста-машиніста), ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, визнав в повному обсязі та повністю підтвердив час, обставини та спосіб вчинення кримінальних правопорушень. У скоєному щиро розкаявся.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заявив клопотання, яке підтримав і сам обвинувачений, яким просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження за цим епізодом закрити.

Із наслідками закриття кримінального провадження із зазначених мотивів обвинувачений ознайомлений.

Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят ) грн.

Щодо епізоду за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України прокурор не заперечив проти закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з часу вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення у квітні 2020 року до теперішнього часу минуло понад три роки, крім того, обвинувачений вчинив проступок, тому у відповідності до ст. 49 КК України є підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Просив вирішити долю речових доказів.

ОСОБА_4 та його захисник не заперечували проти призначення покарання, зазначеного прокурором.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, зокрема, що таке звільнення не є реабілітуючими підставами.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання. Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг; не вчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості, згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту квітень 2020 року і ця обставина сторонами не заперечується.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України в силу вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії проступків, за який передбачене максимальне покарання у виді обмеженняя волі на строк до двох років.

З огляду на наведене, з часу вчинення проступку минуло більше трьох років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п.2 ч.1ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Як вбачається з матеріалів справи у даному кримінальному провадженні строки давності не зупинялися.

Суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, суд враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відомості про судимість відсутні, кримінальне правопорушення вчинене ним вперше та належить до категорії проступуів, а також обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження із вказаних підстав.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і в такому разі, судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак, обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти закриття провадження із вказаних підстав. З`ясувавши позицію обвинуваченого, впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає до задоволення.

Щодо епізоду за ч. 4 ст. 185 КК Україн, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнано судом доведеним, що крім визнання ним своєї вини, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене обвинуваченому знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч.4 ст.358 КК України, тобто діями які виразилися у використанні завідомо підробленого документа (посвідчення тракториста-машиніста) кваліфіковане правильно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, що обтяжують покарання, згідно 67 КК України, відсутні.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого, суд вбачає наступне:

ОСОБА_4 не є особою з інвалідністю, працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.

Згідно ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, а саме ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, та ч. 4 ст. 358 КК України є проступками.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік, соціальне становище, відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, характеристику обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечних діянь, відсутність судимостей за корисливі злочини, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції: ч. 4 ст. 358 КК України без обрання запобіжного заходу.

Підстав застосування відносно ОСОБА_4 ст. 69 КК України суд не вбачає.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000215 від 24.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України - закрити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят ) грн.

Судові витрати за проведення судово-технічної експертизи документа № СЕ-19/1 17-23/10296-ДД від 12.07.2023, в сумі 1673,00 грн., стягнути з обвинуваченого.

Арешт на бланк посвідчення тракториста-машиніста категорії «А 1», «А 2», «В 1», «В 2», «В З», «С», «О 1», «О 2», «Е 1», «Е 2», «Е 1», «Е 2», «в 1», «О 2», «ІЗ» серії НОМЕР_1 з вихідними типографеькими даними «Держзнак. КОФ Зам. 3402 2011 р. III кв.», заповнений на ім`я ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 6.07.2023 року - скасувати.

Речові докази бланк посвідчення тракториста-машиніста категорії «А 1», «А 2», «В 1», «В 2», «В З», «С», «О 1», «О 2», «Е 1», «Е 2», «Е 1», «Е 2», «в 1», «О 2», «ІЗ» серії НОМЕР_1 з вихідними типографеькими даними «Держзнак. КОФ Зам. 3402 2011 р. III кв.», заповнений на ім`я ОСОБА_4 , яке поміщено до сейф пакету №3737687, який зберігається - при матеріалах кримінального провадження залишити там же.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1