Провадження №11-кп/824/5724/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Керч, АР Крим, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-08.09.2006р. Керченським міським судом АР Крим за ч.2 ст. 186, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років (звільнився 20.04.2011 по відбуттю строку покарання);

-19.06.2006 р. Керченським міським судом АР Крим за ч.3 ст. 296 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки;

-12.01.2012 р. Керченським міським судом АР Крим за ч.1 ст. 309 КК України до обмеження волі на строк 2 роки;

-08.11.2012 р. Приморським районним судом м. Одеса, за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 390, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць (звільнився 17.01.2014 по відбуттю строку покарання);

-26.11.2018р. Деснянським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358, ст.70 КК України до арешту на строк 4 місяці;

-24.12.2020 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю,

-26.04.2021 р. Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково складено покарання, призначене ОСОБА_7 за даним вироком з основним покаранням, призначеним вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 р., остаточно призначено ОСОБА_7 основне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 7 (сім) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 72 КК України, додаткове покарання у виді конфіскації всього належного ОСОБА_7 майна, призначене вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 р. - виконувати окремо.

Зараховано у строк відбування покарання, призначеного за даним вироком, строк покарання відбутого ОСОБА_10 за вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 р. з 07 травня 2020 року.

Зараховано у строк відбування покарання, призначеного за даним вироком, термін попереднього ув`язнення ОСОБА_7 в ДУ "Київський слідчий ізолятор" з 15 травня 2018 року по 13 травня 2019 року, а також 04 березня 2020 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції визнано доведеними встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини скоєння ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду першої інстанції змінити та ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання приєднати покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2021 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 7 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 4 ст. 72 КК України.

Зазначає,що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції помилково посилаючись на ч. 4 ст. 72 КК України прийняв рішення щодо окремого виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна обвинуваченого. В той час як ч. 4 ст. 72 КК України визначено що лише додаткові покарання різних видів підлягають самостійному виконанню.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які послалися на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із вироку суду вбачається, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції розглянув у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом було обґрунтовано враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом визнано щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом визнано рецидив злочинів.

З врахуванням цих обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення покарання в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає слушними.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , шляхом часткового складання покарань за оскаржуваним вироком та вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.04.2021, неправильно застосував вимоги ч. 4 ст. 70, ч. 4 ст. 72 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", встановлений ст. 70 КК України порядок, згідно з яким суд зобов`язаний призначити покарання окремо за кожний злочин, а потім остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів, стосується як основних, так і додаткових покарань.

Частиною 4 ст. 72 КК України встановлено, що додаткові покарання різних видів у всіх випадках виконуються самостійно.

Разом з тим, суд першої інстанції вказаних вимог не дотримався, та при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, не приєднав додаткове покарання за попереднім вироком у вигляді конфіскації майна, а, на підставі ч. 4 ст. 72 КК України, визначив його таким, що підлягає самостійному виконанню, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції слід змінити в частині призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та застосування ч. 4 ст. 72 КК України, а апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 - змінити в частині призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та застосування ч. 4 ст. 72 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань призначеного за цим вироком та вироком Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2021 року, до остаточного покарання у виді 7 (семи) років 7 (семи) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: