У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000125, відомості про яке 15.07.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000125, відомості про яке 15.07.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий вказує, що відомості внесені прокурором Ужгородської окружної прокуратури на підставі повідомлення заступника начальника Управління СБУ в Закарпатській області ОСОБА_8 про те, що в ході здійснення оперативно-службової діяльності Управлінням отримано інформацію щодо можливих протиправних дій окремих посадових осіб Ужгородської міської ради та керівництва комунального підприємства «Парк культури та відпочинку «Під замком» м. Ужгород; правонаступник КП «Боздошський парк», ) щодо налагодження механізму отримання неправомірної вигоди від підприємців, що спеціалізуються на функціонування атракціонів та тематичних парків, організації інших видів відпочинку та розваг на території зазначеного комунального підприємства.

В межах розслідування даного кримінального провадження, під час здійснення контролю за вчиненням злочину, 12.10.2023 було отримано достовірну інформацію про те, що службова особа комунального підприємства «Парк культури та відпочинку «Під замком» м. Ужгород; правонаступник КП «Боздошський парк», ), ОСОБА_5 , заступник директора КП, перебуваючи на території «Боздошського парку», розташованого за адресою м. Ужгород по вул. Слов`янська набережна 31, отримав неправомірну вигоду в сумі 4000 доларів за вчинення в інтересах того, хто її надав дій з використанням наданого йому службового становища.

В той же день, 12.10.2023 року о 17 год. 55 хв. в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, мешканець АДРЕСА_1 .

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, на підставі положень ч.3 ст. 233 КПК України було прийнято рішення про проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , по місця проживання ОСОБА_5 та проведення обшуку в ній. В ході обшуку квартири за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено наступні речі: акт прийманння-передачі справ КП "Парк культури та відпочинку "Під замком" від 14.06.2018; акт виконаних робіт № 4 від 28.04.2023;звіт про виконання робіт за квітень 2023 року;звіт про виконання робіт за квітень 2023 року; ноутбук "НР Elite Book Revole 810 G2" серійний номер 8CG430147L.

Слідчий вказує, що з метою встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні, а також враховуючи, що вищеперераховані документи та ноутбук мають значення речових доказів, є об`єктом дослідження відповідних судових експертиз, зберегли на собі сліди злочину, і таким чином відносяться до предмету кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову слід накласти арешт на вилучене майно.

На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на: акт прийманння-передачі справ КП "Парк культури та відпочинку "Під замком" від 14.06.2018; акт виконаних робіт № 4 від 28.04.2023; звіт про виконання робіт за квітень 2023 року; звіт про виконання робіт за квітень 2023 року; ноутбук "НР Elite Book Revole 810 G2" серійний номер 8CG430147L, з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити таке.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечили проти поданого клопотання, оскільки відсутні правові підстави для проведення обшуку.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні, Ужгородським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000125, відомості про яке 15.07.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудове розслідування розпочато за фактом вимагання неправомірної вигоди посадовою особою органу виконавчої влади дій із використанням свого службового становища.

Із протоколу обшуку від 12.10.2023 проведеного за адресою: м. Ужгород, вул. Декабристів, 399/425 слідчими було виявлено та вилучено речі: акт прийманння-передачі справ КП "Парк культури та відпочинку "Під замком" від 14.06.2018; акт виконаних робіт № 4 від 28.04.2023; звіт про виконання робіт за квітень 2023 року; звіт про виконання робіт за квітень 2023 року; ноутбук "НР Elite Book Revole 810 G2" серійний номер 8CG430147L.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 від 13.10.2023 вищевказані вилучені речі - визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

До клопотання додано також повідомлення про виявлення кримінального правопорушення, заяву від 14.07.2023, протоколи допиту свідка ОСОБА_10 від 15.07.2023, 31.08.2023, 13.10.2023, протокол обшуку від 12.10.2023 та інші матеріали.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що матеріали клопотання не містять доказів, які б свідчили, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає ознакам речового доказу, а саме, що воно є об`єктом злочинних посягань, предметом злочину, знаряддям вчинення злочину, здобуто злочинним шляхом, тощо.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Посилання прокурора на те, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України є помилковим, так як не містить за своїм змістом жодних доказів того, що майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Іншої мети накладення арешту на майно прокурором не доведено та слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Подане прокурором клопотання не дає достатніх підстав вважати, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Повний текст ухвали у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді з 24.10.2023 по 27.10.2023 складено у перший робочий день - 30 жовтня 2023 року.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000125, відомості про яке 15.07.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 30.10.2023.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1