Справа № 461/7554/23
Провадження № 1-кс/461/5842/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 року. м. Львів.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000559 від 23.11.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2023 року до суду надійшло клопотання слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000559 від 23.11.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із наступними змінами і доповненнями, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2023 року, маючи авторитет серед осіб, які схильні до вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, а також лідерські якості, вирішив організувати незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом вчинення незаконного придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів.

З цією метою ОСОБА_7 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, перебуваючи в місцях позбавлення волі, а саме в ДУ «Личаківська виправна колонія №30», що за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 156, з метою протиправного особистого збагачення, вирішив створити організовану стійку групу для систематичного незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, у тому числі у місця позбавлення волі.

Таким чином, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2023 року залучив до створеної ним організованої групи осіб, що перебувають в ДУ «Личаківська виправна колонія №30», де відбувають покарання, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інших, невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб.

Так, вищевказані особи умисно і добровільно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність пропозиції ОСОБА_7 , а також розуміючи його авторитет серед ув`язнених та кримінальні зв`язки у злочинному світі, вступили з ним у злочинну змову на спільну реалізацію протиправних намірів та, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, зорганізувалися в стійке об`єднання для вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, вчинених у складі організованої групи, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий всім учасникам групи, з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_7 як керівнику організованої ним групи та свідомо виконуючи його вказівки.

Крім цього, усвідомлюючи, що реалізація спільного злочинного умислу спрямованого на збут наркотичних засобів в місця позбавлення волі неможлива без залучення осіб, які не перебувають в місцях позбавлення волі та розуміючи таку необхідність, ОСОБА_7 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (час, спосіб, місце), однак не пізніше березня 2023 року залучив до такої протиправної діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , які не перебували в місцях позбавлення волі, та не пізніше квітня 2023 року залучив до такої протиправної діяльності ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не перебували в місцях позбавлення волі, а також ОСОБА_13 , який утримується в ДУ «Личаківська виправна колонія №30». Вказані особи не були в складі організованої ОСОБА_7 групи та діяли з ним за попередньою змовою групою осіб. ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 згідно вказівок ОСОБА_7 відповідали за отримання (придбання) наркотичного засобу, його перевезення, зберігання з метою збуту, підготовку до збуту та безпосереднього збуту наркотичного засобу в обумовлений ОСОБА_7 час та місці шляхом перекиду через охоронювану територію ДУ «Личаківська виправна колонія №30», що по вул. Шевченка, 156 в м. Львові з метою їх подальшого збуту.

18.03.2023, засуджений ОСОБА_14 , перебуваючи в ДУ «Личаківська виправна колонія №30», у першій половині дня (точний час органом досудового розслідування не встановлено), під час телефонної розмови із ОСОБА_8 , замовив наркотичний засіб - бупренорфін у кількості 0, 00315 грам, після чого о 09:48 год. на абонентський номер НОМЕР_1 , за вказівкою ОСОБА_8 , було переведено грошові кошти у сумі 272 грн. 60 коп. як повну передоплату за наркотичний засіб - бупренорфін.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 18.03.2023, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , не будучи в складі організованої ним групи, діючи за вказівками останнього, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (час, спосіб, місце), у невстановленої досудовим розслідуванням особи придбали бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. В подальшому, на виконання спільного злочинного умислу спрямованого на збут наркотичних засобів в місця позбавлення волі, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 зберігали придбаний наркотичний засіб.

Після цього, приблизно о 19:18 год. 18.03.2023, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , на виконання спільного злочинного умислу, діючи за вказівками ОСОБА_7 , зберігаючи при собі попередньо придбаний в невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичний засіб - бупренорфін, обіг якого обмежено, на транспортному засобі марки «Volkswagen Touran», р.н. НОМЕР_2 перевезли вказаний наркотичний засіб до вул. Шевченка у м. Львові, де ОСОБА_4 , будучи спільно з ОСОБА_10 переніс вказаний наркотичний засіб до прилеглої території ДУ «Личаківська ВК №30», та близько о 19:48 год. здійснив перекид наркотичного засобу - бупренорфін через охоронюваний периметр ДУ «Личаківська виправна колонія № 30». ОСОБА_10 в цей час в цілях безпеки та дотримання конспірації спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_4 у випадку появи сторонніх осіб чи працівників виправної колонії.

В цей же час, 18.03.2023 близько 19:48 год., невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи на території ДУ «Личаківська виправна колонія № 30», діючи у складі організованої групи з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи за вказівками ОСОБА_9 , який в свою чергу діяв за вказівками ОСОБА_7 , виконуючи відведену йому роль, з метою досягнення єдиної злочинної мети, підняла попередньо перекинутий ОСОБА_4 наркотичний засіб - бупренорфін, обіг якого обмежено та передала його ОСОБА_9 , а той через ОСОБА_8 передав ОСОБА_7 для організації подальшого збуту.

Далі, 19.03.2023 в ранковий період часу, ОСОБА_8 , відбуваючи покарання в ДУ «Личаківська виправна колонія № 30», що за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 156, діючи у складі організованої ОСОБА_7 групи до якої крім них увійшов ОСОБА_9 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, з метою досягнення єдиної злочинної мети, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, попередньо отримавши від ОСОБА_7 , наркотичний засіб - бупренорфін, обіг якого обмежено, збув засудженому ОСОБА_14 , який відбував покарання у вказаній виправній колонії, наркотичний засіб - бупренорфін, обіг якого обмежено, масою 0,00315 грам, за попередньо перераховані грошові кошти в сумі 272 грн. 60 коп. на абонентський номер НОМЕР_1 .

19.10.2023 ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , з огляду на ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання. Надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували. Просили відмовити у задоволенні даного клопотання. Наголосили, що відсутні ризики, про які зазначає слідчий в клопотанні. Обгрунтованість підозри не доведена. Просили обрати більш м`який запобіжний захід у зв`язку із станом здоров`я підозрюваного.

Заслухавши думку прокурора поданого клопотання, пояснення підозрюваного, позицію захисника, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Розгляд клопотання згідно з вимогами ч.2 ст.184 КПК України проведений більш ніж через 3 години після отримання підозрюваним копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

19.10.2023 ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується: протоколами допитів свідків; протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 263, 269 КПК України; протоколами огляду грошових коштів та огляду покупця; протоколами огляду місця подій; висновками експертів; речовими доказами.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях підозрюваного ОСОБА_4 , складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Слідчим доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), підтверджується тим, що у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а тому страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинені ним діяння, може спонукати останнього перебуваючи на волі ухилитися (змінити місце проживання, у т.ч. шляхом виїзду за кордон, тощо) від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання.

Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваної до втечі.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні), виражається у тому, що ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності, у випадку доведення його вини судом може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання чи залякування і схилити їх до зміни даних ними показань чи до дачі неправдивих показань, які б виправдовували ОСОБА_4 .

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), обґрунтовується тим, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 , зокрема з урахуванням об`єктивної причетності останнього до ряду злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, може негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати проведенню слідчих дій, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується), підтверджується тим, що що ОСОБА_4 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності з приводу чого відбував покарання в місцях позбавлення волі, що свідчить про відсутність в останнього в достатній мірі соціально - стримуючих факторів його належної поведінки, а також той факт, що остання судимість в ОСОБА_4 відповідно до ст. 89 КК України не погашена.

Суд вважає, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також наявність вищенаведених ризиків, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 своїх обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на учасників кримінального провадження у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підозрюваному ОСОБА_4 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо запобігти вищенаведеним ризикам.

Доводи підозрюваного та захисника щодо необґрунтованості підозри спростовуються дослідженими судом: протоколами допитів свідків; протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 263, 269 КПК України; протоколами огляду грошових коштів та огляду покупця; протоколами огляду місця подій; висновками експертів; речовими доказами.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який не підпадає під вищезазначений перелік суд вважає за можливе призначити заставу.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та не може бути завідомо непомірним для нього.

Визначаючи розмір застави суд враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Тому з врахуванням його матеріального стану, враховуючи вимоги законодавства про те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання покладених на підозрюваного обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд приходить до висновку про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою із альтернативою внесення застави в розмірі 107360 грн.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у будь-який момент у розмірі, визначеному в цій ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету АР Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

При цьому підозрюваному роз`яснюється, що при застосуванні відносно нього запобіжного заходу у виді застави на нього на визначений нижче строк покладаються нижчеперелічені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

Також підозрюваному і заставодавцю роз`яснюється, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до органу досудового розслідування та/або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі внесення застави щодо підозрюваного, стосовно якого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, ці роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

У разі внесення застави, вона може бути внесена на депозитний рахунок суду: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742, Банк отримувача ДКСУ, м.Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0000757.

Керуючись ст.ст. 369, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 16 грудня 2023 року.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави в сумі 107360 грн.

У разі внесення застави, вона може бути внесена на депозитний рахунок суду: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742; Банк отримувача ДКСУ, м.Киї ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0000757.

У разі застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави - на строк до 16 грудня 2023 року покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1