В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000121 від 22.08.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

22.08.2023 року у невстановлений час ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Київ, бул. Перова, поруч з аптекою, більш точної адреси встановити не виявилось можливим, помітив на землі 2 блістери, які містили кожен по 10 таблеток білого кольору з написом «Метадон-ЗН». У цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 підняв вказані 2 блістери з написом «Метадон-ЗН» та поклав до кишені, чим незаконно придбав та почав незаконно зберігати при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон.

Того ж дня приблизно об 11 годині 25 хвилин, увійшовши до вестибюлю станції метрополітену «Чернігівська» КП «Київський метрополітен», при цьому незаконно вберігаючи при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, був зупинений працівником поліції та запрошений до кімнати поліції, де у нього було виявлено та вилучено вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,44 г.

Метадон (фенадон), згідно зі Списком №1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці II «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу метадону (фенадону), у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,02 г.

Допитаний у судовому засіданні, ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та показав, що дійсно 22.08.2023 року перебував поруч з аптекою за адресою: м. Київ, бул. Перова, де помітив на землі 2 блістери, які містили кожен по 10 таблеток білого кольору з написом «Метадон-ЗН», переконався, що вказані таблетки містять наркотичний засіб, підняв вказані 2 блістери з написом «Метадон-ЗН» та поклав їх до кишені, після чого, зберігаючи їх при собі, увійшов до вестибюлю станції метрополітену «Чернігівська» КП «Київський метрополітен», був зупинений працівником поліції та запрошений до кімнати поліції, де працівники поліції виявили та вилучили вказаний наркотичний засіб.

Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не одружений, офіційно не працює, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше був засуджений, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову вчинив злочин, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України та не знаходить підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

У той же час, ОСОБА_3 попереднім вироком суду було призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., який він не сплатив, зазначив у судовому засіданні, що сума штрафу надмірно велика для нього, оскільки він офіційно не працевлаштований та має лише періодичні підробітки, а тому суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Окрім того, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2023 року ОСОБА_3 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., яке ним не відбуте.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У той же час, відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КПК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків, із застосуванням ст. 71 КК України, за правилами ст. 72 КК України, згідно якої основне покарання у виді штрафу при призначенні за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків, а саме цього вироку, яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі, та вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2023 року, яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Покарання, призначене ОСОБА_3 вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2023 року у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,44 г, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1912 гривень за проведення судової експертизи № СЕ-19/111-23/44995 - НЗПРАП від 29.08.2023 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право звернутися із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, учасниками в якому вони були.

Суддя: