Справа № 167/843/20
Номер провадження 1-кп/167/104/23
У Х В А Л А

30 жовтня 2023 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

провівши підготовче судове засідання в залі судових засідань на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 Кримінального кодексу України (далі - КК України)

в с т а н о в и в:

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 24 січня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000117 від 17 квітня 2020 року в частині визнання ОСОБА_4 винним та засудженим за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України скасовано та в цій частині призначено новий розгляд у суді першої інстанції. У решті вирок залишено без змін.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000117 від 17 квітня 2020 року надійшов до Рожищенського районного суду Волинської області 12 жовтня 2023 року.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2023 року призначено підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту в цьому кримінальному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про необхідність повернення прокурору обвинувального акта через його невідповідність вимогам ч. 2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Захисник ОСОБА_5 в обґрунтування клопотання зазначив, що в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті нечітко викладено формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 317 КК України, що порушує право на захист обвинуваченого. У зв`язку з цим просив повернути обвинувальний акт.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав таке клопотання захисника, з підстав наведених захисником.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта та просив відмовити в задоволенні цього клопотання. Зазначив, що формулювання обвинувачення є чітким та зрозумілим, разом з цим, зауважив, що прокурор не позбавлний можливості під час судового розгляду змінити овинувачення.

Суд, заслухавши пояснення обвинуваченого та його захисника, прокурора, дослідивши зміст обвинувального акта та доданих до нього матеріалів, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто, виключною підставою для повернення обвинувального акта прокурору є його невідповідність вимогам закону, а саме: наявність таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

За змістом ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Процесуальний порядок складення обвинувального акта у кримінальному провадженні, перелік відомостей, що має містити обвинувальний акт, а також тих процесуальних документів, які в обов`язковому порядку мають бути долучені до нього, наведено у ст. 291 КПК України.

Зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого; 3) анкетні відомості кожного потерпілого; 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 71) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта; 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється (частини 2-4 ст. 291 КПК України).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження:

- обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні погоджено першим заступником керівника Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 , підписано прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 ;

- до обвинувального акта додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом та дотичні до цього кримінального провадження додатки;

- обвинувальний акт містить усі відомості, які передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, релевантні до цього кримінального провадження.

Доводи сторони захисту, зокрема захисника ОСОБА_5 зводяться до того, що підставами для повернення обвинувального акта прокурору є: невідповідність обвинувального акту п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, некоректність та нечіткість викладеного у ньому формулювання обвинувачення, зокрема, правова кваліфікація кримінального правопорушення не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Положенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт повинен містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) формулювання обвинувачення.

З аналізованого обвинувального акта вбачається, що вимоги, передбачені вказаною нормою дотримані. Так, обвинувальний акт містить, зокрема й, виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення.

Водночас, суд звертає увагу, що питання про відповідності викладення матеріалу в обвинувальному акті, власне фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування.

Вказане узгоджується з висновком Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №273/1053/17, відповідно до якого кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Також суд враховує, що за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються в обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кримінального правопорушення, а також можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Суд наголошує, що конкретність та доведеність обвинувачення досліджуються в ході судового розгляду та оцінюються судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, і не можуть бути предметом оцінки під час підготовчого судового засідання. Разом із цим, згідно ст. 373 КПК України, зазначені в клопотанні обставини щодо некоректності формулювання обвинувачення, у разі їх підтвердження та не реалізації прокурором права, передбаченого ст. 338 КПК України, можуть бути підставою для ухвалення виправдувального вироку.

Доводи захисника ОСОБА_5 з приводу того, що обвинуваченому не повідомлялася підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України, підлягають критичній оцінці, оскільки згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт.

Крім того, судом у підготовчому судовому засіданні не надається оцінка обставинам, зазначеним в обвинувальному акті та їх кваліфікації з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а вирішується виключно питання щодо можливості або неможливості призначення судового розгляду на підставі цього акта. Кримінальний процесуальний кодекс України не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором формулювання обвинувачення, зобов`язувати його змінювати це формулювання, оскільки, як вже зазначалося вище, визначення форми та обсягу обвинувачення належить виключно до дискреційних повноважень прокурора.

Отже, при розгляді клопотання судом не встановлено таких недоліків, які б перешкоджали суду призначити судовий розгляд. Водночас розгляд судом відповідних доводів сторони захисту можливий на стадії судового розгляду, під час якої суд, за участю сторін, на підставі дослідження наданих доказів, здійснює розгляд кримінального провадження і ухвалює за наслідками цього судове рішення.

Крім того, суд вважає, що прокурор, відповідно до ст. 338 КПК України, не позбавлений можливості на стадії судового розгляду змінити чи доповнити висунуте обвинувачення, з урахуванням даних, отриманих під час судового розгляду.

З огляду на перелік обов`язкових відомостей, які повинен містити обвинувальний акт відповідно до ст. 291 КПК України, та підставу для повернення обвинувального акта прокурору, яка зазначена в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд доходить висновку, що вказані стороною захисту обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000117 від 17 квітня 2020 року, щодо ОСОБА_4 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1