ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/2142/23

Провадження № 1-кп/210/410/23

20 листопада 2023 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які приймали участь у судовому засіданні: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 , представник потерпілої сторони - адвокат ОСОБА_6 , законний представник неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 24 лютого 2021 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за№ №0000001 відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місті Кривий Ріг, громадян України, який має не повну вищу освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.06.2022 року відбуває покарання в Криворізькій виправній колонії №80 по вул. Шиферна, 3 м. Кривого Рогу, кінець строку покарання 17.05.2027 року, раніше судимий:

- 07 лютого 2022 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатися навчальною та/чи виховною діяльністю осіб віком до 18 років, обіймати посади, пов`язані з роботою з особами віком до 18 років строком на 3 роки. За ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року виключено з резолютивною частини додаткове покарання у виді позбавленням права займатися навчальною та/чи виховною діяльністю осіб віком до 18 років, обіймати посади, пов`язані з роботою з особами віком до 18 років строком на 3 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 1 статті 156 КК України,

та Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_8 та за письмової згоди потерпілої ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_7 та захисника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується в тому, що 23.02.2021 приблизно о 13.50 годин проходив у дворі будинку АДРЕСА_2 , де помітив ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проходила у дворі цього ж будинку. В цей час, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості, а саме розбещення неповнолітніх. Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій, бажаючи задоволення своєї статевої пристрасті, користуючись відсутністю поблизу батьків ОСОБА_9 та інших дорослих осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, припускаючи, що за візуальними ознаками ОСОБА_9 не досягла шістнадцятирічного віку, перебуваючи у безпосередній близькості від неї, ігноруючи загальноприйняті норми моралі, скориставшись фізичною та психологічною безпорадністю останньої, достовірно знаючи, що своїми діями він ставить під загрозу нормальний психологічний та соціальний розвиток потерпілої дістав з своїх штанів статевий орган, та запропонував ОСОБА_9 доторкнутися до нього руками. На що ОСОБА_9 , злякавшись, стала намагатися втекти від ОСОБА_4 , однак останній насильно притулив її спиною до розташованого поблизу гаражу, та через одягненні на ній штани став торкатися ділянки її піхви. В цей час подруга ОСОБА_9 - ОСОБА_11 , яка знаходилася неподалік, підбігла ОСОБА_4 та відштовхнула його від ОСОБА_9 , тим самим подолала його супротив і припинила протиправні дії відносно останньої, після чого вони втекли. Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кваліфікуються за ч. 1 ст. 156 КК України за ознаками вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

13 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 24.02.2021 року за №0000001 між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим у цьому ж провадженні ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_8 та за письмової згоди потерпілої ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_7 та захисника потерпілої адвоката ОСОБА_10 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , за частиною першою статті 156 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1,4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим кримінальним правопорушенням та покарання визначеного вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07.02.2022, призначити остаточно покарання у виді 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Обвинуваченим визнано цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень. Від решти позовних вимог потерпіла відмовляється, що підтверджується наданою письмовою згодою.

Відповідно до угоди, сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченій роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомлений, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. При цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду.

Законний представник потерпілої ОСОБА_7 підтримала укладення угоди та просила затвердити угоду.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 підтримав укладення угоди та просив затвердити угоду.

Прокурор угоду підтримав, оскільки вона відповідає вимогам закону.

Під час судового розгляду судом в порядку статті 349 КПК України досліджено письмові матеріали кримінального провадження, досліджено відеозаписи, допитано законного представника неповновнолітньої потерпілої, допитано обвинуваченого.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з вимогами частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КК України з урахуванням положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, тому за цією ознакою підпадає під дію ч. 4 ст. 469 КПК України.

Угода укладена за письмової згоди законного представника потерпілої сторони та представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 .

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 156 КК України кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Судом встановлено, що угоду укладено у провадженні щодо тяжкого злочину. Санкція частини першої статті 156 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень. Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів.

Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 який, будучи допитаним в суді підтвердив фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, детально розповів обставини вчинення злочину, зокрема: час, місце, спосіб, беззаперечно визнав свою вину.

На підставі викладеного, всебічно дослідивши матеріали справи у сукупності з показами обвинуваченого, суд визнає ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 1 статті 156 КК України за ознаками вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

Щодо покарання.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, за частиною 1 статті 156 КК України, в межах встановленої санкції статті, а саме у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1,4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим кримінальним правопорушенням та покарання визначеного вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07.02.2022, призначити остаточно покарання у виді 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченому, суд враховує, що обвинувачений у судовому засіданні вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує покарання. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання - не встановлено.

Судом встановлено, що обвинувачений відбуває покарання в ДУ "Криворізька виправна колонія (№ 80)", да характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога в установі відбування покарання не перебуває, до вчинення інкримінованих дій не судимий, не має міцних соціальних зв"язків.

Суд погоджується з узгодженою мірою покарання за ч. 1 ст. 156 КК України, яка визначена з урахуванням особи обвинуваченого та фактичних обставин справи.

Узгоджене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для призначення покарання з урахуванням ст. 69, ст. 75 КК України не встановлено.

ОСОБА_4 відбуває покарання за аналогічний злочин, вчинений до постановлення вироку у цьому кримінальному провадженні, тому не вбачає підстав для застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначено покарання з урахуванням ч.1, ч. 4 ст. 70 КК України, що також обумовлено і угодою про визнання винуватості виходячи з наступного.

При визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Згідно з вимогами статей 50, 65 КК сукупна кримінально-правова оцінка суспільної небезпечності злочинів, вчинених до постановлення попереднього вироку, про частину з яких стало відомо після його ухвалення, та особи, яка їх вчинила, що виявляється у обранні судом виду і розміру покарання засудженому, законодавчо забезпечена виключно положеннями ч. 4 ст. 70 КК, підстав до відступу від вимог яких чинне законодавство не містить.

Положеннями ст. 70 КК визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Законодавець в ч. 1 ст. 70 КК встановив три альтернативних способи (правила) призначення остаточного покарання: поглинання менш суворого більш суворим, повне складання покарань, часткове складання покарань.

Призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК, передбачає такі елементи: 1) одержання точних даних про покарання, призначене особі попереднім вироком/попередніми вироками та у разі відбуття призначеного покарання, точного визначення його відбутої частини; 2) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку, а якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то призначення покарання за кожен злочин окремо; 3) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів; 4) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених попереднім та новим вироками; 5) зарахування в строк остаточного покарання, призначеного за сукупністю вчинених злочинів, покарання, відбутого за попереднім вироком/попередніми вироками, якщо таке зарахування можливе.

Встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений 07 лютого 2022 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатися навчальною та/чи виховною діяльністю осіб віком до 18 років, обіймати посади, пов`язані з роботою з особами віком до 18 років строком на 3 роки.

За ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07.02.2022 року змінено та виключено з резолютивною частини додаткове покарання у виді позбавленням права займатися навчальною та/чи виховною діяльністю осіб віком до 18 років, обіймати посади, пов`язані з роботою з особами віком до 18 років строком на 3 роки.

У цьому кримінальному провадженні, злочин вчинено ОСОБА_4 23 лютого 2021 року, тобто до постановлення вироку від 07 лютого 2022 року.

ОСОБА_4 був затриманий на виконання вказаного 17 травня 2022 року, кінцевий строк відбуття покарання згідно матеріалів справи - 17 травня 2027 року.

Невідбутий строк покарання станом на 20 листопада 2023 року - 3 роки 5 місяців 27 днів.

За таких обставин, враховуючи правила призначення покарань за сукупністю злочинів, суд вважає, що на підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за ч. 1 ст. 156 КК України у цьому провадженні - 2 роки позбавлення волі, слід призначити частково не відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2022 року, а саме у виді 3 (трьох) років, 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі, та визначити ОСОБА_4 узгоджене угодою про визнання винуватості покарання у виді 5 (п"яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

З урахуванням статті 72 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, слід зараховати покарання, відбуте повністю за попереднім вироком, а саме з 17 травня 2022 року по 19 листопада 2023 року включно, визнавчиши строк відбуття покарання за цим вироком з 20 листопада 2023 року.

Щодо цивільного позову.

Згідно з статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний зв`язок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є об`єктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності.

Згідно з статтей 1166, 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана майну, особистим немайновим правам, а так само і майну фізичної особи, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В силу статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, і така шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 ЦПК України) .

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як вбачається з угоди про визнання винуватості, укладеної за згоди законного представника неповнолітньої потерпілої та її захисника, сторони угоди узгодили відшкодування моральної шкоди у сумі 50000,00 (п"ятдесят тисяч) грн.

Підстав для відмови у задоволенні цивільного позову судом не встановлено, оскільки винуватість обвинуваченого доведена у повному обсязі, обвинувачений беззаперечно визнав свою вину, визнав цивільнй позов. Розмір погодженого угодою відшкодування відповідає положенням ст. 23 ЦК України, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, наслідків для потерпілої, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, вимогам розумності і справедливості.

Мотиви ухвалення інших рішень

У кримінальному провадженні відсутні витрати на проведення експертиз.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст.373, 469, 472, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні№0000001 від 24 лютого 2021 року, укладену між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_8 та за письмової згоди потерпілої ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_7 та захисника потерпілої адвоката ОСОБА_10 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 156 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , узгоджену угодою міру покарання за частиною 1 статті 156 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати покарання у виді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі, призначене за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2022року , та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , покарання у виді 5 (п"яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі .

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відраховувати з моменту проголошення вироку, а саме з 20 листопада 2023 року.

На підставі частини 4 статті 70 КК України, статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в строк відбуття покарання, частково відбутий строк покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07лютого 2022 року, а саме: з моменту затримання на виконання вироку- 17 травня 2022 року по 19 листопада 2023 року включно.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні до набрання вироку законної сили не обирати.

Цивільний позов представника препотерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - 50 000 гривень (п`ятдесят тисяч гривень).

Речові докази - курточка з білим пакетом та рюкзак темного кольору, передані до камери схову ВП № 2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 1695 - повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Матеріали кримінального провадження №№0000001 від 24 лютого 2021року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/2142/23, провадження №1-кп/210/410/23.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Вирок складено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1