СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/5831/23
пр. № 1-кп/759/984/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року місто Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у місті Києві судове засідання у кримінальному провадженні за № 0002130 від 22.09.2021, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чорнобиль Київської області, громадянина України, українця, який здобув неповну вищу освіту, є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 02.06.2023 Святошинським районним судом міста Києва від 02.06.2023 за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці (покарання відбув),

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч. 2 ст. 126, ст. 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження:

потерпілі - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 08.02.2023, в період часу приблизно з 12 год. 20 хв. до 13 год. 00 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив тривалі насильницькі дії відносно немовля (своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які завдали останній фізичного болю та мають характер мордування.

Так, 08.02.2023 року в першій половині дня ОСОБА_3 разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився у своїй кімнаті квартири АДРЕСА_2 , де проживає разом зі своїми батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Приблизно о 12 годині того же дня, ОСОБА_3 , будучи незадоволений ставленням до нього з боку своїх рідних, вирішив звернути на себе увагу оточуючих за допомогою вчинення мордування відносно своєї малолітньої доньки.

Безпосередньо реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх насильницьких дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, ОСОБА_3 , приблизно о 12.20 годині, перебуваючи у своїй кімнаті, взяв до рук малолітню доньку ОСОБА_3 , вдягнену лише у тонкий натільний одяг, та з нею на руках вийшов на балкон квартири.

Знаходячись на балконі, ОСОБА_3 , тримаючи в руці доньку, відкрив вікно на вулицю, розбивши при цьому скло вікна, та, не зважаючи на цю обставину, в період приблизно з 12.20 год. до 13.00 год., діючи умисно, будучи агресивно налаштований по відношенню до оточуючих, стоячи безпосередньо перед відкритим вікном, стискаючи в руці легко вдягнену доньку, при температурі навколишнього повітря 5 градусів морозу, піддав доньку тривалій дії термічного фактору - морозу. При цьому, не звертаючи уваги на плач та крики немовля, ОСОБА_3 весь цей час не реагував на прохання оточуючих накрити дитину ковдрою або занести в тепле приміщення, і висловлював до очевидців вимоги з приводу незадоволення своїм життям, погрожуючи навіть викинути дитину з балкону.

Зазначені насильницькі дії ОСОБА_3 мали характер мордування по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 , позбавленої можливості чинити опір, оскільки відбувались при низькій температурі повітря (5 градусів морозу) та призвели до переохолодження дитини, спричинивши їй фізичні страждання.

Дії ОСОБА_3 були припинені лише в результаті втручання поліції та очевидців.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні мордування, тобто умисному вчиненні інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, що мають характер мордування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він будучи в період з 16.07.2021 по 14.02.2023 неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 «Конституції України», згідно якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», належних висновків для себе не зробив і 08.02.2023 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного та фізичного страждання на ґрунті особистих неприязних відносин, вчинив психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які являються особами похилого віку, що призвело до їх психологічних й фізичних страждань та погіршило якість життя. Таким чином, систематично, умисно, вчиняв по відношенню до своїх батьків, дії виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в їх адресу словами нецензурної лайки, приниженні їхньої честі і гідності, застосування до них фізичної сили, вчинення бійки, та як наслідок, призвело до психотравмуючих наслідків для потерпілих, порушення якості їх життя, пригніченості та тривожності стану.

Так, 16.07.2021, близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого постійного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт із батьком ОСОБА_6 у ході якого висловлював в адресу останнього словесні образи та погрози, чим вчинив психологічне насильство, внаслідок чого завдав моральної шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Крім того, ОСОБА_3 14.09.2021 року, приблизно 00:20 годині, перебуваючи за місцем свого мешкання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт із батьком ОСОБА_6 та матір`ю ОСОБА_7 , в ході якого ображав останніх. Під час вказаного конфлікту ОСОБА_3 діючи умисно, використовуючи невстановленим досудовим розслідуванням гострий предмет, спричинив щонайменше вісім ударів по тілу ОСОБА_6 внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: різана рана - по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, яка була підвергнута первинній хірургічній обробці; садна - в потиличній ділянці по середній лінії та справа розмірами, ліктьовій поверхні лівого передпліччя в верхній третині-2, на тилі лівої кисті в проекції 3-ї п`ясної кісточки, ліктьовій поверхні правого передпліччя в нижній третині, в лівій лопатковій дільниці.

Надалі, ОСОБА_3 16.09.2021, близько 15 год. 00 хв. знаходячись за місцем свого мешкання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки з матір`ю ОСОБА_7 вдарив її по обличчю, чим вчинив фізичне насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої.

Також, ОСОБА_3 30.06.2022, близько 13 год. 00 хв., скоїв за місцем свого проживання дії психологічного характеру, які виразились в образах, стосовно своєї матері ОСОБА_7 , внаслідок чого завдана останній шкода психічному здоров`ю.

Також, ОСОБА_3 16.01.2023 приблизно 14 год. 00 хв. перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив дії психологічного насильства відносно свого батька ОСОБА_6 , а саме висловлювався в бік останнього нецензурною лайкою, чіплявся та ображав.

Відповідно будучи особою, котра неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив і перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на подальше систематичне вчинення домашнього насильства, продовжив вчиняти домашнє насильство щодо своїх батьків: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке виразилось у психологічному насильстві та вчиненні наступних дій.

Так, 08.02.2023 близько 12 год. 30 хв., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , знову діючи систематично, умисно вчинив психологічне насильство щодо своїх батьків, при цьому незважаючи на їх похилий вік,вчинив конфлікт із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в ході якого, будучи агресивно налаштованим, висловлював в адресу останніх словесні образи, використовуючи нецензурну лайку та погрожуючи фізичною розправою. Разом з тим, продовжуючи конфлікт, ОСОБА_3 , перебуваючи на балконі вищезазначеної квартири, вчиняв активні дії спрямовані на заподіяння загрози здоров`ю ОСОБА_7 - замахувався ногою в бік останньої з наміром спричинити удар. Внаслідок вказаних протиправних діянь ОСОБА_3 завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілих.

Отже, ОСОБА_3 систематично вчиняє відносно своєї матері ОСОБА_7 та свого батька ОСОБА_6 , дії психологічного та фізичного насильства, що виражались у словесних образах з використанням нецензурних висловлювань у бік батьків, приниженні їхньої честі і гідності, побоях, в результаті чого, останній завдав систематичні психологічні та фізичні страждання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Сімейна ситуація обумовлена діями ОСОБА_3 в тому числі і в період часу з 16.07.2021 та по 08.02.2023 постала для потерпілих тривало психотравмуючою, викликала формування та фіксацію негативних психоемоційних змін у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, погіршеним настроєм, страхом за здоров`я, що супроводжується погіршення їх соціального функціонування та зниженням якості життя потерпілих.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні домашнього насильства у своїй сім`ї, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо своїх батьків, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілих, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінальних правопорушеннях визнав частково, та пояснив, що був батьком одинаком, сам доглядав дитину без дружини. Зі слів обвинуваченого 08.02.2023 його батьки розкидали речі у кімнаті, а він випадково розбив акваріум і злякавшись за здоров`я дитини, вийшов на балкон та почав кричати про допомогу, тоді вже зібрався натовп під балконом. Стверджує, що у нього стався нервовий зрив. Дитина у той час була замотана у светр і не мерзла, тим паче на балконі він перебував не довго, дочка не була синьою, а в неї був просто червоний рум`янець. Кричав на балконі зі своєю дитиною на руках, тому що переживав за дитину та просив про допомогу. Не віддавав дитину поліцейським і працівникам швидкої медичної допомоги, оскільки поліцейські були без розпізнавальних знаків, а одягнені просто як військові і він боявся, що на нього нападуть. Наполягає на тому, що сам потім віддав поліцейським дитину. Розкаюється в тому, що сталося, але що завдав чи міг завдати шкоди дитині не визнає.

Щодо вчинення домашнього насилля показав, що обставини з цього приводу викладені в обвинувальному акті загалом вірно, але батьки самі вчиняли скандали і він подав зустрічну заяву на батька, і що саме батько його побив. А те, що в квартирі були постійні крики, то це просто у нього гучний голос і у них взагалі просто емоційна сім`я. Визнає що бив матір по обличчю, і батька, проте не визнає, що наносив порізи останньому. Батьків своїх любить і вже примирився з ними.

Під час дебатів обвинувачений повідомив, що щиро розкаявся, розуміє, що доньку собі уже не поверне, батьків любить і бажає допомагати їм, долучив письмове визнання своєї вини і щире каяття.

Разом з тим, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 126, ст. 126-1 КК України визнав частково, суд вважає, що його вина в повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених в ході судового слідства доказів, а саме показами законного представника малолітньої потерпілої, потерпілих, свідків, які були допитані в судовому засіданні, дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Допитаний у судовому засіданні законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , яка працює начальником відділу профілактично-правової роботи служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації показала, що на службу поступив дзвінок, що є загроза дитині. Коли вона приїхала за адресою АДРЕСА_3 , то побачила, що дитина була у працівників швидкої медичної допомоги вкрита ковдрою, на тілі дитини були почервоніння. Дитині швидко зробили поїсти дитяче харчування та обложили теплими пляшками, щоб зігріти. Після цього поїхали на АДРЕСА_4 , де лікар оглянула дитину і сказала, що наявні сліди схожі на утримання долонями, по тілу червоні плями. Дитина постійно спала, ні на що не реагувала.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив обставини, які були викладені в обвинувальному акті, а саме, що його син ОСОБА_3 скандалив та бився з ним, кидався з ножем та ножівкою, наносив тілесні ушкодження, часто батьки викликали поліцію з приводу конфліктів. Вважає, що син вже виправився і все зрозумів.

Щодо події 08.02.2023, яка сталася у них вдома, зазначив що син вийшов на мороз з дитиною на балкон, потім кричав, що не віддасть дитину. ОСОБА_6 викликав поліцію. На зауваження син не реагував наче і не розумів, що відбувається. Один з чоловіків зафіксував сина, а поліцейські відібрали дитину. На дитині був одягнений лише бодік.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 підтвердила обставини, які були викладені в обвинувальному акті та показала з приводу домашнього насилля, що сварки були, але тільки через співмешканку, яка народила дитину ОСОБА_3 і кинула його одного з дитиною, а сама весь час кудись зникає. Загалом характеризує сина позитивно, як гарного батька для малолітньої потерпілої, вважає, що син вже достатньо покараний, все зрозумів і виправився.

В судовому засіданні також безпосередньо допитані свідки, які щодо подій які відбулися 08.02.2023 за адресою АДРЕСА_1 , пояснили наступне.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що є старшим інспектором Святошинського УП ГУНП м. Києва, під час виконання своїх посадових обов`язків, а саме під час виїзду на виклик, зайшовши до квартири побачив безлад, на балконі стояв обвинувачений ОСОБА_3 та тримав немовля без теплого одягу. На контакт ОСОБА_3 не йшов, здавлюючи дитину, викрикував що її накачали наркотиками. Дитину працівникам поліції не віддавав, нецензурно висловлювався. На вулиці було морозно, дитина була одягнена легко і без головного убору, обличчя немовляти було бліде. Поведінка ОСОБА_3 була агресивною, він підходив до вікна балкону і ніби збирався вистрибнути. Після того, як у нього відібрали дитину, старший інспектор надів на нього кайданки. До цієї події ОСОБА_10 уже неодноразово приїжджав на виклики про домашнє насилля за цією адресою.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що перебуваючи вдома в сусідньому будинку почула шум і побачила з вікна чоловіка, який тримав роздягнену дитину лише в одній футболці та щось кричав, ходив по балкону і визирав у вікно. Вона зателефонувала у поліцію, потім пішла до балкону де стояв ОСОБА_3 , звернулась до нього щоб накрив дитину, а він кричав що дитину накормили наркотиками і щоб хтось викликав швидку. Дитину тримав головою близько до розбитого скла на балконі. Були викликані поліцейські і швидка допомога, проте ОСОБА_3 не вірив, що це швидка медична допомога, на вмовляння віддати дитину не віддав. Близько години проходило вмовляння віддати дитину. Згодом хлопець заскочив на балкон і вхопив обвинуваченого за плечі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 яка є співробітником поліції, суду пояснила, що прибула на виклик, показала ОСОБА_3 посвідчення, та коли зробила крок вперед, він кричав що викине дитину. Медичним працівникам дитину також відмовлявся віддати. Коли побачили, що дитина уже перестала плакати та замовкла, вирішили атакувати. Скло на балконі ОСОБА_3 вибив ногою і воно полетіло на дитину. Всі ці події тривали близько години.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що є співробітником поліції та приїхавши на виклик побачив роздягнену дитину, яка плакала, а її тіло було посинівшим. Дитину ОСОБА_3 не віддавав, просив показати посвідчення. Коли до нього підходила його матір він махав ногою до неї. Дитину у нього забрали силою.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що є лікарем швидкої медичної допомоги, коли приїхала на виклик, то на балконі був ОСОБА_3 , який тримав напівроздягнену дитину, яка плакала, проте він не хотів нікому її віддавати, неадекватно себе поводив, кричав що не віддасть дитину, хоча і поліція і медичні працівники просили віддати. На вулиці було холодно. Обвинуваченому давали ковдру щоб накрив дитину, але він ковдру викидав. Надалі цивільний чоловік заскочив на балкон у вікно і відібрав дитину. В дитини були холодні ручки, але її швидко відігріли і поїхали до лікарні. Вбачає в діях обвинуваченого небезпеку для дитини, оскільки батько її трусив і вона мерзла.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що є сусідом ОСОБА_3 . Бачив, що приїхала поліція і швидка медична допомога. Сказав, що вдома у ОСОБА_3 часто чути крики і сварки, а також що кожен місяць до них приїжджала поліція. На запитання обвинуваченого відповів, що як затримували ОСОБА_3 бачив, він перебував у свідомості, крові на ньому не бачив.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , який є співробітником поліції суду пояснив, що приїхавши на виклик побачив як чоловік на балконі тримає дитину з відкритими вікнами, в квартирі було все розбито. ОСОБА_3 кричав, що якщо до нього хтось підійде то він викине дитину. Коли обвинуваченого уже тримали, працівники поліції йому розжали руки і забрали дитину. Працівники швидкої медичної допомоги і поліції були у формі з шевронами. На балконі було розбито скло і сторчали гострі штирі. Дитина була червоно-синя, згодом після плачу почала засипати. Своїй матері ОСОБА_3 дитину не віддавав як і всім іншим. Неодноразово батьки до цього викликали поліцію на сімейну сварку. Дитину забрали у ОСОБА_3 , коли хлопчина застрибнув на балкон.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що коли повернувся з тренувань додому, то в протилежного будинку побачив чоловіка, який тримав дитину на холоді. Підійшовши до місця події побачив, що шкіра у дитини була синя. Він казав ОСОБА_3 щоб віддав дитину, або він буде атакувати. Поведінка обвинуваченого була не адекватна, він кликав когось на ім`я ОСОБА_18 , коли ж вона прийшла також не віддавав дитину, а прикривався нею. Одне вікно було відкрите і розбите. Коли ОСОБА_17 застрибнув на балкон та зафіксував ОСОБА_3 за шию, тоді інспектора поліції, розчепивши руки обвинуваченого, відібрали дитину.

Прокурор відмовилася від допиту інших свідків у справі.

Крім показання законного представника малолітньої потерпілої, потерпілих, свідків, вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- висновком спеціаліста КНП «КМДКЛ №1», згідно якого, стан дитини ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_2 порушений помірно, оглянута лікарем ОСОБА_20 08.02.2023 (т. 1 а.п. 91);

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_19 (т. 1 а.п. 92);

- рапортом інспектора УПП у місті Києві ОСОБА_12 від 08.02.2023, згідно якого надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що 08.02.2023 о 12 год. 24 хв. за адресою: АДРЕСА_1 заявниця бачить з вікна, що на балконі 4-го парадного на 1-ому поверсі знаходиться чоловік, який на руках тримає дитя віком близько 1 місяця, без головного убору та щось неадекватне кричить, просить прийняти міри (т. 1 а.п. 93-94);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.02.2023, відповідно до якої, ОСОБА_6 повідомив, що його син ОСОБА_3 08.02.2023 близько 12 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , погрожував вбивством своєї дочки ОСОБА_19 (т. 1 а.п. 95);

- копією акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинути дитину чи знайдену дитину та її доставку від 08.02.2023, згідно якого, 08.02.2023 о 12 год. 20 хв. була виявлена дитина жіночої статі, знайдена за адресою: АДРЕСА_1 , в обставинах, що загрожували життю та здоров`я дитини (т. 1 а.п. 96-97);

- протоколом огляду місця події, схеми до протоколу огляду місця події, фото таблицею до протоколу огляду місця події від 08.02.2023, згідно з яким оглядом місця події є п`яти кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.п. 98-99, 100, 101-114);

- протоколом огляду предмету та документів від 08.02.2023 та безпосередньо досліджений відеозапис даної слідчої дії - огляду відеозапису наданого працівником сектору протидії домашнього насильства відділу превенції Святошинського УП ГУНП у місті Києві, згідно якого при активуванні файлу «00000__0001А», встановлено, що він містить фрагмент відеозапису з портативного відеореєстратора працівника сектору протидії домашнього насильства відділу превенції Святошинського УП ГУНП у місті Києві ( т.1 а.п. 116-120, 121);

- протоколом огляду предмету та документів від 08.02.2023 та безпосередньо досліджений відеозапис даної слідчої дії - огляду відеозапису з портативного відеореєстратора працівника сектору протидії домашнього насильства відділу превенції Святошинсього УП ГУНП у місті Києві, згідно якого об`єктом огляду є CD-R диск, який містить фрагмент відеозапису з мобільного телефону працівника сектору протидії домашнього насильства відділу превенції Святошинського УП ГУНП у місті Києві (т. 1 а.п. 123-125, 126);

- протоколом огляду місця події від 08.02.2023, згідно з яким, об`єктом огляду є ділянка місцевості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. З місця огляду вилучено CD-R диск, який був добровільно надано ОСОБА_21 (т. 1 а.п.129-130);

- протоколом огляду предмета та документів від 08.02.2023, та безпосередньо досліджений відеозапис на якому міститься відеозапис з місця вчинення кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_1, згідно якого, об`єктом огляду є CD-R диск, при відкритті вказаного диска встановлено, що на ньому знаходяться відео файли «IMG_6252» розміром 735 КБ, «IMG_6253» розміром 4,20 МБ, зазначені відео файли містять фрагменти відеозаписів, які містять інформацію про обставини вчинення 08.02.2023 кримінального проступку ( т.1 а.п. 131-132, 133);

- протоколом затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок від 08.02.2023 та безпосередньо досліджений відеозапис затримання в порядку ст. 298-2 КПК України ОСОБА_3 , згідно якого 08.02.2023 о 15 год. 21 хв. було затримано ОСОБА_3 , який вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 129 КК України, та в подальшому старшим дізнавачем ВД Святошинського УП ГУНП у місті Києві на підставі ч. 6 ст. 298-2, 298-3 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 233 КПК України, у присутності понятих здійснив обшук затриманої особи, під час якого нічого не вилучалося (т. 1 а.п. 134-138, 139);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.02.2023, відповідно до якої, ОСОБА_6 повідомив, що його син ОСОБА_3 08.02.2023 близько 13 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , перебував на балконі умисно вчиняв насильницькі дії відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.п. 161);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 08.02.2023, відповідно до якої, ОСОБА_6 повідомив, що його син ОСОБА_3 протягом тривалого часу за адресою: АДРЕСА_1 вчиняє систематичне домашнє насильство відносно нього (т. 1 а.п. 166);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 08.02.2023, відповідно до якої, ОСОБА_7 повідомила, що її син ОСОБА_3 протягом тривалого часу за адресою: АДРЕСА_1 вчиняє систематичне домашнє насильство відносно неї (т. 1 а.п. 167);

- постановами Святошинського районного суду міста Києва від 16.11.2021 (ун. 759/24005/21,) 01.03.2023 ( ун. 759/1532/23), відповідно до яких ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного характеру до батька ОСОБА_6 та фізичного характеру до матері ОСОБА_7 , та накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн 00 к. (т. 1 а.п. 170-172, 173);

- постановами Святошинського районного суду міста Києва від 07.07.2022 (ун. 759/7503/22), від 25.10.2021 (ун. 759/24011/21), відповідно до яких ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності та обмежилися усним зауваженням (т. 1 а.п. 174, 175);

- висновком судово-психіатричного експерта №173 від 28.02.2023, згідно якого для ОСОБА_6 сімейна ситуація (конфліктна поведінка ОСОБА_3 ) має для ОСОБА_6 психотравмуючий характер, викликає зміни в його психоемоційному стані, чим погіршує якість його поточного життя, до психологічного стану ОСОБА_6 відносяться: ситуаційно знижений настрій, переживання обурення конфліктною поведінки сина ОСОБА_3 , почуття приниженої честі та гідності, періодичні почуття страху та побоювання за власний стан здоров`я, тривожні побоювання за дружину, емоційна напруга. Такі зміни в психологічного стані ОСОБА_6 обумовлені ситуацією, що досліджується у провадженні (конфліктна поведінка ОСОБА_3 ) (т. 1 а.п. 183-186);

- висновком судово-психіатричного експерта №171 від 28.02.2023, згідно якого ображаюча повіденка ОСОБА_3 викликає у ОСОБА_7 періодичні негативні переживання напруги, страху, образи, приниженої честі та гідності, чим погіршує якість її життя, в психологічному стані ОСОБА_7 зафіксовані: знижений настрій, плаксивість, які пов`язані з материнським переживанням щодо подальшої долі сина ОСОБА_3 (т. 1 а.п. 187-190);

- висновком судово-психіатричного експерта №207 від 07.03.2023, згідно якого ОСОБА_3 на періоди, до яких відносяться правопорушення, у скоєнні яких він наразі підозрюється, не перебував у стані фізіологічного афекту або у будь-якому іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його поведінку (т. 1 а.п. 191-198);

- висновком експерта №042-401-2023 від 17.03.2023, встановлено, що під час первинно відомого звернення по медичну допомогу 08.02.2023 о 12 год. 50 хв. (під час огляду лікарем/лікарями швидкої медичної допомоги), з урахуванням даних, отриманих під час послідуючого стаціонарного лікування, є підстави стверджувати, що у ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , клінічними лікарями не було описано/зафіксовано достатнього об`єму клінічних даних, які дають підстави стверджувати про наявність будь-яких тілесних ушкоджень. Діагноз, який був встановлений ОСОБА_3 під час стаціонарного лікування після подій 08.02.2023 - «переохолодження стоп; дистальних відділів верхніх кінцівок s>d» достатнім об`ємом клінічних даних не підтверджені, на що вказує наступне:

- як під час огляду лікарями швидкої медичної допомоги так й під час огляду лікарями стаціонару у дитини було зафіксовано нормальну (адекватну віку) температуру тіла, що ніяким чином не характерно для дії низьких температур;

- за час огляду усіма клінічними лікарями не було описано жодного специфічного прояву/проявів (загальних та місцевих) дії (*) низької температури;

- за час динамічного спостереження клінічними лікарями не було зафіксовано істотних відхилень вітальних показників (стабільність показників гемодинаміки, дихання, тощо).

З урахуванням вищевикладеного, від судово-медичної оцінки встановленого діагнозу належить утриматися, відповідно п. 4.13.1 «Правил». Інший діагноз, який був встановлений ОСОБА_3 під час її виписки стаціонару - «обстеження для оформлення в заклад тривалого перебування» не містить смислового навантаження у судово-медичному аспекті. Діагноз, який був встановлений ОСОБА_3 під час її виписки зі стаціонару - «залишкові явища лівобічної кривошиї» за своїм смисловим навантаженням віддзеркалює клінічні прояви захворювання патологічного стану вродженого або набутого характеру, яке не підлягає судово-медичній оцінці (у розумінні визначення ступеню тяжкості).

(*) описана гіперемія у дитини є симптомом, який може бути як варіантом фізіологічної норми так й патології, але, у будь-якому випадку, оцінюється виключно у сукупності складових, як у даному випадку, клінічні лікарі констатували відсутність ознак обмороження (т. 1 а.п. 199-204);

- висновком експерта №042-314-2023 від 13.03.2023, згідно якого під час первинно відомого звернення 14.09.2021 по медичну допомогу, у ОСОБА_6 , з урахуванням даних його судово-медичного огляду 22.09.2021, у останнього мали місце наступні тілесні ушкодження:

а) різана рана - по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, яка була підвергнута первинній хірургічній обробці;

б) садна - в потиличній ділянці по середній лінії та справа розмірами, ліктьовій поверхні лівого передпліччя в верхній третині - 2, на тилі лівої кисті в проекції 3-ї п?ясної кіточки, ліктьовій поверхні правого передпліччя в нижній третині, в лівій лопатковій ділянці.

Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від щонайменш 8-кратної травмуючої дії предмету (предметів), рана від дії предмету (предметів), якому (яким) притаманні ріжучі властивості, садна за механізмом тертя, або удару (ів) під кутом, за давністю можуть відповідати терміну та обставинам, вказаним опосвідуваним, тобто, 14.09.2021 та не супроводжувалось небезпечними для життя явищами.

Відновлення анатомічної цілісності та функції травмованих ділянок по місцю утворення ран будь-якої етіології спостерігається у строк понад 6 але менш ніж 21 добу, тобто, власно цей строк відображає тривалість розладу здоров`я, як судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. За таких обставин, є підстави стверджувати, що вказане у п. а) тілесне ушкодження, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил».

Кожне з виявлених тілесних ушкоджень, вказаних у підпункті б) даних Підсумків, відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно п. п. 2.3.5. та 4.6. «Правил», так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення саден, синців та крововиливів, у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості (т. 1 а.п. 205-209);

- відповіддю Українського гідро метрологічного центру від 15.02.2023 про температуру повітря 08.02.2023 з 10.00 по 14.00, яка становила від 6.9 морозу до 3.1 морозу.

- копією картки виклику швидкої медичної допомоги (форма №109/о) №ЕЗ-1 від 08.02.2023, згідно якої 08.02.2023 о 12 год. 44 хв. був виклик екстреної медичної допомоги за № 824928 від особи, що представилася співробітником поліції за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.п. 214);

- стенограмою аудіозапису зареєстрованого приладом реєстрації мовної інформації, встановленого в Єдиній оперативно-диспетчерській службі міста Києва КНП «Центр ЕМД та МК» №91 від 08.02.2023 (т. 1 а.п. 215-216);

- копією картки виїзду швидкої медичної допомоги №4928 (форма №110/о) від 08.02.2023 до ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.п. 217);

Оцінюючи вище перелічені докази, як кожний окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність вказаних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними.

Аналіз сукупності наведених обставин та доказів, дозволяє зробити висновок про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ст. 126-1 КК України у судовому засіданні підтверджена повністю.

При цьому судом врахована практика Європейського суду з прав людини. Зокрема,у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Таким чином, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінальної справи, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив мордування, тобто умисне вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, що мають характер мордування, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 126 КК України, а також ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство у своїй сім`ї, тобто умисно систематично вчиняв психологічне та фізичне насильства щодо своїх батьків, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілих, а тому його дії кваліфікує за ст. 126-1 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та відсутність обставин, які пом`якшують та обставини, які обтяжують його покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України щире каяття може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання винного. Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася.

Як неодноразово звертав увагу у своїх рішеннях Верховний Суд, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Проте, судом звертається увага на те, що матеріали справи не містять даних про те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні дієво, а не формально, при цьому визнання обвинуваченим своєї вини не може свідчити про щире каяття, а підтверджує просто бажання уникнути справедливого покарання або зменшити його.

Згідно зі ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

Згідно з ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, а також щодо осіб похилого віку.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання суд згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно із ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має місце реєстрації та проживання у місті Києві, не одружений, позбавлений батьківських прав щодо двох своїх дітей, є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, за даними облікової документації на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше судимий.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 126, ст. 126-1 КК України в межах, установлених у санкціях даних статей, а саме у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України ( т. 1 а.п. 122, 127).

Також суд вважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи, що підтверджується розрахунком її вартості (т.1 а.п. 199-204, 205-209).

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 126 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- за ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 08.02.2023.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Речові докази: відеозапис з портативного відеореєстратора працівника сектору протидії домашнього насильства відділу превенції Святошинського УП ГУНП у місті Києві, відеозапис наданий працівника сектору протидії домашнього насильства відділу превенції Святошинського УП ГУНП у місті Києві, які прилучені до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути із ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат за проведення експертизи, у розмірі 3996 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто шість) грн 00 к.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1