Єдиний унікальний номер № 285/1239/18
Провадження № 1-кп/0285/48/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Звягель кримінальне провадження № 285/1239/18 0000343) по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усолля-Сибірське, Іркутської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, працюючого тимчасово виконуючого обов`язки заступника станції Новоград-Волинського виробничого підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно Західної» залізниці, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_6 16.03.2018, близько 16 години 45 хвилин, перебуваючи на пероні станції Новоград-Волинського виробничого підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західної» залізниці, розташованої по вулиці Вокзальна м. Новоград-Волинський, під час прибуття електротягу сполученням Шепетівка-Новоград-Волинський-Коростень, під час конфлікту з ОСОБА_7 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, вирішив умисно спричинити тілесні ушкодження останній.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_6 наблизився до останньої та умисно, зі значною фізичною силою прикладання схопив своєю лівою рукою за її верхню та нижню частину правої руки та почав тягнути її в сторону від вагону, однак ОСОБА_7 звільнилась від захвату руки ОСОБА_6 та направилась до вагону потягу. В той час, коли ОСОБА_7 намагалась піднятись на сходинку вагону потягу, ОСОБА_6 ззаду наблизився до останньої та умисно кулаком правої руки наніс удар в поперекову ділянку останньої.

Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_6 зайшовши попереду ОСОБА_7 , коли остання стояла на першій сходинці вагону та не даючи змоги піднятись у вагон потягу, умисно зі значною силою лівою рукою штовхнув ОСОБА_8 , внаслідок чого остання вдарилась об дверцята вагону лівою рукою.

Не припиняючи свої умисні дії, ОСОБА_6 хапав своїми руками за руки ОСОБА_8 , штовхав у груди, наступав своїми ногами на її ноги, не даючи змогу останній зайти у вагон та припинив свої злочинні дії, лише після того як потяг рушив з місця скоєння ним кримінального правопорушення.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_9 згідно висновку експерта №144 від 28.03.2018, заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: синців на передньо-зовнішній поверхні лівого плеча у середній частині, на зовнішньо-задній поверхні лівого передпліччя у середній частині, на передньо-зовнішній поверхні правого плеча у середній частині, в поперековій ділянці справа, які належать до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України не визнав і пояснив, що 16.03.2018 виконував обов`язки начальника станції м. Новоград-Волинський. З Коростеня надійшла вказівка провести перевірку на безквитковий проїзд на маршруті Шепетівка Помітив, що ОСОБА_10 зайшла в заборонену зону, зробив їй зауваження, повідомив, що без квитка до вагону не зайде. ОСОБА_10 не чіпав, тілесних ушкоджень не наносив. У правій руці у нього була рація. Твердження про те, що бив правою рукою не відповідає дійсності. ОСОБА_10 сама штовхала і била, він закривався руками.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його вина повністю доведена сукупністю наступних доказів, досліджених в судовому засіданні.

Допита в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 16.03.18 року близько 17:00 год. мала їхати на електричці до с. Рихальська, везла ліки батьку. Прибігла майже в притик до відправки потягу на перон залізничного вокзалу. Потяг вже оголошували. Електропоїзд мав назву "Шепетівка-Новоград-Волинський-Коростень". По перону ходив обвинувачений ОСОБА_6 . Як стало відомо пізніше, він був зам. начальника станції. Квиток не встигала взяти в касі, прибігла і зупинилася біля 1 колії. З лівої сторони підійшов ОСОБА_6 і попросив відійти в сторону. Здивувалася, тому що він був не в формі, без беджа, одягнений в цивільний одяг. Перейшла на 2 колію. ОСОБА_6 підбіг, взяв вище ліктя і почав тягнути до себе. При цьому відбулася словесна перепалка. На пероні стояла одна жінка, яка працює черговою по станції в с. Рихальську - ОСОБА_11 . Вскочила на сходинки вагону, а ОСОБА_6 вдарив у поперек один раз, потім перескочив з правої сторони і зайшов у вагон. Хватав за руку і витягував з вагону. Потім почав торсом і грудьми виштовхувати, рвав курточку. Речі впали на перон, розколовся телефон, впав в сніг. Рукою бив по її руці, розжав пальці і виштовхнув з вагону, потім потягнув по перону до приміщення вокзалу. Розплакалася, викликала поліцію і швидку, оскільки піднявся тиск. На стаціонарі не лікувалася, бо не має змоги через хворого батька, який потребує догляду. Побої зняла в понеділок. Не бачила як ОСОБА_6 наніс удар. Але він стояв позаду неї один, тому більше вдарити було нікому. Наніс удар лівою рукою. Заявила цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 гривень, який в подальшому просила залишити без розгляду (т. 1, а.с. 33-34, а.с. 112). При призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що в той день, числа не пам`ятає, працювали по станції. Приїхали на ж/д вокзал м. Новоград-Волинський. Побачив, що ОСОБА_6 стоїть на вході у вагон. А жінка, ОСОБА_10 , хотіла сісти в потяг. Він не пускав її. Двері електропоїзду зачинились і він попрямував далі. Коли потяг рушив, підійшов до потерпілої і поцікавився, що сталося. На пероні лежала рація і жінка була в збудженому стані. Сутички чи сварки не чув і не бачив. Пішли в приміщення і йому запропонували стати свідком. В той день його не допитували, поліція викликала пізніше. ОСОБА_6 не є його безпосереднім начальником. ОСОБА_6 був в цивільному одязі. Не пам`ятає, чи жінка плакала. Особисто не бачив, як ОСОБА_6 наносив удари жінці. Бачив як ОСОБА_6 не пускав ОСОБА_10 , а вона намагається зайти у вагон.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що зранку був на виїзді. Назад поверталися електричкою. Вийшли з поїзда, вивантажили інструмент. ОСОБА_6 покликав ОСОБА_14 . Бачив як ОСОБА_6 тримав потерпілу. Потерпіла трималася за поїзд. Чув те, що вони сперечалися. На пероні лежали речі, але не знав чиї. ОСОБА_6 тримав потерпілу, не пускаючи в потяг. На наступний день дізнався, що жінка була без квитка. Не бачив чи ОСОБА_6 був в розпізнавальному жилеті. Не пам`ятає скільки людей було, не звертав увагу чи були якісь особи, які намагалися зупинити конфлікт. Говорили на підвищених тонах. Обоє сперечалися. Чим закінчилась суперечка йому невідомо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що оголосила про прибуття електропоїзду, глянула у вікно, було все спокійно. Самої події не бачила, зрозуміла про подію тільки тоді коли прийшла потерпіла і почала скаржитись, що конфлікт був на рахунок квитка і що її хапав за руки начальник станції. Потерпіла викликала швидку, здається піднявся тиск. Квитки завжди взяти можна, ніколи проблем з цим не було. Електропоїзд стоїть 10 хвилин, продаж квитків проводиться завчасно і можливість у потерпілої купити квиток була. Можна притримати потяг, коли є велика черга людей які квиток ще не купили.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що закривала ворота, йшла потерпіла, їй сказали купити квиток. В її обов`язок входить те, що вона за годину до прибуття електропоїзда повинна закрити ворота та перевірити квитки. Потерпіла була без квитка, потяг запізнювався, вона обійшла через будинки (житловий масив). ОСОБА_6 підійшов до неї і сказав придбати квиток, коли вона заходила у вагон. Потерпіла та ОСОБА_6 були на пероні, коли потяг поїхав. Потерпіла лаялася та казала що викличе поліцію. Казала що ОСОБА_6 її бив. Суперечки не бачила.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що в березні місяці керував електропоїздом. Через технічні причини потяг запізнювався, коли відправлялись, то двері не зачинялись. Подивися в дзеркало і побачив що ОСОБА_6 не пропускав жінку, яка хотіла когось проштовхнуть і зайти в потяг. В вагон жінка не сіла, залишилась на пероні. Чи був конфлікт, не знає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що вертались з бригадою, бачив що був конфлікт і що ОСОБА_6 не пускав жінку у вагон. Бачив, що ОСОБА_6 перегородив вхід їй до вагону. Не заперечує, що ОСОБА_6 міг тримати жінку за руку.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 показав, що відповіді були надані на питання слідчого. На дослідження надавався протокол слідчого експерименту з фототаблицею, який він вивчив. Ушкодження які попадають по давності записуються, ті ушкодження які не підпадають вказав. Не вивчав питання, чи могла особа собі сама завдати таких ушкоджень.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.03.2018, відповідно до якого 16.03.2018 року близько 17 години ОСОБА_6 , перебуваючи на залізничному вокзалі м. Новоград-Волинський на ґрунті особистих неприязних відносин спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 (т. 2, а.с. 148).

Висновком експерта № 144 від 28.03.2018 відповідно до якого заподіяні тілесні ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді: синці на передньо-зовнішній поверхні лівого плеча у середній частині, на зовнішньо-задній поверхні лівого передпліччя у середній частині, на передньо-зовнішній поверхні правого плеча у верхній частині, на передньо-зовнішній поверхні правого плеча у середній частині /2/, в поперековій ділянці справа, вони утворились від дії тупого(их) предмета(ів) за механізмом удару/стискання/, давністю можливо 16.03.18р., належать до легких тілесних ушкоджень; ці тілесні ушкодження у ОСОБА_7 могли утворитися не менш ніж від 4-5 травмуючих дій; садно на внутрішній поверхні лівого плеча у верхній частині, воно утворилось від однократної дії тупого предмета за механізмом удару/стискання, тертя/ близько 6-12 діб до моменту обстеження, належить до легких тілесних ушкоджень (т. 2, а.с. 149-150).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.03.2018 з фототаблицями до нього відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 розказала і показала, як саме ОСОБА_6 16.03.2018 року наносив їй тілесні ушкодження (т. 2, а.с. 151-155).

Висновком експерта № 154 від 30.03.2018 відповідно до якого не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , описаних у підпункті а) підсумків Висновку експерта № 144 від 28.03.2018 за обставин, вказаних нею при проведенні слідчого експерименту 26.03.2018 (т. 2, а.с. 156-157).

Карткою виклику швидкої допомоги та довідкою, відповідно до яких ОСОБА_7 о 18 год. 50 хв. 16.03.2018 доставлена до приймального відділення Новоград-Волинського міськрайТМО каретою екстреної медичної допомоги з діагнозом ВСД, невротичний стан, подряпина лівого плеча (т. 2, а.с. 158, 159, 160).

Згідно посадової інструкції заступника начальника станції Новоград-Волинський-1 слідує, що ОСОБА_6 відповідно до якої останній зокрема вживає заходів та здійснює контроль за недопущенням безквиткового проїзду в приміських дизель та електропоїздах (п. 2.83, т. 2, а.с. 161-165).

Розпорядженням від 16.03.2018 № 4 про зобов`язання ОСОБА_6 вживати додаткові заходи щодо посилення контролю за недопущенням безквиткового проїзду (т. 2, а.с. 175).

Оцінюючи вищенаведені докази, суд доходить висновку про їх достовірність, приймаючи до уваги, що вони є логічними і послідовними, доповнюють одне одного, узгоджуються між собою та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких досліджена в судовому засіданні.

Суд не приймає покази обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що бійки між ним та потерпілим не було і він не завдавав потерпілій тілесних ушкоджень як доказ його невинуватості оскільки досліджувані в судовому засіданні докази дають суду достатні підстави для висновку про те, що ці покази дані обвинуваченим з метою уникнути кримінальної відповідальності і не відповідають дійсності, оскільки повністю спростовуються сукупністю наведених вище доказів, які узгоджуються між собою та іншими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду цього кримінального провадження.

Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_6 та його умисні дії, які виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_6 , не встановлено.

При обранні виду і міри покарання суд враховує те, що обвинувачений раніше не судимий, вперше вчинив кримінальний проступок, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, його відношення до вчиненого але вину не визнав, не розкаявся, потерпіла не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого.

Крім того, при обранні виду і міри покарання суд враховує досудову доповідь Новоград-Волинського МРВ з питань пробації, згідно якої, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Судом встановлено, що з дня вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим і до дня набрання вироком законної сили минуло понад два роки, вчинене кримінальне правопорушення відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до категорії проступків, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності спливли, а тому суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 може бути звільнений від покарання у зв`язку зі спливом строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Заявлений потерпілою цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 гривень залишити без розгляду відповідно до її заяви (т. 1, а.с. 33-34, а.с. 112).

Запобіжний захід в кримінальному провадженні не обирався.

Арешт на майно не накладався.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 49, ч. 5 ст. 74 КК України, ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання 850 грн. штрафу.

У відповідності до ч. 5 ст. 74 КК України, із врахуванням положень ст.ст. 12, 49 КК України, звільнити ОСОБА_6 від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 гривень залишити без розгляду відповідно до заяви потерпілої.

Даний вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: