Провадження № 11-кп/824/4586/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Слов`янськ Донецької області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, офіційно непрацевлаштований, неодружений, не має на утриманні малолітніх дітей та/або непрацездатних/недієздатних осіб, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

засуджено за ч. 2 ст.125 КК України до покарання у виді 2 місяців арешту. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 27.04.2023 близько 23-ї години ОСОБА_7 перебував поблизу малої архітектурної форми (кіоску) з вивіскою "Шаурма з м`ясом свинини та курки", розташованої неподалік станції "Видубичі" Комунального підприємства "Київський метрополітен" у м. Києві по вул. Інженерній, 1, де також знаходився раніше незнайомий йому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У цей час у ОСОБА_7 , на ґрунті несподівано виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_11 , раптово з`явився кримінально-протиправний умисел, направлений на нанесення умисного тілесного ушкодження останньому.

Реалізовуючи цей кримінально-протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, відповідні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, ОСОБА_7 завдав декілька ударів кулаками в задню частину тулуба ОСОБА_11 та декілька ударів ногами по ногах ОСОБА_11 ззаду.

Після цього ОСОБА_7 зайшов до приміщення вказаної вище малої архітектурної форми (кіоску), де узяв ніж з чорною ручкою, яким завдав удари в ліву верхню частину грудної клітини ОСОБА_11 , пошкодивши вухо, долоню, грудну клітину зліва.

У результаті умисних неправомірних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження, які за критерієм тривалості розладу здоров`я належать до легких тілесних ушкоджень, у вигляді:

- різаних ран в проекції козелка лівої вушної раковини, на передній поверхні лівого плечового суглоба з частковим пошкодженням грудного м`язу, на заднє-зовнішній поверхні правого передпліччя у середній третині, на долонній поверхні лівої кисті в ділянці 1-го міжпальцьового проміжку;

- подряпин на передній поверхні правого плеча у верхній третині, на боковій поверхні шиї зліва у середній третині, на зовнішній поверхні правої гомілки у середній третині;

- синців на заднє-внутрішній поверхні лівого плеча у верхній і середній третинах;

- садна на зовнішній поверхні лівого плеча у середній третині, в надлопатковій ділянці зліва, на передній поверхні лівої гомілки у середній третині.

За висновком судового експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 042-757-2023 нанесені ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж на 21 доба.

Своїми діями ОСОБА_7 визнаний винуватим у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, що за вимогами ст. 12 КПК України класифікується як кримінальний проступок.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги вважає, що суд, розглядаючи кримінальне провадження у спрощеному порядку без виклику сторін, безпідставно відійшов від фактично узгодженого між сторонами покарання, дійшов до безпідставних висновків про соціальний стан обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин.

Зокрема, зазначає про те, що поза увагою суду залишилися ті обставини, що ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, визнав себе винним, розкаявся, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, має постійне місце проживання, перебуває у шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, потерпілий не висував до обвинуваченого претензій і також підтримав узгоджене між сторонами покарання.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.125 КК України сторонами у апеляційному порядку не оскаржується та в силу вимог ст. 394 КПК України не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про суворість призначеного покарання та про можливість виправлення винного без ізоляції від суспільства не є слушними, виходячи з наступного.

Відповідно вимогам ч.ч.2,3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За вимогами ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання , необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Санкцією ч.2 ст.125 КК України передбачене покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Як випливає із змісту вироку, суд, обираючи ОСОБА_7 покарання у виді двох місяців арешту, врахував спосіб та обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, відсутність майнових вимог у потерпілого, дані про особу винного, який офіційно не працює , є неодруженим, осіб на утриманні не має, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча і є несудимим в силу ст.89 КК України.

Також суд мотивував чому саме покарання у виді арешту може досягнути мети виправлення ОСОБА_7 і попередження нових кримінальних правопорушень, а інші види покарання, зазначені у санкції ч.2 ст.125 КК України, такої функції не виконають.

Як встановлено судом, обвинувачений під час заподіяння тілесних ушкоджень наніс потерпілому чисельні удари руками та ногами, а пізніше і ножем для приготування шаурми, пошкодивши ним ліву вушну раковину, лівий плечовий суглоб з частковим пошкодженням грудного м`язу, праве передпліччя, долоню лівої кисті.

Також суд встановив, що ОСОБА_7 раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності , але є особою, яка в силу ст.89 КК України, вважається несудимим.

З огляду на наведені обставини, колегія суддів вважає , що суд першої інстанції , обравши ОСОБА_7 покарання у виді двох місяців арешту, дотримався вимог щодо розміру і виду покарання, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав вважати призначене обвинуваченому покарання явно несправедливим внаслідок суворості колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі узгодженого між сторонами кримінального провадження покарання, є безпідставними.

Як випливає з матеріалів справи, розгляд обвинувального акту щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КПК України, провадився у спрощеному порядку згідно з вимогами ст.ст.381,382 КПК України за відсутності учасників судового провадження.

Підставою для такого розгляду було клопотання прокурора про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку, до якого було долучено письмова заява підозрюваного щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, а також письмова заява потерпілого щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що між учасниками судового провадження було узгоджене покарання обвинуваченому, а кримінальним процесуальним законом не передбачений обов`язок суду призначати покарання за вчинення кримінального проступку, виходячи із згоди обвинуваченого.

Матеріали кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги, не містять даних про наявність у діях ОСОБА_7 даних про його щире каяття та сприяння розкриттю кримінального провадження, а також про перебування на його вихованні чи утриманні неповнолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ті обставини, що після вчинення кримінального проступку ОСОБА_7 уклав шлюб, відсутність скарг на його поведінку за місцем проживання, його працевлаштованість станом на 16.11.2023 року не зменшує суспільну небезпечність вчиненого ним кримінального правопорушення і не спростовує правильність висновків суду про можливість його виправлення і перевиховання лише в умовах ізоляції від суспільства на термін, визначений у вироку.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м.Києва від 07 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: