В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002533 від 29.08.2022 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської обл., Бериславського району, с. Тягинка, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и в:

29 серпня 2022 року, приблизно о 20 год. 50 хв., у АДРЕСА_2 , між неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його вітчимом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на побутовому грунті виник сімейний конфлікт, розпочатий ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

В ході даного конфлікту ОСОБА_8 погрожував застосуванням шила його співмешканці ОСОБА_7 та неповнолітньому ОСОБА_4 .

В цей час у неповнолітнього ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 шляхом нанесення ударів металевим прутом в область голови та тіла.

Реалізовуючи свій протиправний умисел спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , неповнолітній ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, взяв з салону автомобіля ВАЗ-2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , металевий прут прямокутної форми та утримуючи його обома руками наніс один удар в область спини та один удар в область голови ОСОБА_8 . Заподіяний ОСОБА_4 другий удар металевим прутом в область голови спричинив падіння ОСОБА_8 з положення стоячи з прискоренням такого падіння внаслідок отриманого удару, з послідуючим ударом головою об грунтову поверхню внаслідок такого падіння та отриманням при цьому закритої черепно-мозкової (внутрішньочерепної) травми з ушкодженням м`яких тканин голови, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, розвитку у перебігу набряку-набухання головного мозку з вторинними порушеннями мозкового кровообігу, що має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Внаслідок даної закритої черепно-мозкової (внутрішньочерепної) травми настала смерть потерпілого ОСОБА_8 на місці події за короткий проміжок часу.

Згідно висновку експерта № 022-76-2525-2022 від 06.09.2022 - 08.11.2022, між тілесними ушкодженнями у вигляді закритої черепно-мозкової (внутрішньочерепної) травми та настанням смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в спричиненні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав частково та пояснив, що того дня зранку його вітчим ОСОБА_9 сварився з його матір`ю і погрожував їх вбити. Зазначив, що у нього з вітчимом завжди були конфлікти. Вітчим перебував у стані алкогольного сп`яніння та почав лізти до його матері, казав, що вб`є її. Він попросив вітчима не лізти до матері та заспокоїтися, проте він всеодно ліз до неї, матюкався, погрожував їй та кадався на неї з шилом. У разі якщо б він з матір`ю не відходили, то ОСОБА_9 міг би нанести їм тілесні ушкодження. Також пояснив, що на передньому пасажирському сидінні автомобіля лежала металева труба, яку він взяв для того, що б вибити шило з руки. Перший удар трубою прийшовся на момент коли ОСОБА_9 погрожував його матері, однак через його різкі рухи удар прийшовся на спину, а не по руці. Другий удар відбувся після погроз ОСОБА_10 в його сторону. Вказані погрози були сприйняті серйозно, оскільки в дитинстві ОСОБА_9 , розбудивши його, сильно побив, а тому у нього не лишилося іншого вибору, як нанести удар, оскільки йому могло бути завдано шкоду. Після другого удару ОСОБА_9 впав на землю. Наміру бити по голові не було, натомість хотів вдарити у спину ближче до плеча в район руки, щоб вибити шило, як попав по голові не знає, оскільки це трапилося досить швидко. Також пояснив, що у разі, як би не вдалося вибити шило то він або його матір могли б опинитися у лікарні через можливі нанесені пошкодження.

Щодо призначення покарання, обвинувачений ОСОБА_4 просив його суворо не карати та врахувати обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Допитаний судом свідок ОСОБА_11 пояснив, що він був трохи знайомий з потерпілим, з яким у них були сусідські відносини. ОСОБА_12 ОСОБА_13 знає, але не дуже добре. Зазначив, що о 08 год. 30 хв. йому зателефонувала ОСОБА_14 , яка попросила його прийти. Коли він прийшов на місце то побачив, що біля автомобіля лежав ОСОБА_15 , після чого сказав щоб ОСОБА_16 викликала швидку. ОСОБА_13 допомагав ОСОБА_15 лагодити автомобіль. В цей день він їздив з ОСОБА_17 на станцію технічного обслуговування здати свій автомобіль. ОСОБА_7 йому подзвонила та сказала, що ОСОБА_15 прийшов п`яний та побив машину. Також до ОСОБА_15 прийшов бомж і вони з ним кудись пішли. Ірина розповідала, що ОСОБА_15 любив випити, через що у них були часті сварки. Також пояснив, що свідком самої події він не був. Він часто бачив ОСОБА_15 випившим, бачив як ОСОБА_15 часто кричав на ОСОБА_13 , знає, що ОСОБА_15 міг часто погрожувати ОСОБА_16 та битися, про що вона також часто розповідала. Після того, як він підійшов на місце події то побачив, що потерпілий лежав на спині біля машини, тримаючи в руках якусь шпичку, проте через те, що було темно не міг розгледіти, що це саме було. ОСОБА_18 в той час стояв біля машини.

У судовому засіданні досліджено письмові докази, визнані судом допустимими, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0002533 і долучені до судового провадження:

- рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 полку № 2 УПП в м. Києві ДПП від 29.08.2022, відповідно до якого, патрулюючи в екіпажі «Рубін 401» в Дніпровському районі м. Києва було отримано виклик за адресою: АДРЕСА_2 , де було встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході сварки з вітчимом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдав останньому два удари металевою трубою в голову, в результаті чого ОСОБА_8 помер (т. 1 а.с. 122);

- протокол огляду місця події (трупа) від 29.08.2022 та ілюстративну таблицю до нього, відповідно до якого встановлено дату та місце вчинення кримінального правопорушення, а саме: 29.08.2022 за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 123-138);

- протокол проведення слідчого експерименту від 30.08.2022 проведеного за участю свідка ОСОБА_7 , яким встановлено, що 29.08.2022 о 08 год. 00 хв. її співмешканець ОСОБА_8 повернувся додому після зміни, взяв телефон та пішов у ломбард, приблизно 2 години його не було, після чого він приїхав п`яний та приблизно о 12 год. 00 хв. почався скандал і він почав кидатися, але його усмирили, так як вони вирішили розлучитися перед цим. Він погрожував їй, сказав, що вб`є її старшого сина, говорячи «Я тебе все рівно завалю». Потім він заспокоївся та пішов до ОСОБА_19 , звідки він прийшов ще більш «піддатіший», став бити в автомобілі вікна, одне розбив, автомобіль ВАЗ-2104, біля якого стоять учасники слідчого експерименту, який належить їй. ОСОБА_8 сказав її сину « Я тебе все одно завалю» та став кидатися на нього з шилом, але її син ОСОБА_4 ухилився. ОСОБА_8 намагався нанести удари її сину шилом 2 чи 3 рази. ОСОБА_7 зобразила за допомогою письмової ручки у правій руці механізм спроб нанесення ударів шилом ОСОБА_8 в передню середню частину тулубу ОСОБА_4 на прикладі статиста, при цьому зауважила, що від даних ударів її син ухилявся. В момент, коли ОСОБА_8 дещо відійшов назад на невелику відстань, ОСОБА_4 підійшов до водійських дверей автомобіля через пройом розбитого віконного скла рукою дістав металевий предмет з салону автомобіля, з яким стояв біля авто, утримуючи даний металевий предмет обома руками поза спиною та зобразила це. Коли в черговий раз ОСОБА_8 замахнувся на нього шилом, то ОСОБА_4 ударив його цим предметом по спині, після цього ОСОБА_4 . Після даних ударів ОСОБА_8 упав і не рухався, крововиливів вона не бачила, перевірила пульс. Старший син, який був учасником даних подій - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 був тверезий, а ОСОБА_8 п`яним, не хитався, але був неадекватний (т. 1 а.с. 143-146);

- висновок експерта № 022-76-2525-2022 від 08.11.2022, відповідно до якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 , 1976 року народження, було виявлено: 1. а) просочуючий крововилив в м`які покриви голови тім`яно-потиличної ділянки зліва; двобічний обмежено-дифузний субарахноїдальний крововилив над півкулями головного мозку максимально виражений у ділянці полюсів лобових часток; обмежено-дифузний субарахноїдальний крововилив на півкулях мозочка; забої кори правої лобової частки на базальній поверхні лобової частки ближче до полюса; б) синець у правій вилично-щічній ділянці з нечіткою переривчастою косогоризонтальною смугою просвітлення шкіри у центральній його частині; в) синець у проекції кута нижньої щелепи, що розповсюджується у підщелепну ділянку та на шию; переривчасте садно на задньо-зовнішній поверхні лівого плечового суглоба; г) горизонтальне смугасте садно в проекції нижнього кута лівої лопатки, горизонтальний довгастий синець у міжлопатковій ділянці (розташовані на одній умовній горизонтальній лінії). 2. Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів). Ушкодження відмічені в п. 1 (б, г) виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів) з обмеженою контактною поверхнею видовженої форми, можливо при нанесенні ударів металевим прутом з прямокутними краями довжиною 57 см., шириною 3,5 см., та висотою 2 см. В ушкодженнях відмінених в п. 1 (в) індивідуалізуючи ознаки травмуючих предметів не відобразились, вони могли виникнути як при нанесенні ударів тупого (тупих) предмету (предметів), так і при ударі об такий. Не виключено, що зазначені ушкодження могли виникнути при падінні потерпілого у сукупності з ушкодженнями, що формують закриту черепно-мозкову травму (внутрішньочерепну травму). Ушкодження вказані в п 1 (а) підсумків в своїй сукупності складають комплекс закритої черепно-мозкової травми (внутрішньочерепної травми), мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Між даними тілесними ушкодженнями та настанням смерті вбачається прямий А причинно-наслідковий зв`язок. Характер та взаємне розташування ушкоджень на м`яких тканинах голови, оболонках та речовині головного мозку, переважання внутрішньочерепних ушкоджень з боку протилежному місцю прикладання травмуючої сили, вказують на те. що черепно-мозкова травма, яка стала причиною смерті, виникла за механізмом травми прискорення, що можливо при падінні потерпілого з вертикального або близького до нього положення з контактом тім`яно- потиличною ділянкою голови зліва з тупим предметом, який мав необмежену травмуючу поверхню. При цьому напрямок вектора трамвуючої сили - ззаду-допереду, зліва-направо та зверху-вниз. Високе розташування місця контакту на голові (в тім`яно-потиличній ділянці зліва), напрямок вектора діючої сили, наявність синця на обличчі справа розташованого контрлатерально (на протилежній стороні) по відношенню до місця контакту в тім`яно- потиличній ділянці зліва вказують на те, що у даному випадку могло мати місце передуюче падінню прискорення тіла внаслідок зовнішньої дії, що привело до закидання голови перед ударом об тупий предмет з необмеженою поверхнею контакту. Тобто удар тупим предметом з обмеженою контактною поверхнею видовженої форми у праву вилично-щічну ділянку міг передувати падінню та спричинити його. Ушкодження відмічені в п. 1 (б-г) мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Характер та особливості виявлених ушкоджень (відмічені в п. 1 (а-г), їх зовнішній вигляд, данні гістологічного дослідження травмованих тканин (відсутність клітинних реакцій в травмованих тканинах) вказують на те, що всі вони прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті (від моменту спричинення їх до настання смерті пройшов короткий проміжок часу, який вимірюється хвилинами - десятками хвилин (не більше 20-30 хвилин). Не виключено, що усі виявлені ушкодження виникли приблизно в один час. Смерть ОСОБА_8 настала від закритої черепно- мозкової (внутрішньочерепної) травми з ушкодженням м`яких тканин голови, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, розвитку у перебігу набряку-набухання головного мозку з вторинними порушеннями мозкового кровообігу. Виходячи з наявних трупних явищ на момент огляду трупу на місці його виявлення о 22 годині 53 хвилин 29.08.2022 року (...труп теплий на дотик в усіх ділянках тіла, трупне заклякання відсутнє в усіх досліджуваних групах м`язів, трупні плями багряно-фіолетового кольору, розташовані по задньо-бічним поверхням тулуба та кінцівок, при дозованому натисканні на них зникають та відновлюють своє забарвлення через 10 секунд, гнильні зміни відсутні) з урахуванням причини смерті, вважаю, що смерть ОСОБА_8 настала близько 1-3 годин назад до моменту огляду трупу, що відповідає проміжку часу з 19.53 годин 29.08.22р. по 21.53 годин 29.08.2022 року. Ушкоджень, які б могли виникнути при захисті від ударів тупим (тупими) предметом (предметами) на трупі ОСОБА_8 не виявлено. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_8 1976 р.н. виявлено етиловий спирт в концентрації 2,32 промілле, що вказує на знаходження його на момент смерті у стані алкогольного сп`яніння. Виявлена концентрація етилового спирту за життя, зазвичай, відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Виявлені синці та садна на трупі ОСОБА_8 , просочуючий крововилив у м`які тканини тім`яно-потиличної ділянки зліва є слідами локальної дії тупого (тупих) предмету (предметів). Їх кількість відповідає кількості травмуючих дій тупого (тупих) предмету (прдметів) та складає - шість дій. При цьому синець та садно в ділянці спини вказують на дві дії тупого предмету та могли виникнути як при двох так і при одному ударі предметом видовженої форми, що обумовлено нерівністю поверхні спини (наявність анатомічних випинань та западин). Виходячи з характеру виявлених на трупі гр. ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, їх особливостей, кількості та локалізації слідів локальної дії тупих предметів, з урахуванням механізм спричинення травми голови, не виключено, що увесь комплекс виявлених ушкоджень виник за обставин, на які вказує підозрюваний ОСОБА_4 в протоколі допиту від 30.08.2022 року та на слідчому експерименті від 30.08.2022 року за його участі. Покази свідка ОСОБА_7 в протоколі допиту від 29.08.2022р. та на відеозаписі слідчого експерименту з вказаним свідком від 30.08.2022р. відрізняються, у зв`язку з чим не оцінювались. У протоколі допиту від 29.08.2022 року, свідок ОСОБА_7 вказує на те, що урад по голові металевим кріпленням було нанесено у праву половину голови, а на відеозаписі слідчого експерименту від 30.08.2022 року - у ліву половину голови (т. 1 а.с. 157-160);

- висновок експерта № 091-238-2022 від 07.10.2022, відповідно до якого при судово-цитологічному дослідженні шила кров та клітини тканин людини не знайдені (т. 1 а.с. 163-165);

- висновок експерта № 091-239-2022 від 07.10.2022, відповідно до якого при судово-цитологічному дослідженні труби кров та клітини тканин людини не знайдені (т. 1 а.с. 166-168);

- висновок судово-психіатричного експерта № 539 від 29.09.2022, згідно якого ОСОБА_4 , 2005 року народження, не виявляє ознак будь-якого психічного розладу; за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, до якого відноситься правопорушення, ОСОБА_4 , 2005 року народження, не виявляв ознак будь-якого психічного розладу, і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 за своїм психічним станом не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. ОСОБА_4 у період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (т. 1 а.с. 170-174);

- протокол слідчого експерименту від 30.08.2022 проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_4 , яким встановлено, що ОСОБА_8 після першого удару ОСОБА_4 дещо розвернув тулуб і голову в бік та присів, направивши праву руку з шилом в його сторону. Він хотів нанести другий удар по спині ОСОБА_8 , але оскільки той дещо присів і розвернув голову і тулуб вправо - удар, який він наніс другим, прийшовся вітчиму в голову справа. Після цього ОСОБА_8 упав на землю, він його перевернув на спину. Металевий предмет, яким наносив удари він положив на землю перед передньою частиною авто біля номерного знаку, вказавши відповідне місце. ОСОБА_4 уточнив, що ОСОБА_8 упав біля передньої лівої частини авто на бік, а він перекотив його на спину і той став лежати біля водійських дверей. Коли вітчим упав, то він уже втратив свідомість, не подаючи реакцій. Він не хотів його вбивати, а хотів лише, що б той заспокоївся, бо він п`яний до нього та до матері кричав (т. 1 а.с. 184-186).

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення за яким він обвинувачується.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень Європейського суду з прав людини означає, що сукупність обставин справи встановлена під час судового розгляду, виключає будь яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Хоча обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав лише частково, однак суд вважає, що його вина доведена у повному обсязі.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Як витлумачено у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 по справі № 695/492/20, активне сприяння розкриттю злочину як обставина, яка пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що виражалося у наданні обвинуваченим органу досудового розслідування та суду пояснень щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного приниженням честі і гідності обвинуваченого, а також наявність системного характеру протиправного поводження з боку потерпілого щодо обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

Відповідно до приписів ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Водночас, кримінальний закон передбачає у виключних випадках можливість застосування положень ст. 69 КК України лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням особи винного. Підставами призначення більш м`якого покарання є дві групи чинників, які характеризують як вчинене кримінальне правопорушення так і особу винного: 1) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; 2) дані, які певним чином характеризують особу винного.

При цьому, суд повинен встановити наявність не однієї, а кількох таких обставин та ці обставини повинні істотно знижувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення. Одночасно їх наявність впливає і на рівень небезпечності особи винного.

При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з того, що вказаний чинник має оціночний характер і залежить від індивідуальних особливостей встановлених обставин конкретного кримінального правопорушення у взаємозв`язку з системним тлумаченням положень статей 65, 66, 69 КК України та з урахуванням ролі, яку виконувала особа, визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінки та характеру дій під час його вчинення, негативних наслідків спричинених кримінальним правопорушенням та вжитих заходів по їх усуненню, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та особу винного. Суд, застосовуючи положення ст. 69 КК України при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати, яким чином такі обставини істотно знизили чи мали б знизити ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Вищевказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.09.2023 по справі № 279/3475/18.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 19.10.2023 по справі № 497/1385/18 зазначено, що умовою для застосування ст. 69 КК України є наявність декількох (дві і більше) обставин, що пом`якшують покарання. Будь-яка з обставин, що пом`якшує чи обтяжує покарання враховується за умови, що цю обставину було дійсно встановлено, її може бути покладено в основу вироку і включено до мотивування призначеного судом покарання. Суд може посилатися у вироку лише на ті обставини, які були предметом дослідження і підтверджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Така доповідь для суду має рекомендаційний характер, яку суд може врахувати, виходячи зі своїх дискреційних повноважень (постанова Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 279/3475/18).

Відповідно до тексту досудової доповіді, обвинувачений ОСОБА_4 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. Сектор ювенальної пробації м. Києва вважає, що виправлення ОСОБА_4 у громаді без ізоляції від суспільства (у разі визнання його винуватим) можливе за умови виконання рекомендацій, наданих уповноваженим органом з питань пробації.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року) (рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011).

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності встановлених судом декількох пом`якшуючих обставин, наявність яких не заперечується сторонами кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, посткримінальну поведінку обвинуваченого, що на переконання суду в своїй сукупності знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, та реалізовуючи свої дискреційні повноваження, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі з урахуванням положень ст. 69 КК України, та застосувати положення ст. ст. 75, 104 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 76 КК України. На переконання суду, у даному випадку таке покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Керуючись ст. ст. 69, 75, 76, 104, 121 КК України, ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та з урахуванням положень ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні: що зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: шило, металевий прут, ніж з синьо-білою рукояткою, нашарування з долонь трупа ОСОБА_8 , змиви з долонь трупа ОСОБА_8 , зрізи нігтьових пластин трупа ОСОБА_8 , футболку камуфляжну та штани темно-зеленого кольору, зрізи нігтьових пластин ОСОБА_4 , змиви з долонь ОСОБА_4 , нашарування з правої і лівої рук ОСОБА_4 , що передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (квитанція № 018975 від 31.10.2022) - знищити.

Після набрання вироком суду законної сили, речові докази по справі: мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 з абонентським номером: НОМЕР_4 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 на підставі розписки від 05 жовтня 2022 - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: