Справа № 451/1504/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/928/23 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Радехівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Радехів Львівської області, проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст.286 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

У відповідності до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробовуванням строком на два роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Як встановлено вироком, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 13 липня 2019 року, приблизно о 4 годині, керуючи автомобілем, марки «Мерседес Бенц 163 МL 400 CDІ», реєстраційний номер Естонської Республіки НОМЕР_1 , та рухаючись ним по автодорозі Львів-Радехів-Луцьк в напрямку до м.Львів, при здійсненні повороту праворуч на другорядну автодорогу, яка веде до с.Павлів Радехівського району Львівської області, порушив вимоги Р.1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині визначення термінів «безпечна швидкість», «дорожні умови», «проїзна частина» та «дорожня обстановка»); Р.2 п.2.3 б), д); 2.9 а); Р.10 п.10.1; Р.12 п.п. 12.1 ,12.6 (підпункту «г»), 12.9 (підпункту «б») Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (згідно з акту щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №54 від 13.07.2019 року водій ОСОБА_7 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та виявлено 2,2 проміле алкоголю в крові), проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху на даній ділянці дороги, яка становить 90 км/год, не врахував дорожню обстановку та її зміни, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу та безпечно керувати ним, здійснюючи поворот праворуч та виїзд на другорядну дорогу, рухаючись зі значним перевищенням швидкості да даній ділянці дороги, яка становила не менше 102…109 км/год (згідно висновку автотехнічної експертизи №3629 від 28.10.2019) не впорався із керуванням та втратив контроль над рухом свого автомобіля і без причин технічного характеру у стані бокового заносу виїхав за праву межу проїзної частини дороги та в подальшому здійснив наїзд на перешкоду у виді дерева.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

З цього слідує, що ОСОБА_7 13 липня 2019 року, приблизно о 4 годині, керував транспортним засобом, автомобілем - марки «Мерседес Бенц 163 МL 400 CDІ», реєстраційний номер Естонської Республіки НОМЕР_1 , та являвся учасником дорожнього руху, а тому на нього, в частині прав та обов`язків поширюється дія вказаного закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

У результаті порушення водієм ОСОБА_7 зазначених вище пунктів правил дорожнього руху пасажиру керованого ним автомобіля ОСОБА_9 , були спричинені тілесні ушкодження, за наслідками яких наступила смерть.

На вказаний вирок суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Радехівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 3 роки. В решті вирок залишити без зміни.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд необґрунтовано взяв до уваги такі пом`якшуючі покарання обставини як активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Так, посилаючись у своєму рішенні на активне сприяння особи розкриттю злочину, суд не зазначив, у чому саме полягала його активність та ініціативність у сприянні правоохоронним органам.

Звертає увагу на те, що у кримінальному провадженні потерпілою було заявлено цивільний позов, а заподіяну шкоду відшкодовано лише у 2022 році, хоча ДТП мала місце ще у 2019 році. При цьому, у заяві про відмову від цивільного позову потерпілою висловлено позицію щодо покарання обвинуваченому з покликанням лише на розсуд суду.

Також зазначає, що судом першої інстанції безпідставно виключено обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та не взято до уваги акт огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №54 та висновок щодо результатів огляду від 13.07.2019, згідно яких встановлено, що ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння (2,22%).

Стверджує, що жодних порушень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, при проведенні огляду ОСОБА_7 в оскаржуваному рішенні не наведено.

Зазначає, що допитаний в суді першої інстанції лікар Радехівської ЦРЛ ОСОБА_10 підтвердив складений ним висновок про перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння.

При апеляційному розгляді прокурор, просив про задоволення апеляційних вимог у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються. При цьому колегія суддів враховує, що стан сп`яніння не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, а тому перевірка цього факту здійснюється лише в контексті призначення ОСОБА_7 покарання, виключно як обставини, що може його обтяжити.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія судді приходить до висновку, що вони є слушними.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначенні та визначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, наслідки та обставини вчиненого злочину, а також особу винного, його молодий вік, його відношення до вчиненого, характеризуючі дані, який на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Також судом враховано досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до якої органом пробації встановлені середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення і низький ризик його небезпеки для суспільства, а також про можливість виправлення обвинуваченого без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Обставинами, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, відповідно до ст.66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину та добровільне відшкодування шкоди.

Обставини, які згідно з вимогами ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

Врахувавши наведені обставини та відомості, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризуються позитивно, його посткримінальну поведінку після вчинення злочину, яка є виключно позитивною, раніше не судимий, який як на час досудового розслідування, так і на час розгляду справи повністю визнав свою вину, а отже, готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що покарання ОСОБА_7 необхідно обрати в межах санкції статті передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі із позбавленням права керування транспортним засобом та застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Втім, на думку суду апеляційної інстанції, ці висновки суду першої інстанції є хибними і покарання обвинуваченому призначено без урахування усіх обставин справи та особи обвинуваченого.

В силу вимог ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

Приписами ч. 1 ст. 75 КК України передбачено, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За змістом даної норми закону, підставою звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, належним чином мотивоване у вироку, про можливість її виправлення без відбування покарання. Такий висновок суду повинен ґрунтуватися на відомостях про вчинене особою кримінальне правопорушення, її посткримінальну поведінку, характеристику, спосіб життя, соціальні зв`язки, наявність чи відсутність судимостей тощо. Лише проаналізувавши всі зазначені обставини в сукупності, суд може дійти висновку про наявність підстав для звільнення особи від відбування покарання в умовах застосування положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що у даному випадку застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» всі питання, пов`язані з призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку. Суди мають призначати покарання з урахуванням ступеня тяжкості, обставин вчиненого злочину, його наслідків і даних про особу винуватого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд належним чином не врахував, що він вчинив, хоча й з необережності, але тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого; конкретні обставини справи, обсяг та характер допущених обвинуваченим порушень Правил дорожнього руху й незворотні наслідки цього смерть неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 .

При цьому, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що судом безпідставно виключено обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Так, пунктом 8 розділу І та п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 № 1452/735 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, передбачено, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Із системного аналізу пунктів 3, 8, 15, 16 розділу ІІІ інструкції вбачається, що, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем. Після цього проводиться лабораторне дослідження (за допомогою приладів) метою якого є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду у якому, серед іншого, зазначаються ознаки сп`яніння особи, що безпосередньо виявлені та встановлені лікарем. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який також вноситься до акту медичного огляду. Тобто прилад лише фіксує показники щодо ступеню стану сп`яніння, а лікар під час огляду особи виявляє та фіксує ознаки сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання зазначених вимог ОСОБА_11 був доставлений для проведення огляду на стан сп`яніння до відповідного закладу охорони здоров`я і за результатом якого встановлено, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №54 від 13.07.2019 та висновку №54 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.07.2019, ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння - 2,2 % проміле.

Покликання в оскаржуваному рішенні на порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного лікарем за допомогою технічного засобу Алконт 01 -СУ щодо використання багаторазового мундштуку, у цій справі не є вирішальним.

Так, з акту огляду вбачається, що окрім використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі, лікар, що проводить огляд зробив опис водія, котрий проходить огляд (зовнішній вигляд, поведінку); також лікар здійснив дослідження вегетативно-судинні реакції, рухову сферу; наявність запаху алкоголю з рота тощо.

У відповідності до зазначеного акту медичного огляду у ОСОБА_7 була напружена поведінка, хитання у позі Ромберга, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота.

За таких обставин лікарем стан алкогольного сп`яніння встановлений не лише на результатах використання технічного засобу Алконт 01-СУ, а й на підставі всебічного медичного огляду, тому відповідні висновки щодо використання багаторазового мундштуку, не є безумовною підставою для визнання проведеного огляду лікарем закладу охорони здоров`я недійсним.

Окрім того, допитаний в суді першої інстанції лікар Радехівської ЦРЛ ОСОБА_12 підтвердив складений ним висновок про перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння та наявності усіх відповідних документів на прилад, яким проводилось вимірювання в приміщенні лікарні 13.07.2019 о 06.15 год., тобто фактично відразу після ДТП.

На переконання колегії суддів судом безпідставно взято до уваги висновок судової токсикологічної експертизи №2670/2019 відповідно до якого в сечі ОСОБА_7 не виявлено етилового, метилового, пропілового, бутилового і алілового спиртів, оскільки як вбачається із висновку забір сечі в обвинуваченого відбувся 13.07.2019 о 14.30 год., а ДТП мало місце приблизно о 04.00 год. 13.07.2019. Тобто з часу настання ДТП до моменту забору сечі пройшло більше 10 годин, що є достатнім часом для виходу алкоголю з організму.

За наведених обставин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, незворотності наслідків, які настали, колегія суддів, вважає неприпустимим звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 поставив під небезпеку не лише своє життя і життя тих осіб, які перебували з ним в автомобілі, а й інших учасників дорожнього руху, факт добровільного відшкодування завданої шкоди, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та інші відображені у вироку обставини, що характеризують особу обвинуваченого, не мають вирішального значення, з огляду на суспільну небезпеку інкримінованого засудженому діяння у сфері безпеки руху.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст. 75 КК України, є очевидно помилковим і свідчить про неправильне застосування кримінального закону.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, колегія суддів відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів; характер та конкретні обставини його скоєння; незворотність наслідків кримінального правопорушення у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_9 ; дані про особу обвинуваченого, його молодий вік, його відношення до вчиненого,характеризуючі дані, висновки органу пробації, а також те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди, а також обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи в сукупності встановлені та доведені у кримінальному провадженні обставини, що впливають на захід примусу, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 основне покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, яке, однак, йому належить відбувати реально. Поряд з тим, враховуючи конкретні обставини, характер допущеного ОСОБА_7 порушення правил безпеки дорожнього руху, спричинені цим порушенням незворотні наслідки, колегія суддів дійшла висновку про те, що до нього слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На переконання колегії суддів, саме таке покарання відповідатиме принципам співмірності вчиненому, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 413, 418, 420,615 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Радехівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 2 роки.

В решті вирок залишити без зміни.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання та звернення вироку до виконання.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді