Справа №463/4759/20
Провадження №1-кп/463/93/23
В И Р О К

іменем України

27 листопада 2023 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження № 0000756 від 13.05.2020 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рязань Російської Федерації, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 12.12.2018 вироком Сихівського районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України -

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 12 травня 2020 року близько 04.00 год., перебуваючи за адресою: м. Львів, пл. Петрушевича, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, з корисливих мотивів та власного безпідставного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є непомітними для інших осіб, таємно викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору вартістю 6 600,90 грн., який знаходився в силіконовому чохлі вартістю 200 грн., із встановленою сім-карткою вартістю 25 грн., на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 54 грн., заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 6 879,90 грн.

Окрім цього, ОСОБА_4 12 травня 2020 року в період часу з 07.02 год. до 13.10 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, з корисливих мотивів та власного безпідставного збагачення, за допомогою вище вказаного викраденого телефону, здійснив оплату товарів та послуг з банківської картки «Монобанк» на загальну суму 4 998,93 грн. та з банківської картки «ПриватБанк» на загальну суму 960 грн., таким чином викравши грошові кошти ОСОБА_5 , заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5 958,93 грн.

Таким чином, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому йому таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, свою вину визнав повністю та пояснив, що 12.05.2020 вночі на пл. Петрушевича у м. Львові побачив потерпілого та скориставшись тим, що він був в стані алкогольного сп`яніння таємно викрав його мобільний телефон марки «Самсунг», який лежав на лавочці. Того ж дня зранку здійснив оплату товарів та послуг з банківської картки «Монобанк» та з банківської картки «ПриватБанк», на суми, які правильно вказані в обвинувальному акті. Вартість викраденого майна не оспорює. У скоєному щиро розкаюється. Щодо цивільного позову, такий визнав частково в частині відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 12 838,83 грн. В частині відшкодування моральної шкоди позов не визнав, оскільки потерпілим не доведено таку.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 12.05.2020 вночі після святкування день народження знайомого перебував на пл. Петрушевича у м. Львові, де зустрів обвинуваченого, який запропонував ще випити. На той час його мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору лежав на лавочці. Після розмови обвинувачений пішов, а він виявив відсутність свого телефону та зрозумів, що той його викрав. Зазначив, що вартість мобільного телефону становить 6 600,90 грн., який знаходився в силіконовому чохлі вартістю 200 грн., із встановленою сім-карткою вартістю 25 грн., на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 54 грн. Зранку цього ж дня обвинувачений здійснив оплату товарів та послуг з банківської картки «Монобанк» на загальну суму 4 998,93 грн. та з банківської картки «ПриватБанк» на загальну суму 960 грн. З даного приводу заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в загальному розмірі 12 838,83 грн. Також просив стягнути з ОСОБА_4 25 000 грн. моральної шкоди, мотивуючи тим, що в результаті викрадення телефону він був позбавлений можливості повноцінного спілкування з відповідними людьми, оперативного вирішення особистих та робочих питань, затратив значний час на поновлення свого номеру та номерів всіх абонентів, в результаті викрадення грошових коштів був позбавлений можливості забезпечити особисті потреби, відчував приниження честі і гідності, переживав душевні страждання, нервував, хвилювався, що негативно відобразилося на його здоров`ї.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 від 12.05.2020, потерпілий описав обставини викрадення його майна - телефону марки «Самсунг» (а.с.43-45).

Копією товарного чеку від 17.11.2019 підтверджується вартість телефону марки «Самсунг» - 6 600,90 грн. та те, що ОСОБА_5 є його власником (а.с.46-47).

Квитанціями банків «Монобанк» та «ПриватБанк» від 12-14.05.2020 підтверджено, що з мобільного телефону потерпілого 12.05.2020 в період часу з 07.02 год. до 13.10 год. було здійснено оплату товарів та послуг з банківської картки «Монобанк» на загальну суму 4 998,93 грн. та з банківської картки «ПриватБанк» на загальну суму 960 грн. (а.с.48-57).

Під час проведення слідчого експерименту 26.05.2020, що зафіксовано протоколом з фототаблицею, обвинувачений добровільно та детально описав обставини викрадення ним телефону потерпілого та події після цього (а.с.153-157).

Суд знаходить належними, допустимими та достовірними доказами показання потерпілого, які знаходяться в об`єктивному зв`язку з письмовими доказами і в своїй сукупності є достатніми для ухвалення законного, обґрунтованого і вмотивованого рішення. Обставини крадіжки визнаються і самим обвинуваченим.

Відтак, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі докази, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, оцінюючи їх в сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином; особу винного, який раніше судимий, однак на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, перебуває на обліку в наркологічному диспансері, не працює, негативно характеризується згідно досудової доповіді, згідно якої ймовірний високий рівень його небезпеки для суспільства, має незадовільний стан здоров`я.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.67 КК України, не встановлено.

Враховуючи вище наведене, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, зважаючи на ставлення обвинуваченого до скоєного, суд приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді арешту, що буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільний позов (а.с.27-29) ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 12 838,83 грн. та моральної шкоди в розмірі 25 000 грн., належить задовольнити частково, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, такими підтверджено вартість викраденого телефону, чохла, сім-картки, а також розмір грошових коштів, які було перераховано з телефону потерпілого, що в загальному становить 12 838,83 грн. Відтак, вказану суму матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_5 , який потерпів від кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 , слід стягнути з останнього в повному обсязі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що злочин вчинений ОСОБА_4 є умисним корисливим злочином, обвинувачений не вчинив жодних дій спрямованих на відшкодування шкоди потерпілому. Також суд враховує, що в результаті викрадення телефону потерпілий був позбавлений можливості повноцінного спілкування з людьми, оперативного вирішення особистих та робочих питань, затратив час на поновлення свого номеру та номерів всіх абонентів, в результаті викрадення грошових коштів був позбавлений можливості забезпечити особисті потреби, що очевидно спричинило йому душевні страждання.

Виходячи з наведених вимог закону, характеру правопорушення, завданих потерпілому страждань, внаслідок втрати його майна, ступеня вини обвинуваченого, поведінку обвинуваченого, суд знаходить наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_4 5 000 грн. моральної шкоди, що є в межах розумності, справедливості та співмірності.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України (а.с.65).

Речовий доказ у кримінальному провадженні, який знаходиться на зберіганні в матеріалах справи оптичний диск, слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 12 838,83 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, який знаходиться на зберіганні в матеріалах справи оптичний диск, слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1