КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні №0001357 - прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурору ОСОБА_5 про накладення арешту у кримінальному провадженні за №0001357 від 02 листопада 2021 року, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3, ч. 4, ст. 358, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2 КК України, на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 .

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що не встановлено достатніх та допустимих у розумінні ст.86 КПК України доказів, яким чином автомобіль використовувався для вчинення злочину чи підтвердження того, що його було придбано на гроші набуті протиправним шляхом.

В апеляційній скарзі прокурор посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді просить її скасувати та накласти арешт на майно в рамках даного кримінального провадження.

Прокурор вказує, що слідчим суддею не враховано положення ст. 170 КПК України та не досліджено судом наявність підстав в накладенні арешту на майно. Також вважає, що вилучений автомобіль відповідно до п. 1 ст. 98 КПК України є речовим доказом, придбаний на гроші набуті кримінально протиправним шляхом, а також є знаряддям вчинення злочину. Накладення арешту на автомобіль в даному кримінальному провадженні є розумним і спів розмірним на даному етапі досудового розслідування. Прокурор, зазначає в даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_8 , який користується вищезазначеним автомобілем на підставі лізингу, та фактично є його власником.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, думку захисника та власника майна, які просили відмовити в задоволенні апеляції, дослідивши доводи апеляції та вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001357 від 02.11.2021 підозра в якому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3, ч. 4, ст. 358, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2 КК України повідомлена ОСОБА_8 .

В межах зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді районного суду з клопотанням про накладення арешту на автомобільVOLKSWAGEN PASSAT номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , а користується ним ОСОБА_8 з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарань.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя послався на те, що вищезазначене майно не відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема не є предметом кримінального правопорушення та не має відношення до розслідуваного кримінального провадження.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів не погоджується.

Ухвала суду має відповідати вимогам статті ст. 370 КПК України, тобто ухвала повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою, ухвалена судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Водночас, слідчий суддя районного суду при прийнятті рішення, вказаних норм КПК не дотримався. Відмовляючи у задоволенні клопотання не надав будь якої оцінки обставинам викладеним у клопотанні органу досудового розслідування щодо правової підстави для арешту майна, достатності доказів. При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків (приховування, знищення, перетворення). Також колегія суддів зважує на ту обставину, що 19.07.2023 року постановою органу досудового розслідування вищевказане майно визнано речовим доказом.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, з метою його збереження, оскільки за матеріалами доданими до клопотання автомобіль може бути придбаний за гроші набуті кримінально протиправним шляхомта використовувався підозрюваним ОСОБА_8 в ході вчинення кримінального правопорушення та є речовим доказом у справі. При цьому колегія суддів зважує на те, що слідчий суддя належним чином не дослідив ту обставину, що користувачем вказаного автомобіля та фактичним його власником являється підозрюваний ОСОБА_8 , оскільки договір оренди №34 від 09.02.2022 року, який був наданий апелянтом, по суті є договором лізингу, оскільки передбачає повну сплату вартості авто протягом 730 календарних днів. З пояснень ОСОБА_7 , вона купила автомобіль 09.02.2022 року та цього ж дня передала в оренду через знайомого, якого прізвища останнього не назвала, що ставить під сумнів належність їй автомобіля. Не було враховано слідчим суддею тої обставини, що автомобіль може бути конфіскований, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 255 КК України і санкція статті передбачає додатковий вид покарання у разі визнання останнього винним.

За наведеного, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженню задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні №0001357 - прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурору ОСОБА_5 про накладення арешту у кримінальному провадженні за №0001357 від 02 листопада 2021 року, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3, ч. 4, ст. 358, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2 КК України, на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурору ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0001357 від 02 листопада 2021 року, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3, ч. 4, ст. 358, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2 КК України - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні за № 0001357 від 02 листопада 2021 року, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3, ч. 4, ст. 358, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2 КК України, наавтомобіль VOLKSWAGEN PASSAT номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7

Ухвала Київського апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5879/2022

Єдиний унікальний номер 757/31107/23 Категорія ст. 172 КПК України

Доповідач: ОСОБА_1