Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1120/23
номер провадження 1-кп/695/329/23
Номер рядка у звіті 197
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського

міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, відносно якої вирішується

питання про застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження №0000227 від 10.02.2023 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області знаходиться зазначене кримінальне провадження №0000227 від 10.02.2023 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

26.10.2023. захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_6 до суду подано клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 , посилаючись на те, що з часу проведення судово-психіатричної експертизи минуло більше 7 місяців і за цей час ОСОБА_4 пройшов лікування, його стан поліпшився, тому він не потребує госпіталізації в спеціальний заклад, а достатнім буде застосування відносно нього амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. У зв`язку з цим просив призначити в цьому кримінальному провадженні судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

- як змінився психічний стан ОСОБА_4 після пройденого лікування?

- який психічний стан ОСОБА_4 на час проведення експертизи?

- чи доцільно застосування до ОСОБА_4 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб?

У судовому засіданні захисник підтримав подане ним клопотання щодо призначення судово-психіатричної експертизи, наполягав на його задоволенні.

Законний представник ОСОБА_5 та особа, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 підтримали позицію адвоката.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти призначення у справі судово-психіатричної експертизи.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження щодо призначення у даній справі судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 , суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Частиною шостою статті 22 КПК України, визначено, що суд зберігає об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантує право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ч.1 ст.332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Частиною другою статті 332 КПК України визначено, що суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Згідно з ч.2 ст.509 КПК України, у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження ухвалою суду.

За змістом пункту 3 частини другої статті 242 КПК України, обов`язковим є призначення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного (обвинуваченого) за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Відповідно до п. 5 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.05.2018 № 865, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.06.2018 за № 719/32171, призначення судово-психіатричної експертизи, обов`язки, права та відповідальність судових експертів (далі експерти) визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Кримінальним кодексом України, Законом України «Про судову експертизу».

Пунктом 10 вищевказаного Порядку визначено, що предметом СПЕ є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Згідно з п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» № 8 від 30.05.1997, судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. Ознаками такої поведінки можуть бути невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення протиправного діяння або в процесі провадження у справі, а так само при укладенні цивільно-правової угоди. Судово-психіатрична експертиза обов`язково призначається для визначення психічного стану обвинуваченого за наявності у справі даних, які викликають сумнів щодо його осудності. Коли під час дослідження в судовому засіданні висновку судово-психіатричної експертизи з`ясується, що для визначення психічного стану підсудного є необхідним тривале спостереження за ним в умовах стаціонару, суд за мотивованою пропозицією експерта може вирішити питання про поміщення підсудного у відповідний медичний заклад.

Згідно з п.п. 6, 8 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.05.2018 № 865, за формою проведення СПЕ може бути амбулаторною, стаціонарною, посмертною. За процесуальними ознаками СПЕ може бути первинною, повторною, додатковою.

У пункті 1.2.14 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерств юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (в редакції станом на 07.03.2023), зазначено, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи. Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» №8 від 30.05.1997 у пунктах 10 та 11 надано роз`яснення про те, що судам слід мати на увазі, що первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Проведення додаткової експертизи може бути доручено тому самому або іншому експертові. У випадках, коли виникає необхідність провести дослідження нових об`єктів або щодо інших обставин справи, суд призначає нову експертизу, яка не є додатковою. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

У пункті 17 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.05.2018 № 865, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.06.2018 за № 719/32171, зазначено, що під час проведення амбулаторної та стаціонарної СПЕ з метою з`ясування наявності чи відсутності в особи психічного розладу експерти проводять психіатричний огляд, оцінюють об`єктивний анамнез, включаючи дані про спадковість психічних розладів, особливості психічного розвитку, сімейний і соціальний статус, особливості реагування на різні життєві ситуації, психічні травми, особливості психічного стану та поведінки під час проведення СПЕ та в період дій, з приводу яких ведеться провадження у цій справі. Експерти оцінюють особливості зовнішнього вигляду, міміки, руху і мови особи, щодо якої проводиться СПЕ, а також її манеру триматися під час обстеження. У разі виявлення короткочасних порушень свідомості описують їх тривалість, зовнішні прояви (збліднення шкірних покривів, наявність додаткових рухів тощо) для уточнення характеру патологічного стану. Обсяг дослідження та вибір методик у кожному конкретному випадку визначає експерт (психолог).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №125 від 08.03.2023 р. на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого ОСОБА_4 правопорушення, останній мав прояви хронічного психічного захворювання, через що на вказаний період не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи, ОСОБА_4 потребував поміщення в спеціальний лікувальний заклад для надання психіатричної допомоги з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення суспільно-небезпечних дій.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 проходив лікування, тому з метою з`ясування надання йому необхідного виду психіатричної допомоги та виду примусових заходів медичного характеру, необхідне проведення судово-психіатричної експертизи, тому клопотання захисника підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 242, 332, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру адвоката ОСОБА_6 про призначення судово-психіатричної експертизи задовольнити.

Доручити експертам Черкаської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» проведення судово-психіатричної експертизи в кримінальному провадженні №0000227 від 10.02.2023 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

На вирішення експертів поставити наступні питання:

- як змінився психічний стан ОСОБА_4 після пройденого лікування?

- який психічний стан ОСОБА_4 на час проведення експертизи?

- чи доцільно застосування до ОСОБА_4 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб?

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

Надати експертам матеріали справи № 695/1120/23 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Копію ухвали направити Черкаської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено 30.10.2023 р.