Справа № 946/7612/23
Провадження № 1-кс/946/2295/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чудське (колишнє село Котовське) Березівського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, працює неофіційно за найцмом, офіційно не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

23.03.2023 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 НМДГ, за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 НМДГ. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі 150 НМДГ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 396 КК України, 1

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000542 від 02.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 12, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 396 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 30.04.2023 в денну пору доби, більш точно час не встановлений, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вступив у злочинну змову з ОСОБА_4 на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Далі, 30.04.2023 біля 17:40 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_6 із ОСОБА_4 з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які не вступали в змову з останніми на умисне вбивство ОСОБА_7 та умислу на його вбивство не мали, а лише були обізнані від ОСОБА_4 , про необхідність надання йому допомоги в залякуванні ОСОБА_7 шляхом їх присутності, та разом з ОСОБА_4 на автомобілі ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та під керуванням останнього, взявши із собою заздалегідь заготовлений інвентар для викопування землі лопату та вили, прибули до будинку АДРЕСА_4 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_7 , де покликали останнього для вияснення відносин з приводу конфлікту, що напередодні виник між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 , розуміючи, що не зможе надати опір групі осіб, був вимушений виконати вказівку ОСОБА_6 та ОСОБА_4 сісти в зазначене авто та проїхати разом з ними для вирішення конфлікту в іншому місці.

Далі, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_7 від будинку АДРЕСА_4 прослідували на вказаному авто до лісового насадження лінійного типу, яке розташоване в північно-західному напрямку від с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, на відстані приблизно 750 метрів від автодороги Т1631, за координатами: 45.387917, 28.780110. Далі, перебуваючи на вказаній ділянці місцевості ОСОБА_4 та ОСОБА_6 почали в присутності ОСОБА_7 відшукувати на місцевості готові викопані чи пристосовані ями в землі, в яких можна закопати ОСОБА_7 , останній розумів, що вказані особи вчиняють дії, направлені на позбавлення його життя шляхом закопування в землі живцем, але опору не чинив, так як його воля була пригнічена переважаючою кількістю осіб та відсутністю сторонньої допомоги.

Не знайшовши викопаної ями на місцевості, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вирішили викопати самостійно яму в землі та поховати в ній живцем ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 разом і почергово зі змушеним потерпілим ОСОБА_7 почали копати яму в землі, використовуючи привезений в авто інвентар лопату та вили.

ОСОБА_4 участі у викопування ями не брав, але спостерігав за процесом викопування.

Також, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 приймали участь в викопуванні вказаної ями, але не були обізнані про реальний умисел ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на умисне позбавлення життя ОСОБА_7 , сприймаючи ці дії як залякування останнього, після викопання ями вони відійшли від ями, залишивши біля неї ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , умисно, усвідомлюючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 у результаті своїх дій та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що перебувають на віддаленій від населеного пункту місцевості та переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які б могли допомогти потерпілому, психологічно змусили потерпілого наказами лягти у вказану викопану яму в землі, після того, як ОСОБА_7 виконав вимогу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , лігши у неї, реалізуючи умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_6 за згоди та у присутності ОСОБА_4 , щільно закопав виритою землею живцем ОСОБА_7 у вказаній ямі, унеможлививши його самостійне звільнення. В результаті умисних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_4 смерть потерпілого ОСОБА_7 настала від асфіксії у закритому (обмеженому) просторі в результаті гіпоксії.

ОСОБА_4 після того, як ОСОБА_7 не підійшов разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , зрозумів, що фактично ОСОБА_6 та ОСОБА_4 скоїли особливо тяжкий злочин умисне вбивство ОСОБА_7 шляхом його закопування живцем, та бачив, що знаряддя скоєння злочину вили та лопата ОСОБА_6 поміщено в багажник автомобілю.

Після цього, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 поїхали на вказаному автомобілі з місця вчинення даного злочину до м. Ізмаїлу, під час руху в салоні авто ОСОБА_6 , ОСОБА_4 наказали ОСОБА_4 та ОСОБА_8 мовчати та нікому не повідомляти з приводу скоєння ними злочину. Також, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 узгодили з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , що необхідно приховати факт вчинення даного злочину шляхом переховування знарядь злочину лопати та вил, які містять на собі сліди злочину та погодили, що викинуть їх у найближчий по ходу руху водоймі. Через короткий проміжок часу ОСОБА_6 за узгодженням та з відома ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , з метою приховування особливо тяжкого злочину, викинув вказані знаряддя злочину лопату та вили в Лощинівське водосховище, розташоване біля с. Лощінівка Ізмаїльському району Одеської області.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, за ознаками: заздалегідь не обіцяного приховування особливо тяжкого злочину.

ОСОБА_4 06.05.2023 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 08.05.2023 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 03.07.2023 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 07.08.2023.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 04.08.2023 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 03.10.2023.

Прокурор 29.09.2023 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000542 від 02.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Прокурор в клопотанні зазначив, що відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. На даний час змінювати запобіжний захід ОСОБА_4 з домашнього арешту на більш м`який не доцільно у зв`язку з тим, що ризики, які встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу, не зникли та продовжують існувати.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити. Зазначив, що факт події та причетності підозрюваного підтверджується матеріалами кримінального провадження. Наявні всі підстави для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 у зв`язку із обґрунтованістю підозри та підтвердженням наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. На даний момент підозра є обґрунтованою.

Підозрюваний в судовому засіданні зазначив, що з клопотанням згоден, не заперечує проти його задоволення.

Захисник у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 необхідно задовольнити з наступних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000542 від 02.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 12, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 396 КК України.

ОСОБА_4 06.05.2023 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

07 травня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, під час допиту він повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та виклав обвини його вчинення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, а саме протоколом огляду місця події від 01.05.2023, протоколом огляду ділянки місцевості від 06.05.2023, протоколом огляду трупа від 06.05.2023, протоколом обшуку від 06.05.2023 автомобіля марки ВАЗ 21061, протоколом обшуку від 06.05.2023 дачної ділянки АДРЕСА_5 , протоколом обшук дачної ділянки АДРЕСА_6 , протоколом обшуку від 06.05.2023 дачної ділянки АДРЕСА_7 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_8 , протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 , протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_6 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , протоколами допитів свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , висновками експертів, речовими доказами та іншими доказами у сукупності.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.05.2023 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.07.2023 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 07.08.2023.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.08.2023 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 03.10.2023.

Прокурор 29.09.2023 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000542 від 02.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор, не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, може подавати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами ст. 199 КПК України.

Оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 04.08.2023, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту спливає 03.10.2023, а підготовче судове засідання не призначено, виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Відтак, у даному кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою та підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; - незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування або суду цілком можливий, оскільки враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі до 3 років, він може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Вищевказані обставини свідчать про те, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним своїх обов`язків та не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

Крім того, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років; 3) відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі відсутність у нього родини й утриманців; 4) відсутність у підозрюваного постійного місця роботи.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 року на всій території України запроваджено воєнний стан.

Крім того, слідчий суддя наголошує, що обрання запобіжного заходу не має на меті покарання підозрюваного, а обраний запобіжний захід має слугувати забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням ризикам, встановленим статтею 177 КПК України.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати 60 днів, а також строків досудового слідства, у зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства та на строк, що не перевищує 60 діб.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 30.11.2023 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

2) не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду в період з 22.00 годин вечора до 07.00 години ранку наступної доби.

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) не відлучатися за межі Ізмаїльського району Одеської області без дозволу прокурора або суду.

Ухвала слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 30.11.2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 04.10.2023р. о 13:50 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1