Справа № 930/2064/22
Провадження №11-кп/801/1033/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 31.07.2023 р у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000453 від 03.08.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лука Немирівського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого, українця, громадянина України, який має на утриманні 3 малолітніх дітей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

потерпілої: ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 31.07.2023 року скасувати, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.1 ст. 115 на ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому мінімальне покарання в межах санкції ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 31.07.2023 року скасувати, перекваліфікувати дії з ч.1 ст. 115 на ч.2 ст. 121 КК України та призначити мінімальне покарання в межах санкції ст. 121 КК України.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що обвинувачений ОСОБА_7 не згоден з кваліфікацією його дій за ч.1 ст. 115 КК України та з призначеною судом мірою покарання, яке на його думку є занадто суворим, категорично заперечував умисел на вбивство.

Суд першої інстанції у належний спосіб не обгрунтував, а матеріали справи не містять жодного переконливого доводу, з посиланням на конкретні докази, які б підтверджували той факт, що з суб`єктивної сторони дії ОСОБА_7 були направленні на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_10 .

На переконання сторони захисту , ОСОБА_7 у разі дійсного наміру на позбавлення життя потерпілої, мав можливість довести його до кінця, проте цього не зробив.

Згідно з висновком експерта №44 від 05.09.2022 року заподіяні потерпілій тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення.

У даному випадку дії обвинуваченого ОСОБА_7 повністю охоплюються диспозицією ч.2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, на що суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до невірної кваліфікації дій обвинуваченого та як наслідок винесення незаконного вироку.

При призначенні найбільш можливої міри покарання за санкцією відповідної статті, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що ОСОБА_7 раніше не судимий ,має постійне місце проживання по АДРЕСА_2 на утриманні знаходиться троє малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, а його незаконні дії по відношенню до потерпілої були нею ж спровоковані. Більше того, визначаючи міру покарання безпідставно застосував обтяжуючу обставину про - «вчинення ОСОБА_7 злочину у стані алкогольного сп`яніння», з огляду на що вказана обставина не підтверджена допустимими доказами.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 мотивовано тим, що судом першої інстанції призначено суворе покарання та невірно кваліфіковано дії за ч.1 ст. 115 КК України, оскільки умислу на вбивство у нього не було.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисника, обвинуваченого, захисника ОСОБА_6 , який просив апеляційні скарги задоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційні скарги, потерпілу ОСОБА_9 , яка просила відмовити в задоволенні апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг захисника, обвинуваченого, суд вважає, що в задоволенні апеляційних скарг захисника, обвинуваченого слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Захисник, обвинувачений в апеляційних скаргах наводять доводи, щодо недоведеності умислу обвинуваченого на вбивство потерпілої та зазначають про наявність підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та в межах пред`явленого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, належним чином умотивував своє рішення.

В дотримання вимог ст. 94 КПК досліджено всі обставини кримінального провадження, судом оцінено кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів.

Згідно постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31 серпня 2023 року справа № 336/3967/19 визначальним для розмежування умисного вбивства та умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, є ставлення винного до наслідку у вигляді смерті. Якщо у складі умисного вбивства таке ставлення є умисним, то у складі злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, це ставлення є необережним. При цьому потрібно враховувати те, що винний може вчинити умисне вбивство як з прямим, так і з непрямим умислом.

Для вирішення питання про наявність в особи умислу необхідно враховувати сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, то йдеться про вчинення нею відповідних діянь із прямим умислом.

Разом з тим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання, то має місце вчинення відповідних діянь з непрямим умислом.

У разі вчинення діяння із непрямим умислом, особа хоч і не бажає настання суспільно небезпечних наслідків, однак припускає їх настання.

Приймаючи рішення щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 , суд першої інстанції, керуючись роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», з урахуванням правових підстав визначених для кваліфікації дій особи за ч.1 ст. 115 КК України, за ч.2 ст. 121 КК України, проаналізував належним чином дії ОСОБА_7 , сукупність доказів та дійшов висновку щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 визнав факт нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, однак заперечував наявність умислу на її вбивство, пояснював, що наніс потерпілій під час сварки, яка мала місце 31.07.2022 року, коли вони поверталися додому від сусідів, удари кулаком в голову після чого ОСОБА_10 впала, вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 121 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 оцінено, як позицію обвинуваченого обумовлену його бажанням уникнути кримінальної відповідальності за особливо тяжкий злочин.

Доводи апеляційних скарг про відсутність умислу є безпідставними

Зміст та спрямованість умислу винного є основним критерієм відмежування умисного вбивства від інших злочинів.

Судом враховано, що критерієм розмежування злочинів, передбачених ч.1 ст. 115 та ч.2 ст. 121 КК України є суб`єктивна сторона.

.

Обставини скоєння кримінального правопорушення, локалізація тілесних ушкоджень множинні удари в область голови та тулуба, механізм заподіяння тілесних ушкоджень, дії ОСОБА_7 , поведінка після нанесення ударів, залишення ОСОБА_10 без допомоги те, що спалив свій одяг, одяг потерпілої, приховав труп потерпілої в гноярці, вказують на умисел на позбавлення життя ОСОБА_10 .

При прийнятті рішення суд першої інстанції взяв до уваги показання ОСОБА_7 під час судового розгляду .

Зазначені показання свідчать про те, що ОСОБА_7 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння.

Для вирішення питання про наявність умислу суд врахував сукупність всіх обставин вчинення діяння, проаналізував покази обвинуваченого у сукупності з доказами, допустимість та достовірність яких перевірено судом у відповідності до вимог ст.85, ст. 86 КПК України.

Приймаючи рішення, суд оцінив твердження захисника, обвинуваченого ОСОБА_7 , які заперечували наявність умислу у ОСОБА_7 на спричинення смерті ОСОБА_10 та вважали, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 121 КК України.

Суд першої інстанції вірно керувався роз`ясненнями постанови Пленум Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я людини» ( пункт 22 постанови ), що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, питання про умисел, його вид та спрямованість необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин учиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їх взаємостосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідку свого діяння: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а при умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання є необережним. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Суд оцінив та проаналізував покази обвинуваченого ОСОБА_7 у сукупності з показами потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , іншими доказами.

З показів потерпілої, свідків суд встановив, що ОСОБА_7 неодноразово бив потерпілу.

З показань потерпілої ОСОБА_9 , встановлено, що , коли приїхала поліція ОСОБА_7 зізнався у вбивстві.

Також судом оцінено в сукупності з показами обвинуваченого, потерпілої, свідків протокол огляду місця події від 03.08.2022, протокол проведення слідчого експерименту від 08.08.2022 за участю ОСОБА_7 , адресою: АДРЕСА_2 згідно якого під час проведення якого зафіксовано відтворення ОСОБА_7 обставин вбивства ОСОБА_10 , протокол огляду трупа ОСОБА_10 від 04.08.2022, висновок експерта № 44 від 04.08.2022, висновок судово-хімічної експертизи крові трупа, згідно якого у ОСОБА_10 , виявлено етиловий спирт в концентрації 2,2%о. Така концентрація етилового спирту в крові, при житті, могла відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеню, висновок експерта № 139 від 09.08.2022 за результатами судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту правої руки трупа гр-ки ОСОБА_10 , висновок експерта № 140 від 09.08.2022 за результатами судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту лівої руки трупа ОСОБА_10 , висновок експерта № 610 від 05.08.2022 за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , за підсумками якої, встановлено, що у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження - садна в лобній ділянці справа. Вказані ушкодження у ОСОБА_7 належать до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995р.), виникли від травматичної дії (тертя) тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, індивідуальні чи групові особливості яких не відобразились у властивостях ушкоджень, давністю утворення понад три доби до обстеження, можливо і в строк вказаний в постанові про призначення експертизи - 31.07.2022,висновок експерта № СЕ-19/102-22/11863-БД від 01.11.2022 за результатами біологічної експертизи, висновок експерта № 141 від 09.08.2022 за результатами судово-медичної експертизи змивів піднігтьового вмісту правої руки гр.-на ОСОБА_7 , висновок експерта № 142 від 09.08.2022 за результатами судово-медичної експертизи змивів піднігтьового вмісту лівої руки гр.-на ОСОБА_7 .

Той факт, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння знайшов підтвердження в показаннях свідка ОСОБА_12 , який пояснював, що вони з ОСОБА_7 на протязі дня вживали спиртні напої, свідка ОСОБА_14 , яка дала аналогічні показання.

Зазначене спростовує заперечення захисника щодо доведеності факту перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного спяніння.

Мотивуючи позицію щодо доцільності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України, захисник звертає увагу на показання експерта під час судового розгляду щодо можливості потерпілої прожити декілька годин.

Дійсно під час судового розгляду експерт ОСОБА_15 пояснив, що всі тілесні ушкодження ОСОБА_10 були нанесені при житті. ОСОБА_10 були нанесені численні удари. Не менше десяти ударів було нанесено по лежачому тілу ОСОБА_10 . Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, потерпіла могла прожити лише декілька годин.

Експерт також підтвердив свій висновок, що отримані тілесні ушкодження перебувають у причинному зв`язку зі смертю потерпілої.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 05.09.2022 № 44 у ОСОБА_10 виявлено ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, а саме: синця по боковій поверхні грудної клітки справа в проекції 4,5,6,7, ребер по підпахвинним лініям, крововиливів в м`які тканини грудної клітки на місці переломів ребер, закритих переломів в області 2,3,4,5,6,7,8,9,10 ребер зліва по задньо-підпахвинній лінії та 9,10,11,12 ребер зліва по лопаточній лінії, з проникненням кісткових фрагментів 4,5,6 ребер зліва в ліву плевральну порожнину, закритих переломів в області 4,5,6,7,8,9,10 ребер справа по середньо-підпахвинним лініям, крововиливів під пристінкову плевру, розриву в верхній долі лівої легені по передньо-боковій поверхні з крововиливом під легеневу плевру на місці даного розриву, крововиливу в ліву плевральну порожнину (1000 мл темної рідкої крові), та праву плевральну порожнину (700 мл темної рідкої крові), ателектазу обох легень, травматичного шоку; забійних ран в лобній ділянці голови справа, в області спинки носа, закритого перелому кісток носа, синців в лобно-скроневій ділянці голови справа, в правій надбрівній ділянці, який поширюється на верхнє повіко правого ока, крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лобній ділянці справа та потиличній ділянці. Дані ушкодження мають ознаки прижиттєвого утворення, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) та могли виникнути при ударах кулаками рук та ногами людини 31.07.2022. Смерть ОСОБА_10 наступила внаслідок закритої травми грудної клітки, а саме: синця по боковій поверхні грудної клітки справа в проекції 4,5,6,7 ребер по підпахвинним лініям, крововиливів в м`які тканини грудної клітки на місці переломів ребер, закритих переломів в області 2,3,4,5,6,7,8,9,10 ребер зліва по задньо-підпахвинній лінії та 9,10,11,12 ребер зліва по лопаточній лінії з проникненням кісткових фрагментів 4,5,6 ребер зліва в ліву плевральну порожнину, закритих переломів в області 4,5,6,7,8,9,10 ребер справа по середньо-підпахвинним лініям, крововиливів під пристінкову плевру, розриву в верхній долі лівої легені по передньо-боковій поверхні з крововиливом під легеневу плевру на місці даного розриву, крововиливу в ліву плевральну порожнину (1000 мл темної, рідкої крові) та праву плевральну порожнину (700 мл темної, рідкої крові), ателектазу обох легень, травматичного шоку. Дана травма стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Враховуючи виражені гнилісні зміни на тілі трупа, внутрішніх органів, наявність великої кількості хробаків на тілі, з моменту смерті ОСОБА_10 на момент експертизи трупа останньої (04.08.22 року о 8 год 30 хв.) пройшов час в межах не менше п`яти діб, смерть могла наступити ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судячи із важкості вище вказаної травми грудної клітки, яка ускладнилась травматичним шоком, ОСОБА_10 з моменту отримання даної травми могла прожити в межах відрахованих хвилинами до кількох годин. Враховуючи важкість травм грудної клітки, яка ускладнилась травматичним шоком, ОСОБА_10 після отриманої травми не могла здійснювати активні дії (бігти, ходити, повзати, наносити удари).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що показання експерта, висновок судово медичної експертизи спростовують твердження обвинуваченого щодо кількості нанесених ним тілесних ушкоджень, які судом першої інстанції оцінено критично.

Те, що потерпіла з моменту отримання травми могла прожити в межах відрахованих хвилин до кількох годин не є підставою для перекваліфікації дій ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_7 діяв з умислом на вбивство, тому тривалість часу, що минув з моменту заподіяння тілесних ушкоджень до настання смерті потерпілої, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_7 , наносячи множинні удари ногами та кулаками в область голови та тулуба потерпілої, передбачав можливість заподіяння будь-якої шкоди потерпілій, в тому числі і смерті і бажав або свідомо припускав настання такої шкоди, про що свідчить те, що він допомоги не надав, швидку допомогу не викликав, спалив одяг свій та потерпілої, а труп приховав в гноярці.

Про умисел ОСОБА_7 на вбивство потерпілої свідчить умисне нанесення ушкоджень у життєво важливі органи потерпілої, в результаті чого настала смерть .

Сторона захисту звертає увагу, що ОСОБА_7 самостійно припинив наносити цивільній дружині удари , що на думку захисника свідчить про відсутність умислу на позбавлення життя.

На думку апеляційного суду зазначене не спростовує висновки суду, оскільки докази наявні у даному провадженні вказують на те, що дії ОСОБА_7 після припинення заподіяння ударів потерпілій свідчать про бажання настання смерті потерпілої.

Суд апеляційної інстанції вважає, що умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині знайшов підтвердження під час судового розгляду.

Судом першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 370 КПК України прийнято законне та обгрунтоване рішення щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України- вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З висновками суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, щодо наявності підстав для призначення ОСОБА_7 менш суворого покарання, оскільки покарання, призначене судом першої інстанції є таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого через суворість, суд апеляційної інстанції підстав для зміни призначеного покарання не вбачає.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є особливо тяжким злочином, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, нейтрально характеризується за місцем проживання, обставину, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання з`явлення із зізнанням, обставини, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних та близьких відносинах та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілої ОСОБА_9 , яка просила вирок суду залишити без змін.

На думку суду апеляційної інстанції покарання визначене обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 50, ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає принципам законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційні скарги задоволенню не підлягають, порушень матеріального, процесуального закону, які є підставами для скасування чи зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 404, 405,407, 409,419 КПК України суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисника, обвинуваченого.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 31.07.2023 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду, засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4