Провадження № 1-кс/522/126/24
УХВАЛА

14 лютого 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0001365 від 06.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0001365 від 06.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме: на нежитлове приміщення, загальною площею 66,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_4 .

Клопотання про скасування арешту майна обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 не є підозрюваною у кримінальному провадженні, подальший арешт призводить до незаконного обмеження права ОСОБА_4 користуватися своїм майном, а також, що кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

У судове засідання власниця майна ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_3 не з`явились, були повідомлені належним чином, при цьому від представника власниці майна надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, при цьому на вимогу слідчого судді надав матеріали кримінального провадження №0001365 від 06.08.2020 року.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна, докази, на які посилається представник власника майна в обґрунтування вищевказаних вимог клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2020 року, у кримінальному провадженні №0001365 від 06.08.2020 року був накладений арешт, зокрема на нежитлове приміщення, загальною площею 66,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_4 .

В ухвалі слідчого судді, обґрунтовуючи підстави для накладення арешту на майно, зазначено, що правовими підставами, передбаченими ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту, є збереження речового доказу, який є предметом злочину та доказом у кримінальному провадженні та відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, в зв`язку з чим воно може бути використане для встановлення обставин по кримінальному провадженню, так як містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя враховує, що до ЄРДР були внесені відомості за фактом шахрайських дій невстановлених осіб щодо заволодіння нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , тобто зазначене майно є предметом вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно з постановою начальника СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 31.10.2023 року кримінальне провадження №0001365 від 06.08.2020 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

При цьому, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.12.2023 року постанову начальника СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 31.10.2023 року по закриття кримінального провадження №0001365 від 06.08.2020 року скасовано.

З урахуванням, того, що арештоване майно є предметом вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає про необхідність у подальшому арешті зазначеного майна.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.

Слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, отже при арешті майна було дотримано принципу «законності» і він не був свавільним.

Таким чином, дослідивши доводи клопотання та матеріали провадження, слідчий суддя критично ставиться до посилань представника власника майна про те, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, оскільки арештоване майно є предметом вчиненого злочину, продовжує бути речовим доказом та може бути використане для встановлення обставин по кримінальному провадженню, так як містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, дослідивши доводи клопотання про скасування арешту та матеріали провадження, слідчий суддя критично ставиться до посилань представника власника майна про те, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба.

Слідчий суддя не приймає до уваги посилання в клопотанні на те, що у кримінальному провадженні вийшли строки досудового розслідування, оскільки згідно вимог ч. 8ст. 615 КПК України у кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення воєнного стану, строк від зазначеної дати до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховується до загальних строків, передбачених статтею 219 цього Кодексу.

На підставі наведеного, враховуючи вищезазначені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки представником власника майна не доведено відповідними доказами та обставинами, що відпала потреба у подальшому накладенні арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 170-174, 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2020 року, у кримінальному провадженні №0001365 від 06.08.2020 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1