Справа № 946/945/24
Провадження № 1-кс/946/320/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усть-Джегута Ставропольського краю РФ, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого за наймом, одруженого, маючого малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000103 від 19 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , порушуючи вимоги ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-УІІІ, будучи особою, яка раніше неодноразово притягувалась до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у вигляді домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим з 08.02.2023 перебуває на профілактичному обліку в Ізмаїльському РВП ГУНП в Одеській області за категорією «кривдник», продовжує систематичне вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, 26.01.2023 о 09:30 годині ОСОБА_5 , знаходячись за місцем мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з дружиною ОСОБА_7 , в ході якої висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, у результаті чого за вищевказані дії постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.02.2023 ОСОБА_5 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, 25.02.2023 о 07:00 годині ОСОБА_5 , знаходячись за місцем мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з дружиною ОСОБА_7 , в ході якої висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою, застосовував силу проти неї, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, у результаті чого за вищевказані дії постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.03.2023 ОСОБА_5 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 19.08.2023 о 13:00 годині ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті ревнощів, вчинив сварку з дружиною ОСОБА_7 , під час якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, у результаті чого за вищевказані дії постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.08.2023 ОСОБА_5 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Не зупиняючись на вчиненому та будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП, тобто за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.01.2024 близько 16:30 години, знаходячись за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на вчинення психологічного насильства над ОСОБА_7 , на ґрунті ревнощів, вчинив сварку у ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, умисно словесно ображав та принижував її честь і гідність, тим самим вчинив психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, тобто вчинив домашнє насильство.

Унаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 завдано психологічних страждань у вигляді словесних образ, приниження честі та гідності, що виразилось у емоційному виснаженні потерпілої, побоюванні за свою безпеку, втрати сну, перебування у постійному пригніченому стані та втомі, тобто погіршення якості життя потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи цілеспрямовано, з метою приниження честі та гідності потерпілої, на ґрунті ревнощів, систематично вчиняв домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_7 , з якою ОСОБА_5 перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Дані діяння кваліфікуються за ст. 126-1 КК України, за ознаками: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

05.02.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні просили задовольнити клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 .

В судовому засіданні підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання та просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи тим, що працює за наймом в порту вантажником в нічну зміну з 20:00 год. по 09:00 год., застосування такого запобіжного заходу позбавить його можливості працювати.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя доходить наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000103 від 19 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

05.02.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

1) Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 22.01.2024;

2) Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 23.01.2024;

3) Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 26.01.2024;

4) Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 30.01.2024;

5) Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 05.02.2024.

Сукупність отриманих доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 2 років, та який відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, у даному кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Слідчий суддя вважає, що слідчим, прокурором не достатньо доведено ризиків того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик незаконного впливу на свідка, потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, слідчим та прокурором не доведений, відсутні будь-які докази намагань такого впливу.

При цьому, виходячи з вказаного, слідчим суддею враховано обґрунтованість підозри в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, оцінку ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, оцінюючи в сукупності обставини визначені ч.1 ст.178 КПК України, враховуючи пояснення, позицію слідчого та прокурора, а також, вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявність соціальних зв`язків підозрюваного, перебування на утриманні дружини та малолітньої дитини, наявність роботи, тобто має постійне джерело прибутку.

Крім того, доказів, що підозрюваний не з`являвся на виклики слідчого, прокурора або суду не має, а також те, що запобіжний захід не є мірою покарання, а має ціллю лише запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, то на думку слідчого судді, достатнім буде застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, а саме запобіжний захід у вигляду особистого зобов`язання.

Таким чином, слідчим та прокурором не доведено у даному випадку, з урахуванням зазначених вище обставин у сукупності, необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та не обґрунтованої неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із домашнім арештом, а саме - запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Крім цього, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі Ізмаїльського району Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання

Крім того, слідчий суддя наголошує, що обрання запобіжного заходу не має на меті покарання підозрюваного, а обраний запобіжний захід має слугувати забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням ризикам, встановленим статтею 177 КПК України.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати строків досудового слідства, в зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 181, 184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Крім цього, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі Ізмаїльського району Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання припиняє свою дію 04 квітня 2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення ним покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосована більш жорстока міра запобіжного заходу.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 08.02.2024р. о 16:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1