Провадження №1-кс/463/8736/23
У Х В А Л А

01 грудня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу захисника ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_3 на повідомлення про підозру, складене 20 вересня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000077 від 19 вересня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

захисник ОСОБА_7 звернувся в інтересах ОСОБА_3 до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на повідомлення про підозру, складене 20 вересня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000077 від 19 вересня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, відповідно до якої просить: скасувати повідомлення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 127 КК України від 20 вересня 2023 року, у кримінальному провадженні №0000077 від 19 вересня 2023 року.

Скаргу мотивує тим, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження №0000077 від 19 вересня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України. 20 вересня 2023 року в межах даного кримінального провадження ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127 та ч. 2 ст. 146 КК України. Вважає, що в основу підозри покладені лише необґрунтовані, голослівні, безфактові припущення про обставини події. Потерпілі є військовозобов`язаними та зобов`язані були стати на військовий облік так і на захист Вітчизни, а тому викладене в підозрі словосполучення «вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, у тому числі отримати інформацію» є хибним. Підозра ґрунтується на хибних поясненнях потерпілих. Насправді відбулась провокація підозрюваних. В даному випадку, жодного примусового утримання і незаконного позбавлення волі щодо ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не було, і такі органу досудового розслідування побудовані виключно на припущеннях, які побудовані на неправдивих показах потерпілих, які спростовані як самим інтерв`ю ОСОБА_9 від 23 вересня 2023 року, так і письмовими доказами зібраними стороною захисту, а також провокативною та умисною поведінкою останніх осіб. В повідомленні про підозру не наведено жодних не те що корисливих мотивів можливого незаконного позбавлення волі, як і не наведено жодних інших кваліфікованих мотивів. Крім цього, ні у висновку експерта, ні у висновку судово-психіатричного експерта, не має ні слова згадки про завдання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сильного фізичного, нестерпного болю.

Судове засідання з розгляду скарги 24 листопада 2023 року не відбулись у зв`язку з неявкою в таке особи, яка подала скаргу та не наданням органом досудового розслідування матеріалів кримінального провадження.

В судовому засіданні 1 грудня 2023 року підозрюваний і його захисник подану скаргу підтримали з мотивів викладених в ній, просили скаргу задовольнити.

Прокурор і слідчий в цьому ж судовому засіданні відносно скарги заперечили, вказали, що на момент повідомлення про підозру, що є предметом розгляду в судовому засіданні, було достатньо підстав для її повідомлення, просили в задоволенні скарги відмовити.

Захисник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд скарги у його відсутності та просив вимоги такої задовольнити.

За таких обставин, за участі іншого захисника та підозрюваного в судовому засіданні, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності захисника ОСОБА_7 , відносно чого учасники судового розгляду не заперечили.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000077 від 19 вересня 2023 року в одному томі, які надані стороною обвинувачення, оглянувши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження №0000077 від 19 вересня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 186 КК України.

20 вересня 2023 року ОСОБА_3 в межах вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, що полягало у катуванні, тобто будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, у тому числі отримати інформацію, зізнання та з метою залякування, вчинене за попередньою змовою групою осіб та ч. 2 ст. 146 КК України, що полягало у незаконному позбавленні волі людини, щодо двох осіб, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням їм фізичних страждань, із застосуванням зброї, і здійснюване протягом тривалого часу. Таке повідомлення про підозру та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки ОСОБА_3 отримано 20 вересня 2023 року о 17:00 годині, що підтверджується підписом останнього.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме - повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Подання скарги на повідомлення про підозру є реалізацією підозрюваним прав, закріплених в КПК України, а саме: пунктом 16 ч. 3 ст. 42 та пунктом 10 частини 1 статті 303. Відповідну скаргу слідчому судді може подати підозрюваний, його захисник або законний представник.

В Кримінальному процесуальному кодексі України відсутній конкретний перелік підстав для скасування повідомлення про підозру. Однак, з аналізу положень статей 276 - 278 КПК України можна виділити три види підстав для скасування повідомлення про підозру: неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру (повідомлення про підозру складено слідчим, однак немає відмітки про погодження прокурором (дане повідомлення про підозру є недійсним з моменту його здійснення); зміст повідомлення не містить дату його складання, підпис слідчого або прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, або в повідомленні не зазначені права підозрюваного; підозра вручена не уповноваженою особою (підозру має право вручити тільки прокурор, у порядку, визначеному ст. 481 КПК України); порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру (підставою для скасування повідомлення про підозру також є порушення порядку його вручення, (зокрема факт, що на момент вручення підозри, по кримінальному провадженню закінчився строк досудового розслідування); підставою для скасування повідомлення про підозру є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру (процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення уповноваженою особою); необґрунтованість підозри (повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, не містить правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статей (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу крім порушення вимог КПК є грубим порушенням права на захист; аналіз змісту повідомлення про підозру, не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого йому злочину кримінального правопорушення; матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б вказували на заподіяння шкоди, на цій підставі повідомлення про підозру є необґрунтованим та підлягає скасуванню).

На переконання слідчого судді при складанні підозри і її врученні органом досудового розслідування зазначені вимоги було дотримано в достатній мірі.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності в особи за вчинення кримінального правопорушення, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Перевірка повідомлення про підозру щодо обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Виходячи зі змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання в ході повідомлення про підозру положень Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.277 КПК України.

Як вбачається зі скарги захисника, вона не містить належних доводів стосовно порушення органом досудового розслідування вимог ст. 277, 278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_3 . Крім цього, дане повідомлення вручене уповноваженим слідчим, який входить в групу слідчих в даному кримінальному провадженні.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» пункт 88, «Erdagozv. Turkey» пункт 51, «Cebotari v. Moldova» пункт 48 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Надані матеріали кримінального провадження, дають підстави вважати підозру, пред`явлену ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 127 та ч. 2 ст. 146 КК України, обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого судового розслідування.

За таких обставин, аналіз вищевказаних норм закону дає підстави стверджувати те, що у ході розгляду цієї скарги підлягає до з`ясування дотриманні у ході повідомлення про підозру вимог глави 22 КПК України, в тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 276-278 КПК України, з чого вбачається, що при здійсненні повідомлення про підозру, органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст. 276-278 КПК України, тому подана скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити

Керуючись вимогами ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволені скарги захисника ОСОБА_7 поданої в інтересах ОСОБА_3 на повідомлення про підозру, складене 20 вересня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000077 від 19 вересня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1