Справа № 489/826/24
Провадження № 1-кп/489/666/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

09 лютого 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва кримінальне провадження №0000011 від 04.01.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва Миколаївської області, з професійно-технічною освітою, непрацюючої, незаміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 301 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту - ОСОБА_3 , перебуваючи у невстановленому місці та час, при невстановлених обставинах, маючи єдиний умисел, направлений на виготовлення фотозображень порнографічного характеру, з метою їх збуту для подальшого отримання за це грошових коштів, за допомогою невстановлених технічних засобів здійснила виготовлення фотозображень порнографічного характеру (точна кількість не встановлена, але не менше одного), на яких демонструвала свої оголені статеві органи.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на збут зображень порнографічного характеру, з метою отримання грошових коштів, ОСОБА_3 23.12.2023 у період часу з 16:56 год. по 16:57 год., перебуваючи у невстановленому місці (на території Інгульського району міста Миколаєва), розуміючи, що її дії посягають на основні принципи суспільної моралі у сфері статевих стосунків та знаходяться в явній суперечності з існуючими в суспільстві традиціями, а також завдають шкоди моральному вихованню людей, що призводить до деформації моральних уявлень і понять про сексуальні відносини між людьми, діючи в порушення вимог ст. 2 Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003, ст.ст. 1 і 2 Міжнародної конвенції про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, укладеної в Женеві 12.09.1923, з корисливих мотивів, за допомогою особисто створеного у мобільному додатку (месенджері) Telegram акаунту з нікнеймом « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який зареєстрований за номером телефону НОМЕР_1 , в приватному листуванні, за допомогою невстановлених технічних засобів, здійснила пересилання ОСОБА_7 раніше зроблене фотозображення з назвою «photo_2023-01-03_11-08-17 (2).jpg», яке відноситься до порнографії. У свою чергу, останній 23.12.2023 близько 17:00 год., перебуваючи неподалік парку «Юність» по просп. Богоявленському у м. Миколаєві (більш точний час та місце не встановлені), після їх отримання та перегляду направився до приміщення АТ «А-БАНК» по просп. Богоявленському, 39, у м. Миколаєві, де за допомогою платіжного терміналу «іВох» здійснив перерахування грошових коштів одним платежем у сумі 482,5 грн на банківську карту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 .

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 здійснила виготовлення зображень порнографічного характеру з метою збуту та їх збут, тобто скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 301 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , перебуваючи у невстановленому місці та час, при невстановлених обставинах, маючи єдиний умисел, направлений на виготовлення відеопродукції порнографічного характеру, з метою її збуту для подальшого отримання за це грошових коштів, за допомогою невстановлених у ході досудового розслідування технічних засобів здійснила виготовлення відеофайлів порнографічного характеру (точна кількість не встановлена, але не менше трьох), на яких демонструвала свої оголені статеві органи.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на збут відеопродукції (відеофайлів) порнографічного характеру, з метою отримання грошових коштів, ОСОБА_3 23.12.2023 у період часу з 16:56 год. по 16:57 год., перебуваючи у невстановленому місці (на території Інгульського району міста Миколаєва), розуміючи, що її дії посягають на основні принципи суспільної моралі у сфері статевих стосунків та знаходяться в явній суперечності з існуючими в суспільстві традиціями, а також завдають шкоди моральному вихованню людей, що призводить до деформації моральних уявлень і понять про сексуальні відносини між людьми, діючи в порушення вимог ст. 2 Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003, ст.ст. 1 і 2 Міжнародної конвенції про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, укладеної в Женеві 12.09.1923, з корисливих мотивів, за допомогою особисто створеного у мобільному додатку (месенджері) Telegram акаунту з нікнеймом « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який зареєстрований за номером телефону НОМЕР_1 , в приватному листуванні, за допомогою невстановлених технічних засобів, здійснила пересилання ОСОБА_7 раніше виготовлених трьох відеофайлів з назвами: «video_2023-01-03_11-51-03. mp4», «IMG_5399.МР4», «IMG_5400.MP4», які відносяться до порнографії. У свою чергу, останній 23.12.2023 близько 17:00 год., перебуваючи неподалік парку «Юність» по просп. Богоявленському у м. Миколаєві (точний час та місце не встановлені), після їх отримання та перегляду направився до приміщення АТ «А-БАНК» по просп. Богоявленському, 39, у м. Миколаєві, де за допомогою платіжного терміналу «іВох», здійснив перерахування грошових коштів одним платежем у сумі 482,5 грн на банківську карту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 .

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила виготовлення відеопродукції порнографічного характеру з метою збуту та її збут, тобто скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 301 КК України.

05.02.2024 між прокурором та обвинуваченою за участю її захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваної за ч. 1 та ч. 2 ст. 301 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у зазначених діяннях. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести обвинувачена: за ч. 1 ст. 301 КК України - у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ч. 2 ст. 302 КК України - у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України зі звільненням її від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченої, яка беззастережно визнала свою вину, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачена та її захисник під час підготовчого судового засідання підтримали угоду про визнання винуватості та вважали, що є всі підстави для її затвердження судом та призначення погодженого сторонами угоди покарання. При цьому обвинувачена повністю та беззастережно визнала свою винуватість в інкримінованих кримінальних правопорушеннях.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 301 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 05.02.2024 між прокурором та обвинуваченою за участю її захисника про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами виду та міри покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Визначаючи тривалість строку випробовування, суд, окрім тяжкості кримінального правопорушення, головним чином враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, повністю визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також той факт, що в Україні введений воєнний стан, що покладає на жителів держави додаткові обмеження їх прав та свобод, тому зазначені обставини, які зменшують суспільну небезпечність обвинуваченої, вказують на можливість встановлення однорічного іспитового строку для її виправлення.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, арешт майна, вжитий за ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.05.2023 у справі № 489/1979/23 - підлягає скасуванню.

Оскільки суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, тому відсутні підстави для застосування відносно неї запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду від 05.02.2024 між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 301 та ч. 2 ст. 302 КК України, і призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:

- за ч. 1 ст. 301 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн;

- за ч. 2 ст. 301 КК України у виді одного року позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі статей 75, 76 КК України засуджену ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 09.02.2024.

Речові докази:

- оптичний диск «Verbatim» з листуванням, фотозображеннями та відео файлами порнографічного характеру - залишити в матеріалах судової справи;

- телефон марки «Xiaomi Redmi A1» ІМЕІ1 НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 , із сім-картками операторів телекомунікацій НОМЕР_5 та НОМЕР_6 - повернути ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) грн 80 коп.

Після набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.05.2023 у справі № 489/1979/23, - скасувати.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1