КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/5008/2023
Єдиний унікальний номер 752/9790/23
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 подану в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20 липня 2023 року у кримінальному провадженні №0000505, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000505 від 05.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368-3, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 - 3, ч.ч. 2, 3 ст. 369-2 КК України, а саме: житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224), загальною площею 477.5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; гаража, машиномісця в надземно-підземному паркінгу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею 18.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4; гаража, машиномісця в надземно-підземному паркінгу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею 17.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2; земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 209), кадастровий номер: :01:002:0184, площею 0.25 га., з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_3 ; земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24), кадастровий номер: :01:005:0065, площею 0.1498 га., з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , що належить підозрюваному ОСОБА_7 , з метою забезпечення конфіскації як виду покарання.

Згідно ухвали, слідчий суддя погодився з доводами клопотання органу досудового розслідування про те, що зазначене майно фактично належить підозрюваному ОСОБА_7 , а кримінальним законом за вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину передбачена конфіскація майна. З метою запобігання відчуження (передачі) майна, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, пославшись на вимоги ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що про ухвалу слідчого судді він дізнався з ЄДРДР 26.07.2023 року, та скасувати ухвалу слідчого судді, так як вважає її незаконною. Апелянт вважає, що клопотання органу досудового розслідування та ухвала слідчого судді про арешт майна не відповідають вимогам КПК України, є необґрунтованими. Апелянт зазначає, що слідчий суддя відповідно до положень статті 170 КПК України не врахував правової підстави для накладення арешту та належної мети для цього, зокрема можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні чи можливості конфіскації майна в подальшому. Зазначає, що прокурор просив накласти арешт на майно, частина якого перебуває у власності дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_10 та було придбано нею до подій кримінального правопорушення. ОСОБА_10 не має жодного відношення до обставин, за якими здійснюється досудове розслідування, тому на його погляд відсутні правові підстави для накладення арешту. На думку апелянта даний висновок слідчого судді про накладення арешту на майно ґрунтуються лише на жодним чином не доведеній процесуальній позиції органу досудового розслідування.

Також апелянт вказує і на те, що клопотання органу досудового розслідування не містить будь-яких обґрунтованих і підтверджених належними засобами доказування доводів щодо доцільності та правомірності застосування таких обмежень як арешт майна, тоді як підозра ОСОБА_7 є необґрунтована.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, так як згідно наявної в матеріалах провадження інформації про ухвалу слідчого судді він дізнався з ЄДРДР 26.07.2023 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з поданого клопотання, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні № 0000505 від 05.10.2022 підозра в якому повідомлена ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст.368-3, ч.3 ст.369-2 КК України, санкцією якою передбачена конфіскація майна, як вид покарання, орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вищезазначене майно.

Перевіривши доводи органу досудового розслідування з приводу необхідності накладення арешту, встановивши достатність даних, які містяться у доданих до клопотання матеріалах, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Таким чином, накладення арешту на майно за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України. Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, з огляду і на те, що органами досудового розслідування зібрані вагомі докази, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст.368-3, ч.3 ст.369-2 КК України, за яке може бути призначено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження і забезпечення можливої конфіскації майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170- 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, тому доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків слідчого судді в тому числі і про необґрунтованість підозри, колегія суддів вважає безпідставними.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Посилання апелянта на те, що арешт було накладено безпідставно на частину належного майна, яке перебуває у власності дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_10 , яка не має відношення до даного кримінального провадження колегією суддів не може прийматися до уваги. Відповідно до ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. З огляду на матеріали, майно було придбане під час шлюбу з тобто враховуючи вимоги закону є спільною сумісною власністю.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 117, 131, 132, 170, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20 липня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20 липня 2023 року у кримінальному провадженні №0000505 - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , подану в інтересах ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3