Провадження по справі № 1-кп/752/1243/23
У Х В А Л А

"18" жовтня 2023 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

під час судового розгляду кримінального провадження, дані про яке внесені 10.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000593, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін і учасників кримінального провадження:

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

застоводавця - ОСОБА_7 ,

представника застоводавця - ОСОБА_5 ,

представника власника майна - ОСОБА_8 ,

спеціаліста - ОСОБА_9 ,

встановив:

Під час судового розгляду даного кримінального провадження, представник заставодавця ОСОБА_7 - ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення застави заставодавцю. В обґрунтування вимог зазначив, що застава була внесена з метою забезпечення обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_3 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2022, відповідно до якої останньому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії обов`язків, які були покладені на ОСОБА_3 сплив 24.11.2022 та у подальшому не продовжувався та не застосовувався, тому вважає, що на даний час запобіжний захід у вигляді застави перестав існувати, оскільки застава лише забезпечувала обов`язки, які на даний час не діють. Просить повернути заставодавцю кошті в сумі 198 480грн., що були внесені ОСОБА_10 26.09.2022.

Застоводавець ОСОБА_7 клопотання підтримав та просив повернути йому кошти.

Окрім того, представник власника майна ОСОБА_11 - ОСОБА_8 заявив клопотання про скасування арешту з майна, а саме транспортного засобу автомобіля «Dodge Charger» н.з., НОМЕР_1 , ключів від нього, а також довіреності № 22 на право експлуатації вказаного автомобіля. В обґрунтування вимог зазначив, що автомобіль належить батьку обвинуваченого - ОСОБА_11 , вказані речі не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не містять на собі слідів злочину чи інших відомостей, які можуть бути використані в якості доказу фактів чи обставин, що встановлюються під час розгляду кримінального провадження. Вважає, що не існувало підстав, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України для його застосування та визнання даних речей речовими доказами. Також вказує на те, що згідно обвинувального акту шкода діями обвинуваченого нікому не завдана, він не є власником арештованого майна, тому просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду від 27.09.2022, якою даний арешт застосовано, та повернути майно власнику.

Обвинувачений підтримав заявлені клопотання.

Суд, ознайомившись із клопотаннями, вислухавши аргументи та доводи учасників судового провадження, зокрема обвинуваченого, який клопотання підтримав, а прокурор проти їх задоволення заперечував, приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2022 задоволено клопотання слідчого та підозрюваному ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 198480грн. та строку дії обов`язків, які будуть покладені на підозрюваного, у разі внесення застави терміном на 60 днів.

26.09.2022 ОСОБА_7 вніс визначену судом суму застави та у той саме день ОСОБА_3 було звільнено з-під варти.

Посилання представника заставодавця на те, що закінчення дії обов`язків, які були покладені на підозрюваного (обвинуваченого) ОСОБА_3 , призводить до фактичного скасування дії такого запобіжного заходу як застава, суд вважає безпідставними.

Аналізуючи положення частини 1 статті 176 КПК України суд вважає, що особисте зобов`язання та застава є окремими видами запобіжних заходів. Зокрема ч.2 ст.182 КПК України містить положення, які регулюють застосування запобіжного заходу у вигляді застави, як окремого заходу.

У ч.1 ст. 182 КПК України дійсно визначена мета застосування такого запобіжного заходу як застава. Між тим, норми КПК України не містять положень щодо скасування дії запобіжного заходу у вигляді застави, при закінченні дії обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення певних ризиків, визначених у підпунктах 1-5 зазначеної статті.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 з моменту внесення застави є таким, стосовно якого діє запобіжних захід у вигляді застави. На даний час такий запобіжний захід не змінювався та не скасовувався.

Норми КПК України також не наділяють заставодавця правом вимагати повернення застави. Згідно і з ч.11 ст. 183 КПК України вирішення цього питання можливо при зміні запобіжного заходу на інший, або його скасуванні.

За таких підстав клопотання про повернення застави суд вважає необґрунтованим та відмовляє у його задоволенні.

Щодо клопотання представника власника майна про скасування арешту з майна.

Відповідно до п. 7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно із абз. 2 ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суду не надано доказів того, що на момент звернення до суду з даним клопотанням ОСОБА_11 є власником, або володільцем транспортного засобу, як того передбачають вимоги ч.1 ст. 174 КПК України, в якій зазначено про осіб, які можуть звернутися до суду з відповідним клопотанням. Окрім того, постановою слідчого вказане у клопотанні майно визнано речовим доказом, тому накладення на нього арешту з метою забезпечення речового доказу речового доказу відповідає вимогам п.2 ч.2 ст. 170 КПК України, про що зазначено в ухвалі суду.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 174 КПК України питання про арешт майна вирішується під час ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, аналогічне положення, яке міститься у ст.368 КПК України також регламентує вирішення питання щодо речових доказів під час ухвалення вироку. Наразі триває стадія судового розгляду, дослідження доказів сторони обвинувачення не завершено, речові докази не досліджені.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення кримінального провадження, та вважає клопотання про скасування арешту з майна передчасним, і у його задоволенні відмовляє.

Керуючись ст.132, 170, 174, 176, 182, 335, 350 КПК України, суд

постановив:

Відмовити представнику заставодавця ОСОБА_5 у задоволені клопотання про повернення застави.

Відмовити представнику власника майна ОСОБА_8 у задоволені клопотання про скасування арешту з майна та його повернення власнику.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 30.10.2023 о 16-30 год.

Суддя ОСОБА_1