Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1438/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

20 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_10 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 по кримінальному провадженню №0000536 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 07 березня 2023 року, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває на розгляді кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 07 березня 2023 року, яким ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання на підставі ст.70 КК України у виді шести років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного вказаним вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 02.07.2020 року у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній у вигляді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили, але не довше ніж до 06.05.2023 включно.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 27.09.2023 року останній раз продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25.11.2023 року включно.

Апеляційний розгляд відкладено на 20.11.2023 року.

17.11.2023 року від прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_10 надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави. В обґрунтування клопотання прокурор послалась на те, що розгляд даного кримінального провадження в апеляційній інстанції не може бути завершений до спливу строків тримання під вартою з об`єктивних причин. Проте, існує реальний ризик переховування ОСОБА_7 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки у разі набрання вироком законної сили йому загрожує покарання у виді 7 років позбавлення волі, а його вік, соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я дозволяють переховуватись від суду; може незаконно впливати на свідків і потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 проживає в одному селі зі свідками у даному кримінальному провадженні та йому відоме їхнє місце перебування; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше ОСОБА_7 уже притягувався до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доводи прокурора в підтримання та представника потерпілого в підтримання зазначеного клопотання, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в заперечення клопотання прокурора, перевіривши доводи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про продовження тримання під вартою судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 раніше судимий, в тому числі за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, та знову обвинувачується зокрема у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, а також у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, міцних соціальних зв`язків не має, офіційно не працював та постійного джерела доходів не має.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 у разі зміни щодо нього запобіжного заходу на більш м`який може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки йому відомо їхнє місце проживання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи що він раніше судимий та офіційного джерела доходів не має, тобто наявні ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, для розгляду апеляційних скарг сторін на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 07 березня 2023 року апеляційному суду потрібен певний час.

Посилання захисника на те, що оскаржуваним вироком дії обвинуваченого перекваліфіковано на менш тяжкий злочин і така кваліфікація стороною обвинувачення не оспорюється, на думку апеляційного суду не є безумовною підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з урахуванням особи ОСОБА_7 .

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, а тому до нього можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки захистом не наведено достатніх та переконливих аргументів щодо дотримання ОСОБА_7 відповідної процесуальної поведінку у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.01.2024 року без визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст. 199, 331, 405 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 18 січня 2024 року (включно) без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 18 січня 2024 року (включно).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: