Справа № 953/4513/23
н/п 1-кс/953/6658/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2023 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

підозрюваного ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

секретар судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, про відвід прокурору відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249 від 15.02.2023,

встановив:

04.09.2023 у судовому засіданні ОСОБА_3 заявив відвід прокурору ОСОБА_2 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000249 від 15.02.2023, з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України.

1. Зміст заяви про відвід

Заява про відвід мотивована тим, що прокурор ОСОБА_2 здійснює участь у кримінальному провадженні за наявності об`єктивних обставин, які ставлять під сумнів його безсторонність та демонструє упереджену поведінку.

2. Позиції сторін у судовому засіданні

Підозрюваний ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву про відвід підтримав повністю та наполягав на її задоволенні з викладених підстав.

Прокурор ОСОБА_2 заперечував проти заявленого відводу, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

3. Оцінка та висновки слідчого судді

Положеннями ст. 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75?79 цього Кодексу, особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, може бути заявлено відвід прокурору.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КПК України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, зокрема у випадку якщо існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 80 КПК України відвід має бути вмотивованим.

Таким чином, статтею 77 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу), зокрема прокурора, між тим, абстрактне зазначення мотивів відводу, без наведення конкретних обставин, які викликають саме обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора є підставою для відмови у задоволенні відводу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_2 здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000249.

Водночас, відповідно до змісту заявленого прокурору відводу, підставою його є переконання захисника про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості прокурора при здійсненні процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні.

Однак, слідчий суддя звертає увагу, що такі твердження захисника з приводу суб`єктивної упередженої позиції прокурора у кримінальному провадженні не свідчать про упередженість процесуального керівника. Така позиція та процесуальна діяльність прокурора вказує на його відмінну від сторони захисту правову позицію щодо одних і тих же обставин.

Більше того, відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Так, процесуальні дії та здійснення чи нездійснення певних слідчих дій прокурором, висловлені мотиви в суді є його позицією, яку він доводить в судовому засіданні щодо існування тих чи інших обставин. Така позиція прокурора не свідчить про його заінтересованість у результатах кримінального провадження або про його упередженість.

Так, зі змісту заяви про відвід та матеріалів справи вбачається, що фактично заявник незгідний із процесуальними рішеннями та діями/бездіяльністю (на думку заявника) прокурора. Однак, незгода учасника кримінального провадження із правовою позицією прокурора або ж невірне сприйняття змісту прийнятого прокурором рішення, не є тими обставинами, що можуть свідчити про упередженість прокурора та не можуть бути підставою для його усунення від участі в кримінальному провадженні за наслідками розгляду слідчим суддею заяви про відвід.

В іншому разі інститут відводу може стати інструментом усунення з кримінального провадження прокурора виключно за одним побажанням сторони захисту, а звідси і вибором таким учасником бажаного для нього прокурора, що не відповідає засаді змагальності сторін.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є встановлення упередженості суб`єкта процесуальної діяльності при вирішенні поставлених перед ним питань. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості» є оціночним, і його тлумачення залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує. Як вбачається із формулювань ст. 77 КПК України, інші обставини, які викликають обґрунтований сумнів в неупередженості прокурора, мають бути обумовлені конкретними фактами, які можуть бути перевірені.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого прокурора, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував, в даному випадку прокурор, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Стосовно суб`єктивного критерію, слідчий суддя, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу, дійшов переконання про відсутність підстав стверджувати, що прокурор виявляє особисту упередженість. У заяві про відвід не наведено відомостей про факти, які б стосувалися поведінки прокурора ОСОБА_2 , безпосередньо пов`язаної із здійсненням досудового розслідування у кримінальному провадженні, яка надала б підстави для констатації упередженого ставлення прокурора до сторони захисту. Презумпція особистої неупередженості особи діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність прокурора. Вирішальним, при цьому, є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного прокурора об`єктивно виправдані.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Частина 2 ст. 36 КПК України наділяє прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, відповідними повноваженнями.

В свою чергу, положеннями ст. 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності, в тому числі прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, зокрема, у визначених в ч. 1 ст. 303 КПК України випадках право заявника на оскарження.

Отже, якщо заявник не погоджується з тими чи іншими процесуальними діями/бездіяльністю, рішеннями прокурора, норми чинного кримінального процесуального законодавства надають право у передбачених законом випадках на звернення до слідчого судді зі скаргами на рішення, дії/бездіяльність прокурора, та саме шляхом оскарження відповідного рішення, дії чи бездіяльності прокурора з урахуванням такої засади як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 22 КПК України), в тому числі і підозрюваний має можливість довести незаконність, необґрунтованість та невмотивованість прийнятих рішень, вчинення бездіяльності/дій прокурором.

При цьому, розгляд клопотань про виконання процесуальних дій в кримінальному провадженні, виходячи з положень ст. 36 КПК України, перебуває в межах дискреційних повноважень прокурора, та якщо відповідні дії вчинені в межах закону та не є явно протиправними, то прийняті прокурором процесуальні рішення за результатами розгляду відповідних клопотань (відмова у задоволенні/задоволення клопотання) не дає підстави вважати про упередженість прокурора або про його заінтересованість в результатах кримінального провадження.

На підставі наведеного вище, оцінюючи в сукупності факти та обставини, встановлені за наслідками розгляду заяви про відвід прокурора, аналізуючи їх за суб`єктивним та об`єктивним критерієм, слідчий суддя дійшов висновку, що заявником не наведено вагомих аргументів, які б давали підстави вважати процесуальні дії чи бездіяльність прокурора ОСОБА_2 упередженими відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України.

З огляду на викладене, вважаю, що заява про відвід прокурора є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 77, 80, 83 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, про відвід прокурору відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249 від 15.02.2023, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений і підписаний 08.09.2023.

Слідчий суддя - ОСОБА_1