Справа № 344/2239/24
Провадження № 1-кс/344/1109/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , законного представника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0003560, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що 07 лютого 2024 року неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Так, 20 листопада 2023 року близько 18 год 30 хв неповнолітній ОСОБА_5 разом із неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області на Привокзальній площі, де побачили ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У цей час неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вирішили спільно відкрито заволодіти наявним у ОСОБА_8 особистим майном

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, неповнолітній ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_7 , направилися вслід за потерпілим ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_8 проходив неподалік будинку АДРЕСА_1 , вони підбігли до останнього та почали його штовхати, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав на землю.

Після цього, неповнолітній ОСОБА_5 , діючи за попередньо змовою з неповнолітнім ОСОБА_7 , маючи єдиний об`єднаний неправомірний умисел, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023), відкрито викрав із лівої кишені штанів ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung» серії «Galaxy A30s» моделі «SM-A307FN/DS» синього кольору та з викраденим майном побіг у двір вказаного будинку.

Одразу ж після цього, ОСОБА_8 , з метою повернення свого викраденого мобільного телефону, побіг вслід за неповнолітнім ОСОБА_5 , наздогнав останнього та вимагав, щоб той повернув викрадене майно. У свою чергу, неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , маючи реальну можливість розпорядитись викраденим мобільним телефоном, через побоювання, що на крики потерпілого ОСОБА_8 про допомогу відреагують перехожі, повернули йому викрадений мобільний телефон марки «Samsung» серії «Galaxy A30s» моделі «SM-A307FN/DS» синього кольору, вартість якого згідно висновку експерта становила 3367 гривень.

У подальшому, неповнолітній ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_7 , заштовхали ОСОБА_8 до під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_1 . Перебуваючи у вказаному приміщенні, неповнолітній ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023), наніс ОСОБА_8 удар рукою в ділянку обличчя, чим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я та відкрито викрав із лівої внутрішньої кишені його куртки грошові кошти в сумі 16000 гривень.

Після вчинення кримінального правопорушення, неповнолітні ОСОБА_5 і ОСОБА_7 місце вчинення злочину покинули, а грошовими коштами розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 19367 гривень.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець селища Воловець Воловецького району Закарпатської області, зареєстрований по АДРЕСА_2 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, на утриманні нікого не має, депутатом та інвалідом не являється, раніше не судимий.

Вина неповнолітнього ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, що містяться у протоколах: огляду місця події; допиту потерпілого; пред`явлення особи для впізнання особи за фотознімками; протоколами огляду відеозаписів, та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого підозрюється неповнолітній ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Підозрюваний офіційно не працює, джерело його доходів невідоме, стійкі соціальні зв`язки відсутні, він, розуміючи неминучість покарання у виді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на вказане наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки існує можливість: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, він усвідомлює неминучість покарання за вчинення злочину та може у майбутньому переховуватись від органів слідства та суду; вчиняти інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний не має постійного джерела прибутку та стійких соціальних зв`язків, просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити та обрати щодо підозрюваного цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний, його законний представник та захисник в судовому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання, просили обрати щодо підозрюваного домашній арешт в нічний період доби.

Заслухавши прокурора, підозрюваного його законного представника та захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно ч.1 ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів клопотання вбачається, що 07 лютого 2024 року неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, що містяться у протоколах: огляду місця події; допиту потерпілого; пред`явлення особи для впізнання особи за фотознімками; протоколами огляду відеозаписів, та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час прокурором не доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаного злочину, характеризуючі дані особи неповнолітнього підозрюваного, умови його життя та виховання, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, наявність постійного місця проживання, раніше не судимий.

Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №5 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», при обранні запобіжних заходів враховуються стан здоров`я неповнолітнього, його сімейний і матеріальний стан, стосунки з батьками, дієвість існуючого контролю за його поведінкою, вид діяльності, місце проживання, дані про попередні судимості, соціальні зв`язки, схильності, спосіб життя, поведінка під час провадження в цій або іншій кримінальній справі, наявність факторів, обставин чи визнання ним моральних цінностей, які дозволяють прогнозувати його поведінку (п.3).

Враховуючи, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням доведених ризиків та даних про особу підозрюваного, клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому у період часу з 22:00 год. до 07:00 год. залишати житло та покладення на нього додаткових обов`язків в межах строку досудового розслідування, оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому у період з 22.00 год. до 07.00 год. залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 .

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою та у призначений час;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді діє до 21 лютого 2024 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному відділу поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1