Справа № 186/652/23
Провадження № 1-кп/0186/78/24
У Х В А Л А

09 лютого 2024 року м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Першотравенську кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000134 від 17 лютого 2023 року, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с.м.т.Нижній Нагольчик, Антрацитівського району, Луганської областi, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , ранiше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Першотравенського міського суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

Обвинувачена - ОСОБА_5 , в підготовче судове засідання не з`явилася по невідомих суду причинах, була належним чином повідомлена про час та місце проведення підготовчого судового засідання. Виклики її до суду в якості обвинуваченої здійснювалися шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про здійснення спеціального судового провадження відносно ОСОБА_5 , посилаючись на те, що у зв`язку із веденням агресивної війни з боку Російської Федерації проти України, 05 березня 2022 року с.Нещеретове, Сватівського району, Луганської області, яке відноситься до Білокуракинської селищної територіальної громади, захоплено збройними силами рф, спільно з незаконними збройними формуваннями, так званої, «лнр». Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 викладено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією. Згідно з зазначеним переліком Білокуракинська селищна територіальна громада Сватівського району Луганської області перебуває під тимчасовою окупацією та оточенні (блокуванні) з боку рф та незаконного збройного формування, так званого, «лнр».

18 березня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у колабораційній діяльності, а саме у здійсненні громадянином України дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, воєнним станом в Україні, захопленням Білокуракинської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст.ст.111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» №50 (7448) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 11 березня 2023 року опубліковано повістку про виклик особи ОСОБА_5 , на 15, 16, 17 березня 2023 року о 10:00 годині за зазначеною в повістці адресою, для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні за №0000134 від 17 лютого 2023 року, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної тощо.

Жодного разу у призначений час громадянка України - ОСОБА_6 , у призначене місце не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 надіслати поштовим зв`язком за місцем реєстрації та проживання останньої не виявилось можливим, оскільки, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75 в редакції від 17 серпня 2022 року «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 серпня 2022 року» Білокуракинська селищна територіальна громада Сватівського району Луганської області перебуває в тимчасовій окупації.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням с.м.т.Білокуракине, Сватівського району, Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст.ст.111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр»» №55 (7453) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано повідомлення про підозру та повістку про її виклик на 22, 23 та 24 березня 2023 року. Також повістку та підозру опубліковано на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Таким чином, 18 березня 2023 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, а саме: здійснення громадянином України дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Жодного разу у призначений час громадянка України - ОСОБА_5 , у призначене місце не з`явилася, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідків; ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які підтвердили факт зайняття ОСОБА_5 посади директора, так званого, «Державного загальноосвітнього закладу ЛНР «Нещеретівська школа №4» (мовою оригіналу «Государственное общеобразовательное учреждение Луганской народной Республики «Нещеретовская школа №4») та факти впровадження останньою стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, а також протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками з їх участю;

протоколом огляду від 18 лютого 2023 року публікації на сайті «rusprofile» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 в ході якого оглянуто в мережі Інтернет публічну інформацію, яка підтверджує офіційний початок роботи, так званого, Державного загальноосвітнього закладу лнр «Нещеретівська школа №4» та факт зайняття ОСОБА_5 у ньому посади директора, так званого, «Державного загальноосвітнього закладу ЛНР «Нещеретівська школа №4» (мовою оригіналу «Государственное общеобразовательное учреждение Луганской народной Республики «Нещеретовская школа №4»).

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у добровільному зайнятті громадянкою України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі, в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Постановою слідчого від 25 березня 2023 року, на підставі ст.281 КПК України, підозрювану - ОСОБА_5 , оголошено в розшук.

Досудовим розслідуванням та зібраними матеріалами кримінального провадження, показаннями допитаних в ході досудового розслідування свідків, встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на території Білокуракинської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області та має можливість перебувати в інших населених пунктах Луганської області, які визнані тимчасово окупованими територіями.

Станом на 05 грудня 2023 року, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року №309 (зі змінами), Білокуракинська селищна територіальна громада Сватівського району Луганської області є тимчасово окупованою територією України з 05 березня 2022 року.

Таким чином, факт тимчасової окупації території Білокуракинської селищної територіальної громади Луганської області є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження Радою національної безпеки і оборони України та Президентом України, крім того, він визнаний Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до листа Сватівського РВ 3 управління (з дислокацією у м.Сєвєродонецьку, Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 06 квітня 2023 року встановлено, що Сватівським РВ 3 управління (з дислокацією у м.Сєвєродонецьку, Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється розшук ОСОБА_5 .

Поряд з цим, відомості щодо перебування ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території Луганської області підтверджуються показаннями допитаних в ході досудового розслідування свідків.

Таким чином, встановлені фактичні дані, що ОСОБА_5 знаходиться на тимчасово окупованій території Луганської області.

18 квітня 2023 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором, та обрано стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2023 року дозволено здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000134 від 27 січня 2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

Враховуючи наведені вище обставини, 23 грудня 2022 року, відповідно до вимог ст.ст.111, 135 КПК України в газеті «Урядовий кур`єр» №271 від 23 грудня 2022 року, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 22 грудня 2022 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про ухвалення слідчим суддею судового рішення про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваної - ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України та повістки про виклик ОСОБА_5 на 27, 28 та 29 грудня 2022 року, за зазначеною в повістках адресою, для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №00000216 від 16 червня 2022 року, для допиту в якості підозрюваної, проведення слідчих та процесуальних дій у вказаному кримінальному провадженні та на 02, 03 січня 2023 року для виконання вимог ст.290 КПК України, вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Однак, у визначений слідчим час, громадянка України - ОСОБА_5 , за зазначеною в повістках адресою не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила.

За результатами спеціального досудового розслідування, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 направлено до суду для розгляду по суті.

Підготовче судове засідання в кримінальному провадженні призначалось неодноразово, однак, обвинувачена - ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, у спосіб передбачений законом, а саме: через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Судової влади, на судові виклики не з`явилася, про причини неприбуття не повідомила.

Достовірно встановлено, що обвинувачена - ОСОБА_5 , ухиляється від явки на виклик суду (не прибула на виклик без поважної причини, більше, ніж два рази), перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області, у зв`язку із чим її оголошено у розшук, а також обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

Таким чином, наявні достатні підстави для проведення у кримінальному провадженні №0000134 від 27 січня 2023 року стосовно ОСОБА_5 спеціального судового провадження.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст.36, 139, 297-1 та 323

КПК України, просить суд постановити ухвалу про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні №0000134 від 27 січня 2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , підтримав клопотання, просив його задовільнити, доповнивши, що ОСОБА_5 оголошено в розшук, але не розшукано, про що не повідомлено ні його, ні суд.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора, так як відсутні достовірні відомості, що обвинувачена з власної волі ігнорує виклики до суду, а не за результатами примусу з боку окупаційної влади, він не спілкувався з ОСОБА_5 , так як не має контактів ні з нею, ні з родичами. Просить відмовити в задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши прокурора та захисника, дослідивши матеріали, додані до клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.1 ст.7, ч.ч.1, 2, 5 ст.9 цього Кодексу зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема відносяться: верховенство права, законність, таємне спілкування, забезпечення права на захист, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, диспозитивність. Під час кримінального провадження прокурор, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України та всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положення п.п.9 п «а» розділу 3 рекомендації №6R/87/18 Комітету міністрів РЄ державам-членам «Стосовно спрощеного кримінального правосуддя» від 17 вересня 1987 року зобов`язують держави-члени розглянути й дозволити судам першої інстанції заслуховувати справи та прийняти в них рішення за відсутності обвинуваченого за умови, що останній проінформований належним чином про дату слухань та своє право на законне або інше представництво. При цьому, наголошується, що подібна процедура повинна стосуватися дрібних правопорушень.

КПК України із цього приводу зобов`язує сторону обвинувачення використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема прав на захист, доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання в приватне життя) в разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого. Зокрема, відповідно до ч.5 ст.374 цього Кодексу у випадку постановлення вироку за наслідками кримінального провадження, в якому здійснювалося спеціальне досудове провадження, суд окремо зобов`язаний обґрунтувати, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, є істотним елементом засобів процесуального захисту, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року.

Діяльність захисника в кримінальному процесі передбачає можливість спілкування з підозрюваним, обвинуваченим, конфіденційного побачення, зустрічі в умовах, що виключають прослуховування.

У даному кримінальному провадженні перераховане вище відсутнє, захисник виконує свою функцію не тільки без обвинуваченої, а й без можливості особисто поспілкуватися з нею й отримати ті фактичні дані, на підставі яких він побудує лінію захисту.

Відповідно до вимог Розділу ІV КПК України участь обвинуваченого під час підготовчого судового засідання та судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим міжнародними нормативно-правовими актами в сфері захисту прав людини.

Крім того у §3 (d) статті 14 частини III Міжнародного пакту, зазначено, що кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення бути судимим у його присутності та захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним самим захисника; якщо він не має захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника в будь-якому разі, коли інтереси правосуддя того вимагають, безплатно для нього в усякому такому випадку, коли він не має достатньо коштів для оплати цього захисника.

Таким чином, особиста присутність особи у судовому процесі виділена, як одна з найбільш фундаментальних гарантій права на справедливий розгляд справи, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, відповідно до якої «кожна людина має право під час будь-якого кримінального обвинувачення, що їй пред`явлене, на справедливий розгляд справи судом».

Відповідно до ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч.2 ст.297-1 КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури іn absentia неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання обвинуваченого. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому, Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні «Меденіца проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійсненне відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів (справа «Т. проти Італії») або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.

Так у справі «Сейдович проти Італії» Суд зазначив, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те, що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя. В даній справі суду не було продемонстровано, що заявник був в достатній мірі проінформований про притягнення його до кримінальної відповідальності та про пред`явлені йому обвинувачення. З цих підстав не можна робити висновок, що він намагався ухилитися від суду чи недвозначно відмовився від свого права прибути в судове засідання. Така ситуація може мати місце, зокрема, коли обвинувачений публічно або в письмовій формі заявляє про те, що не має наміру реагувати на повістку про явку до суду, яка була отримана не від властей, а з інших джерел, або, коли обвинуваченому вдалося уникнути арешту.

У справі «Колоцца проти Італії» Суд зауважив, що гарантії, які містяться у статті 6 п.3 Конвенції, є складовими елементами серед інших загального поняття «справедливий розгляд у суді» (рішення у справі «Годди проти Італії» від 9 квітня 1984 року. Серія А, т.76, с.11, п.28). Це право необхідно поєднувати, шляхом пошуку «розумного співвідношення», з суспільним інтересом і, зокрема, з інтересами відправлення правосуддя. На аргумент Уряду про те, що неможливість проведення судового засідання у разі неявки сторони здатна паралізувати розгляд кримінальних справ, оскільки, наприклад, з часом може закінчитися термін давності кримінального переслідування, Суд зазначив, що ніщо не виправдовує в очах Суду повну і непоправну втрату права на участь у судових слуханнях.

Значущим у розумінні практики ЄСПЛ видається знаходження компромісу між санкціями, що вводяться законодавцем щодо обвинуваченого, який не з`явився до суду та його процесуальними правами, що гарантують справедливість судового розгляду. Європейський Суд у подібних справах окремо досліджує як заходи, що були вжиті владою для запобігання відмов від присутності на слуханнях справи, так і в цілому наявність у влади можливості вживати будь-які заходи. Крім того, обвинувачений, що не з`явився до зали судового засідання, ні за яких обставин не може бути позбавлений права на захист за посередництвом обраного ним захисника. При цьому, Суд зазначає, що у будь-якому разі, до яких би заходів не вдавалася влада для забезпечення належної явки обвинуваченого, вона не вправі застосовувати несумірні засоби для досягнення зазначеної мети.

Більш того, як зазначено ЄСПЛ в рішенні «Колоцца проти Італії» підпункти (с), (d) та (е) п.3 гарантують кожній людині, якій пред`явлено кримінальне обвинувачення, право «захищати себе особисто», «допитувати свідків, що показують проти неї, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані», «користуватися безкоштовною допомогою перекладача, якщо вона не розуміє мови, що використовується в суді, або не говорить на цій мові», і важко уявити собі, як обвинувачений може здійснювати ці права, не будучи присутнім. В даному випадку Суду не доводиться встановлювати, відмовився і за яких обставин обвинувачений від здійснення свого права бути присутнім при розгляді справи, оскільки в будь-якому випадку, відповідно до усталеної прецедентної практики Суду, відмова від здійснення права, гарантованого Конвенцією, повинна бути встановлена недвозначним чином (рішення у справі «Неймастера» від 07 травня 1974 року. Серія А, т.17, с.16, п.36; рішення у справі «Ле Конта, Ван Льовена і ОСОБА_2» від 23 червня 1981 року. Серія А, т.43, с.25-26, п.59; рішення по справі «Альберта і Ле Конта» від 10 лютого 1983 року. Серія А, т.58, с.19, п.35).

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань. При цьому, зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст.7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу (ч.6 ст.9 КПК України).

В даному кримінальному провадженні відсутні беззаперечні докази, що обвинувачена ОСОБА_5 , в достатній мірі проінформована про те, що вона притягується до кримінальної відповідальності та відбувається судовий розгляд даного кримінального провадження, на підставі яких можна було б зробити висновок, що обвинувачена недвозначно відмовилася від свого права приймати участь в слуханні справи.

Крім того, суд зауважує, що здійснення спеціального досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні не свідчить, що суд зобов`язаний призначити спеціальне судове провадження, оскільки потрібно саме довести наявність таких обставин, які б дозволяли призначити спеціальне судове провадження саме на сьогодні. Суд ще раз наголошує, що, відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч.2 ст.297-1 КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міжнародний розшук.

Обвинувачена - ОСОБА_5 , в міжнародний розшук оголошена не була.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ, як джерело права.

У справі «Годди проти Італії», в рамках якого встановлено не повідомлення обраного підсудним захисника про судовий розгляд і не з`ясування в достатньому обсязі про причини неявки обвинуваченого, ЄСПЛ була сформульована наступна позиція: факт неявки підсудного в судове засідання, а також відсутність повідомлення його захисника вимагають від суду прояви активності в цілях досягнення належної реалізації процесуальних прав зацікавленої особи. Отже, суд повинен за власною ініціативою призупинити розгляд справи через необхідність з`ясування причин неявки сторін.

Із наданих прокурором доказів, зокрема, повідомлення про підозру від 18 березня 2023 року, постанови про оголошення підозрюваної в розшук від 25 березня 2023 року, ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2023 року про дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування, ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повісток про виклик ОСОБА_5 до органів досудового слідства, повісток про виклик її до органу досудового слідства через оголошення у державній газеті «Урядовий кур`єр» судом не встановлено, що остання переховувалася чи переховується на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до вимог Розділу IV КПК України, участь обвинуваченого під час підготовчого судового засідання та судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим, міжнародними нормативно - правовими актами в сфері захисту прав людини.

Таким чином, суд вважає, що прокурором не надано беззаперечних доказів, з яких можна зробити висновок, що обвинувачена намагалася ухилитися від суду чи недвозначно відмовилася від свого права прибути в судове засідання, що ОСОБА_5 знаходиться на тимчасово окупованій території України.

З урахуванням норм КПК, є обґрунтовані підстави вважати, що здійснення спеціального судового провадження на даній стадії може призвести до порушення ст.6 Конвенції, оскільки обвинувачена позбавлена права висловити бажання на розгляд її справи судом, захищати себе особисто чи скористатися правовою допомогою захисника, обраного нею особисто, допитувати свідків, що показують проти неї, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані, надавати суду докази в обґрунтування своєї правової позиції та користуватися безкоштовною допомогою перекладача, якщо вона не розуміє мови, що використовується в суді, або не говорить на цій мові.

Згiдно ст.335 КПК України у разi, якщо обвинувачений ухилився вiд суду або захворiв на психiчну чи iншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженнi, суд зупиняє судове провадження щодо цьоrо обвинуваченого до його розшуку або видужання i продовжує судове провадження стосовно iнших обвинувачених, якщо воно здiйснюється щодо декiлькох осiб. Розшук обвинуваченого, який ухилився вiд суду, оrолошуеться уквалою суду, органiзацiя виконання якої доручається слiдчому та/або прокурору.

Постановою слідчого від 25 березня 2023 року, на підставі ст.281 КПК України підозрювану - ОСОБА_5 , оголошено в розшук.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора про постановлення ухвали на здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.

Судове провадження відносно ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню слід зупинити до розшуку обвинуваченої.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 315, 323, 335, 372, п.20-1 розділу ХI КПК України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про постановлення ухвали на здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000134 від 17 лютого 2023 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, відмовити.

Зупинити судове провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000134 від 17 лютого 2023 року, до розшуку обвинуваченої.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1 .