Справа № 716/1875/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2024 м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

з участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, військовозобов`язаний, розлучений, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше судимий:

-Заставнівським районним судом Чернівецької області від 02.12.2019 за ст. 125 ч.1 КК України до покарання у виді ста годин громадських робіт;

-Заставнівським районним судом Чернівецької області від 08.10.2020 за ст. 185 ч.1, ст. 289 ч.1 КК України із застосуванням ст. 70 ч.1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки,

в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 164 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:

Заставнівським районним судом Чернівецької області 21.09.2021 видано судовий наказ про стягнення аліментів з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі всіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, які стягувати з 30.08.2021.

З метою виконання вказаного судового наказу останній звернуто до примусового виконання в Заставнівський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області.

Однак, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи працездатною особою, офіційно не працевлаштований, на обліку у Заставнівській районній філії Чернівецького обласного центру зайнятості як шукаючий роботу не перебував та із 01.01.2022 не перебував. Достовірно знаючи із лютого місяця 2022 року про обов`язок зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та будучи обізнаним про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, злісно ухилився від сплати встановлених рішеннями суду коштів на утримання дитини. Зазначене призвело до виникнення заборгованості в сумі 47 773 грн, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) ОСОБА_6 , скоївши кримінальний проступок передбачений ст. 164 ч. 1 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 за наведених вище обставин свою вину в пред?явленому обвинуваченні визнав частково, не визнав обставин вчинення кримінального правопорушення та показав наступне. Підтвердив, що дійсно перебував у шлюбі з потерпілою ОСОБА_4 . В шлюбі у них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розлучення суд видав наказ про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та йому про цей факт було відомо. З лютого 2022 року він не сплачував аліменти, оскільки працював неофіційно та не мав стабільних заробітків. В подальшому він отримав травму та взагалі деякий час не працював. Після того, він займався збором яблук, однак аліменти продовжував не платити. Лише одного разу він приїхав до сина на день народження та купив йому подарунки. В подальшому його мобілізували та відправили на військову службу де він отримував грошові кошти та двічі пересилав потерпілій. На даний час виконавчою службою його рахунок заблокований та він не має можливості сплатити борг. Щодо перебування на військовій службі, то вказав, що наразі він проходить службу, однак самовільно залишив військову частину. Відносно виду покарання, то просив його суворо не карати.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , часткове оспорення фактичних обставин справи, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена належними та допустимими доказами наданими стороною обвинувачення, які були предметом безпосереднього дослідження в судовому засіданні.

Так вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується показами потерпілої та свідка.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що вона з обвинуваченим перебувала в шлюбі. У них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина - син ОСОБА_7 . У вересні 2021 року судом винесено наказ про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 аліментів на її користь на утримання спільної дитини. Незважаючи на це, останній жодним чином не приймав участі в утриманні та вихованні дитини. Аліменти за рішенням суду не сплачував. Зі свого боку вона жодним чином не чинить перешкоди для виконання ним батьківських обов`язків. Станом на сьогоднішній день борг по сплаті аліментів не погашено. Щодо покарання, то просила суд застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суворе покарання.

Свідок ОСОБА_8 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що вона проживає окремо від сина. Їй відомо про необхідність сплати аліментів сином на користь потерпілої для утримання спільного сина. Однак, обвинувачений ОСОБА_5 , зловживає алкогольними напоями, не має постійного місця роботи. У зв`язку з цим він не виконував рішення суду.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується також наступними письмовими доказами кримінального провадження.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розсувань від 05.11.2022 (а. с. 1) щодо реєстрації кримінального провадження за заявою потерпілої ОСОБА_5 .

Зокрема з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.11.2022 року (а.с. 7) вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 звернулася із заявою в якій вказала, що її колишній чоловік ОСОБА_5 відповідно до судового наказу в період часу з серпня 2021 року не сплачує встановлені судом аліменти на спільну дитину. Заборгованість складає 47773,5 грн.

Відповідно до судового наказу від 21.09.2021 (а.с. 16) виданого Заставнівським районним судом Чернівецької області, з обвинуваченого ОСОБА_5 стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі всіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, які стягуються з 30.08.2021

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04.11.2022 (а. с. 19) боржника ОСОБА_5 , то останній станом на 04.11.2022 становить 47773,50 грн.

Згідно повідомлення ГУ ДПС у Чернівецькій області від 29.11.2022 (а.с. 39-40) обвинувачений ОСОБА_5 не перебував на обліку в органах ДПС у Чернівецькій області як фізична особа-підприємець, не є керівником чи засновником суб`єктів господарювання, що перебувають на обліку в ГУ ДПС.

Крім того, згідно відповіді Заставнівської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості від 25.11.2022 (а.с. 42) обвинувачений ОСОБА_5 не звертався в період часу з 01.01.2022 по 24.11.2022 та не перебував на обліку з метою пошуку роботи.

Відповідно до відповіді відділу №2 (м. Заставна) УПтСЗН Чернівецької РВА від 24.11.2022 обвинувачений ОСОБА_5 не перебував на обліку як одержувач державних соціальних допомог та компенсацій.

Відносно отриманої обвинуваченим ОСОБА_5 травми, то вказана обставина підтверджується відповідним листом закладу охорони здоров`я від 29.11.2022 (а.с. 50). З нього вбачається, що останній звернувся на приймально-діагностичне відділення 01.06.2022. Оглянутий лікарем та встановлено діагноз: рвана рана лівої кисті. Проведено хірургічну обробку рани та призначено амбулаторне лікування.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності (а.с. 57), то за обвинуваченим ОСОБА_5 не зареєстровано жодного об`єкта нерухомого майна.

З інформації Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Чернівецькій області від 28.11.2022 (а.с. 58) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 за кордон не виїжджав, оскільки не значиться в міжвідомчій підсистемі «АРКАН».

Судом також досліджено матеріали виконавчого провадження, яке відкрито на підставі заяви потерпілої ОСОБА_4 як стягувача (а.с. 60-69). З останнього видно, що державним виконавцем вживалися всі вичерпні заходи з метою виконання судового наказу.

Даючи оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_5 суд виходить з того, що його дії свідчать про злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду від 21.09.2021 коштів (аліментів) на користь потерпілої ОСОБА_4 на утримання їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_6 . Останній достовірно знав про такий обов`язок, а також наявність судового рішення щодо цього. Разом з тим, не вживав жодних заходів з метою отримання легалізованого прибутку, натомість мав періодичні та нестабільні заробітки.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена та його дії необхідно кваліфікувати за ст. 164 ч. 1 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як вказує законодавець у ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно вимог ст.66 КК України в судовому засіданні не встановлено. Зазначена органом досудового розслідування така обставина як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину в судовому засідання не знайшла свого підтвердження та спростована повністю поведінкою обвинуваченого.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст.67 КК України судом також не встановлено.

Суд, при призначенні покарання оцінив надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, а також всі обставини справи, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку, характеристику особи винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не має постійного місця роботи, військовозобов`язаний та мобілізований до ЗСУ, однак на даний час самовільно залишив військову частину, раніше судимий за умисні корисливі кримінальні правопорушення. Враховується також і думка потерпілої, яка вказала про наявність претензій до обвинуваченого у зв`язку із наявністю боргу по сплаті аліментів та просила призначити йому суворе покарання.

З урахуванням вищевикладеного та обставин справи, стану здоров`я, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, наслідкам, що настали, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 164 ч. 1 КК України, що визнано судом доведеним та призначити покарання у виді арешту строком на три місяці.

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирати, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту.

Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ ОСОБА_1