Справа № 495/1052/24
№ провадження 1-кс/495/305/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого відділення №1 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Петрівка Іванівського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.361 та ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

07.02.2024 слідчий відділення №1 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000008 від 01.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361 та ч.4 ст.185 КК України.

1 - Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

10 листопада 2023 року, приблизно о 15.00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи у користування мобільний телефон ОСОБА_7 , з якою він мав родинні довірливі відносини, та в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , не був завантажений WEB-банкінг «Ощад24», отримавши 10.11.2023 повідомлення про надходження на особовий рахунок ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 22000 гривень, вирішив заволодіти наявними грошовими коштами з банківського рахунку.

За вказаних обставин у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем з метою подальшого особистого збагачення та отримання вигоди у протизаконний спосіб.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, а саме до мобільного телефону, ОСОБА_4 звернувся за допомогою до ОСОБА_8 , який з належного йому мобільного телефону, який мав підключенням до інтернет-мережі, завантажив WEB-банкінг «Ощад 24» (база даних - програмно-апаратичного комплексу банку, що забезпечує здійснення клієнтом операцій по рахунках/картках/вкладах і містить інформацію про клієнта, достатню для його ідентифікації та аутентифікації відповідно до договору), яка згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, та здійснив реєстрацію та вхід до автоматизованої системи віддаленого доступу WEB-банкінгу «Ощад24», ввівши номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який був фінансовим номером до банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 та банківського рахунку НОМЕР_3 клієнта банку ОСОБА_7 , маючи у користуванні мобільний телефон ОСОБА_7 , отримавши код-доступу з автоматизованої системи «Ощадбанку», який надійшов на вказаний мобільний номер, для верифікації номеру телефону та особи клієнта, тим самим здійснив підтвердження, що він є клієнтом банку ОСОБА_7 , таким чином видавши себе за потерпілу.

Підтвердивши особу клієнта, автоматизована система банку надіслала в інтернет-банкінг інформацію про введення паролю для входу, на що ОСОБА_9 за допомогою ОСОБА_8 вигадав та ввів необхідний для входу у WEB-банкінг «Ощад24» пароль, та у подальшому здійснив несанкціонований вхід до особистого кабінету клієнта « ОСОБА_7 » WEB-банкінгу «Ощад24» з належного ОСОБА_8 мобільного телефону.

Таким чином, своїми діями, які виразилися в несанкціонованому втручанні в роботу інформаційної (автоматизованої) системи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , не маючи законного доступу до неї, з метою подальшого дистанційного керування банківським рахунком клієнта банку ОСОБА_7 та проведення всіх фінансових операції від її імені, отримавши при цьому можливість розпоряджатися коштами та функціями електронного платіжного засобу (банківської картки).

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України за ознаками: несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , в період часу з 15:05 годин 10 листопада 2023 року по 11:44 годин 21 грудня 2023 року, під час дії воєнного стану на території держави, який був введений відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, з 26.03.2022 Указ Президента України від 14.03.2022 року №133/2022, затверджений Законом України від 15.03.2022 №2119- ІХ, з 25.04.2022 Указ Президента України від 18.04.2022 року №259/2022, затверджений Законом України від 21.04.2022 №2212- ІХ, з 22.05.2022 Указ Президента України від 17.05.2022 року №341/2022, затверджений Законом України від 22.05.2022 №2263- ІХ, з 23.08.2022 Указ Президента України від 18.08.2022 року №573/2022, затверджений Законом України від 15.08.2022 №2500- ІХ, з 21.11.2022 Указ Президента України від 07.11.2022 року №757/2022, затверджений Законом України від 16.11.2022 №2738- ІХ, з 19.02.2023 Указ Президента України від 06.02.2023 року №58/2023, затверджений Законом України від 11.02.2023 №2915- ІХ, з 20.05.2023 Указ Президента України від 01.05.2023 року №254/2023, затверджений Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ, з 18.08.2023 Указ Президента України від 26.07.2023 року №457/2023, затверджений Законом України від 27.07.2023 №3275-ІХ, переслідуючи єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та особистого збагачення, а саме викрадення грошових коштів належних ОСОБА_7 з її банківського рахунку, відкритому в АТ «Ощадбанк» скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин:

Так, ОСОБА_4 10 листопада 2023 року приблизно о 15:05 годині, діючи умисно, знаходячись у одній із житлових кімнат будинку АДРЕСА_1 , за допомогою ОСОБА_8 , з раніше встановленого на його мобільний телефон мобільного додатку «Ощад24», через систему віддаленого доступу, не маючи ані дійсного, ані передбачуваного права, авторизувався від імені ОСОБА_7 , та перерахував на банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_8 та знаходилась у його розпорядженні грошові кошти у сумі 1950 гривень. Того ж дня, користуючись банківською карткою ОСОБА_8 у банкоматі, розташованому у с. Кулевча Білгород-Дністровського району Одеської області зняв з рахунку грошові кошти у сумі 1900 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_4 , 21 листопада 2023 року, приблизно о 14:51 годині, перебуваючи в одній із житлових кімнат будинку АДРЕСА_1 , за допомогою ОСОБА_8 з мобільного додатку «Ощад 24/7», здійснив вхід у додаток від імені ОСОБА_7 , та в подальшому перерахував на банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_8 та знаходилась у його розпорядженні грошові кошти у сумі 500 гривень. Того ж дня, користуючись банківською карткою ОСОБА_8 у банкоматі, розташованому у с. Кулевча Білгород-Дністровського району Одеської області зняв з рахунку грошові кошти у сумі 500 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Також, ОСОБА_4 , 24 листопада 2023 року, приблизно о 08:50 годині, перебуваючи у невстановленому слідством місці, зателефонував до ОСОБА_8 , та попросив здійснити переказ грошових коштів з мобільного додатку «Ощад 24/7» від імені ОСОБА_7 , на банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_8 та знаходилась у його розпорядженні грошові кошти у сумі 3500 гривень, що останній і зробив цього ж дня о 08:52 годині.

Цього ж дня, ОСОБА_4 , не маючи змоги прибути до ОСОБА_8 особисто, з метою розпорядження грошовими коштами, належними ОСОБА_7 в сумі 3500 гривень, які заздалегідь були перераховані на картковий рахунок ОСОБА_8 , приблизно о 12:00 годині, знаходячись у с. Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, попросив у знайомого ОСОБА_10 номер належної йому банківської картки АТ «Ощадбанк» НОМЕР_5 , яку в подальшому в телефонному режимі надав ОСОБА_8 , та останній здійснив переказ грошових коштів у сумі 3500 гривень. Того ж дня, користуючись банківською карткою ОСОБА_10 у банкоматі, розташованому у с. Кулевча Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_4 зняв з рахунку грошові кошти у сумі 3400 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Далі, ОСОБА_4 , 30 листопада 2023 року, приблизно о 13:50 годині, перебуваючи у невстановленому слідством місці, зателефонував до ОСОБА_8 , та попрохав здійснити переказ грошових коштів з мобільного додатку «Ощад 24/7» від імені ОСОБА_7 , на банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_6 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_11 та знаходилась у її розпорядженні грошові кошти у сумі 3000 гривень, що останній і зробив цього ж дня о 13:56 годині. ОСОБА_11 , отримавши грошові кошти на свою банківську картку, за проханням ОСОБА_4 передала його грошові кошти в сумі 3000 гривень, якими ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_4 , 04 грудня 2023 року, приблизно о 13:50 годині, перебуваючи у невстановленому слідством місці, зателефонував до ОСОБА_8 , та просив здійснити переказ грошових коштів з мобільного додатку «Ощад 24/7» від імені ОСОБА_7 , на банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_5 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_10 та знаходилась у його розпорядженні грошові кошти у сумі 2000 гривень, що останній і зробив цього ж дня о 16:16 годині.

ОСОБА_10 , отримавши грошові кошти на свою банківську картку, за проханням ОСОБА_4 передав йому наявну банківську картку з зазначенням пін-коду до неї, з якої 04.12.2023 року о 16:18 годині ОСОБА_4 у банкоматі, розташованому у с. Кулевча Білгород-Дністровського району Одеської області зняв з рахунку грошові кошти у сумі 2000 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_4 , 09 грудня 2023 року, приблизно о 12:50 годині, перебуваючи у невстановленому слідством місці, зателефонував до ОСОБА_8 , та просив здійснити переказ грошових коштів з мобільного додатку «Ощад 24/7» від імені ОСОБА_7 на банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_7 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_12 та знаходилась у її розпорядженні грошові кошти у сумі 2000 гривень, що останній і зробив цього ж дня о 12:59 годині.

ОСОБА_12 , отримавши грошові кошти на свою банківську картку, за проханням ОСОБА_4 передала йому грошові кошти в сумі 2000 гривень, якими ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_4 , 21 грудня 2023 року, приблизно о 11:40 годині, знаходячись в одній із житлових кімнат будинку АДРЕСА_1 , за допомогою ОСОБА_8 , з мобільного додатку «Ощад 24/7», здійснив вхід у додаток від імені ОСОБА_7 , де в подальшому перерахував на банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_8 та знаходилась у його розпорядженні грошові кошти у сумі 8500 гривень, тим самим заволодів грошовими коштами, які витратив на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

За сукупністю скоєного ОСОБА_9 , підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану та несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Вироком Саратського районного суду Одеської області від 18.10.2013, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено покарання у вигляді - 5 (п`ять) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі.

22.01.2024 засуджений ОСОБА_4 затриманий та доставлений до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор», за адресою: м. Ізмаїл проспект Незалежності, 70.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, платіжною інструкцією, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , протоколами допитів свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , заявами на залучення до кримінального провадження речових доказів - виписок по банківським рахункам ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , постановами про приєднання предметів до провадження як речових доказів.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, а також те, що підозрюваний може вчинити спробу перетину державного кордону і той факт, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам слідчий просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

2 - Позиції сторін.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, зазначив, що стосовно підозрюваного наявний вирок Саратського районного суду, просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначили, що ризики не є обґрунтованими, підозрюваний свою вину у вчиненні кримінального правопорушення заперечував.

3 - Мотивація суду.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.

В рамках кримінального провадження №0000008 06.02.2024 на підставі ст. 276 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт Петрівка Іванівського району Одеської області, громадянину України, освіта середня, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.361 та ч.4 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану та несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у скоєнні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, платіжною інструкцією, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , протоколами допитів свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , заявами на залучення до кримінального провадження речових доказів - виписок по банківським рахункам ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , постановами про приєднання предметів до провадження як речових доказів.

Слідчий суддя наголошує, що на даному етапі досудового розслідування при вирішенні питання про застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу, повноваження слідчого судді обмежуються оцінкою доказів на предмет їх переконливості щодо висновку про можливість вчинення кримінального правопорушення за конкретних обставин та конкретною особою, а отже мова йде виключно про обґрунтоване припущення.

Очевидних невідповідностей змісту повідомлення про підозру ОСОБА_4 вимогам ст. 277 КПК України у судовому засіданні не встановлено.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Дослідивши надані до клопотання матеріали, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_4 протиправних дій, що кваліфікуються за ч.1 ст.361 та ч.4 ст.185 КК України.

3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий чи прокурор.

Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так слідчим у клопотанні було зазначено, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

3.2.1. Переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування. Окрім того, стосовно ОСОБА_4 винесено вирок Саратського районного суду Одеської області від 18.10.2023, яким особу призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

3.2.2. Незаконно впливати на свідків, яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань. Дослідивши доводи сторони обвинувачення слідчий суддя погоджується з існуванням зазначеного ризику.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на свідків, підозрюваного існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

3.2.3. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підозрюваний є особою, що раніше неодноразово притягувала до кримінальної відповідальності, що підтверджується наданими до клопотання матеріалами.

Ймовірність переховування ОСОБА_4 значно зростає, оскільки тяжкість покарання, що йому загрожує в сукупності з обґрунтованістю підозри дають підстави вважати, що він може переховуватися у разі, якщо подальші слідчі дії будуть вказувати на його причетність до зазначеного злочину, з урахуванням усіх обставин слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до абзацу 36 Рішення ЄСПЛ по Справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи можуть виправдано вважати, що такий ризик існує.

Оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зважаючи на те, що особа підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи наявність ризику переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід.

3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У клопотанні слідчим зазначено, а прокурором в судовому засіданні підтверджено, що при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слід врахувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає характеру вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

На думку органу досудового розслідування обирати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження - забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, так як підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

Прокурором зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Під час обрання запобіжного заходу, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також те, що перебуває у молодому віці, зважаючи, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором доведені ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків, знищити або сховати речі та документи, а отже доведена необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики є достатніми та відповідними.

Вирішуючи питання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, керуючись ч.2 ст.197 КПК України, зазначає, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту.

3.4 - Застосування відносно підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Частиною 3 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 07 лютого 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 гривень.

Частиною четвертою ст.182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначенні ОСОБА_4 розміру застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain).

Враховуючи доведені стороною обвинувачення обставини, у випадку внесення застави суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, зважаючи на ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та пов`язану з цим можливість переховуватися від суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження клопотання задовольнити та визначити розмір застави з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого відділення №1 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_22 , подане в рамках кримінального провадження № 0000008 від 01.01.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 06.04.2024 включно.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 вираховувати з моменту взяття під варту, тобто з 07.02.2024 року.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_23 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 07.02.2024 складає 60 560,00 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі Білгород-Дністровського району без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора,який здійснює процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження або суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення;

- здати на зберігання слідчому СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, який здійснює досудове розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1