УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув в судовому засіданні в межах кримінального провадження № 0000526, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2023 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, наразі перебуває у фактичних шлюбних відносинах, неповнолітній дітей не має, працюючого слюсарем по обслуговуванню тепломереж КП «Теплокомуненерго» в м. Олександрія, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 січня 2024 року з визначенням розміру застави в сумі 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) грн.

Учасники судового провадження:

обвинувачений ОСОБА_5

( в режимі відео конференції з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор»)

Захисник ОСОБА_6

( в режимі відео конференції з приміщення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт .

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 січня 2024 року.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що ухвала суду є незаконною та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що заявлені в клопотанні прокурора ризики, передбачені ст. 177 КПК не підтверджені жодним належним доказом та є лише припущенням прокурора.

Стверджує, що судом не взято до уваги, що протягом всього розгляду даного кримінального провадження до 2022 року, він з`являвся на всі судові засідання, коли його належним чином сповіщали.

Наголошує, що має постійне місце проживання, офіційну роботу, позитивні характеристики. Крім того, перебуваючи під вартою він усвідомив наслідки порушення процесуальних обов`язків, та дуже шкодує що не повідомив суд про зміну місця проживання і роботи.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження № 0000526 за обвинуваченням ОСОБА_5 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_5 , раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор послався на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які послужили застосуванню до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, тобто йому пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна .

Обвинуваченому ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, якого він не дотримався. Так, обвинувачений ОСОБА_5 ухилявся від суду, не з`являвся в судові засідання, не виконував процесуальних обов`язків, не повідомляв про зміну свого місця проживання, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

07.03.2023 ОСОБА_5 було затримано та 08.03.2023 доставлено до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області суду, де цього ж дня йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений.

Суд першої інстанції, врахувавши дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якому обвинувачується останній, дійшов правильного висновку про продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України (ризики переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень), які були встановлені при обранні обвинуваченому запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Хоча за твердженнями обвинуваченого, він має міцні соціальні зв`язки, але ця обставина не є достатньою для зміни запобіжного заходу та для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, враховуючи його неналежну процесуальну поведінку в цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а до завершення строку дії попередньої ухвали щодо тримання обвинуваченого під вартою судовий розгляд не може бути завершений, за наявності ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у ць ому випадку застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою, є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також характеру інкримінованого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно обвинуваченого на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати.

Тому, суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: