Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2755/21
Провадження № 1-кп/935/59/24
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку за ч.1 ст.309 КК України, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває зазначене кримінальне провадження. Ухвалою суду від 20.12.2023 продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.02.2024.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому тримання під вартою, зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати. Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок та умисний тяжкий злочин, міра покарання за який передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років; утриманців не має, не одружений, не працює, міцні соціальні зв`язки відсутні, а тому може становити небезпеку для суспільства, а саме вчинити новий злочин, переховуватись від суду, перешкоджати встановленню істини у справі, чинити тиск на свідків.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо заявленого клопотання, просить обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 вважає клопотання прокурора необґрунтованим, а ризики, передбачені ст..177 КПК України, прокурором недоведеними, звертає увагу на тривалість тримання обвинуваченого під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Цією ж нормою на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За ч.ч.1, 2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом враховуються обставини, передбачені ст..178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та дані, які його характеризують і можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до практики національних судів та Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, тому може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу, суд враховує:

- особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, відповідно до положень ст.89 КК України, має постійне місце проживання, не працює, утриманців не має, не одружений.

- суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , які, відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком та тяжким злочином, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим , передбачає позбавлення волі за найтяжчий з них;

- високу ймовірність ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від суду та можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, наприклад, неявкою у судові засідання, ризик чого є реальним.

При цьому, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у випадку визнання його винуватим, не є ризиком, передбаченим ст.177 КПК України, однак, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, що відповідає нормам національного законодавства, зокрема п.2 ч.1 ст.178 КПК України.

У разі обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, існує висока ймовірність переховування його від суду.

При цьому, є важливим, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введений воєнний стан, дія якого продовжена до 13.05.2024. Очевидно, що в умовах, які існують в Україні в обвинуваченого збільшуються можливості для ухилення від суду.

Суд встановив, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися, будь-які стримуючи фактори відсутні, тому тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою є обгрунтованим. Обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, відсутні законні джерела доходів, існують обґрунтовані ризики щодо негативної поведінки обвинуваченого у суспільстві, можливість перешкодити кримінальному провадженню шляхом переховування від суду чи неявкою у судове засідання.

Інформацією щодо незадовільного стану здоров`я та обґрунтованої неможливості подальшого тримання обвинуваченого під вартою суд не володіє.

Віднопідно до п.2 ч.1 ст.183 КПК України суд не визначає розміру застави.

Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про триманння під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.177,178,314,331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 14.04.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1