Справа № 214/3294/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року, слідчий суддя Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі подане представником заявника ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 клопотання про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

18.09.2023 року до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 клопотання про скасування арешту майна.

В обґрунтування зазначеного клопотання представник заявника вказав, що ОСОБА_5 на праві власності належить транспортний засіб марки «Honda», модель «FR-V», легковий загальний універсал-В, номер шасі (кузова, рами) Ј НОМЕР_1 , чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 (до крадіжки авто д.н.з. НОМЕР_3 ), який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 1248, зареєстрований на ОСОБА_6 . Було відкрито кримінальне провадження №0000271 від 26.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. У подальшому зазначений транспортний засіб було вилучено до ВП №№4 КРУП ГУНП у Дніпропетровської області в ході огляду місця події від 26.04.2021 року, а також було вилучено два ключі від цього транспортного засобу та свідоцтво про його реєстрацію. Проведено усі необхідні заходи для розслідування даної кримінальної справи. 03 серпня 2021 року слідчий суддя Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було частково задоволено клопотання про скасування арешту майна, передали власнику ОСОБА_7 на зберігання транспортний засіб марки. Надалі справу передали до Голосіївського управління поліції Голосіївського району. Після звернення до старшого слідчого ОСОБА_8 з`ясувалось, що усі слідчі дії з вказаним авто проведено, але знайти та затримати обвинуваченого не можливо, тож справа буде продовжено. Слідчий не заперечував проти того, щоб ОСОБА_3 володів, користувався та розпоряджався власним авто на власний розсуд. Слідчий надав письмову згоду на проведення реєстрації на ім`я ОСОБА_3 та зняти обтяження. Накладення арешту на майно перешкоджає праву користуват своїм майном, а також те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б вказували на необхідність застосування такого виду арешту майна. Автомобіль втрачає свої робочі якості, приходить до технічного псування, корозія, кузов ржаві. Та і взагалі будь який транспортний засіб не може стояти без роботи. Тож зважаючи на вище викладене представник заявника вважає, що права ОСОБА_3 порушені, вирішити дане питання без ухвали суду не можливо, тому просять суд скасувати арешт на транспортний засіб марки «Honda», модель «FR- ?», легковий-загальний (кузова, рами) Ј НОМЕР_5 , чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 та скасувати арешт, накладений на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з подальшою постановкою/реєстрацією транспортного засобу на імя ОСОБА_3

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 надала клопотання, в якому просить задовольнити клопотання про скасування арешту майна, підтримує його в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі та участі ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно відповіді Голосіївського управління поліції ГУ Нацполіції у м. Києві Національної поліції України № 12246/125/47-2023 від 04.08.2023 року старший слідчий СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві капітан у листі повідомив про те, що всі необхідні слідчі дії з автомобілем HONDA FR-V проведені, що старший слідчий СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві капітан поліції ОСОБА_9 не заперечує проти звернення потерпілого (власника) даного автомобіля ОСОБА_3 до суду з позовом про порушення прав власника рухомого майна для подальшої постановки автомобіля на облік на ім`я ОСОБА_3 .

Окрім того, до матеріалів справи долучені копії свідоцтв про реєстрацію ТЗ автомобілю HONDA FR-V, легковий-загальний (кузова, рами) Ј НОМЕР_5 , чорного кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , та реєстраційним номером НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_3 .

Інших доказів в обґрунтування заявленого клопотання не долучено. Так, судом неможливо встановити ким був накладений арешт на відповідне майно, як і відсутня ухвала про часткове скасування арешту майна на яке посилається заявник та його представник.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст.1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

В силу ст.41 Конституції України та ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, ч.6 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Окрім цього, згідно з ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, суд не має можливості встановити наявність арешту на відповідне майно, оскільки заявник та його представник не довели суду про наявність таких.

Окрім того, відповідно до ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.

Ст. 33 КПК України встановлює, що кримінальне провадження у першій інстанції здійснюють місцеві загальні суди, а також Вищий антикорупційний суд.

Згідно ч.2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Так, кримінальне провадження №0000271 від 26.04.2021 року по справі здійснюється слідчим відділенням Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві Національної поліції України.

Таким чином, розгляд клопотання про скасування арешту має подаватися до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ст. 26 ч.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність на теперішній час підстав для задоволення клопотання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1