Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/139/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Олександрії Кіровоградської області, громадянину України, мешканцю АДРЕСА_1 , засудженого: 28.01.2020 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.289 КК України до 07 років позбавлення волі без конфіскації майна

Відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_8 , який відбуває покарання в державній установі «Петрівська виправна колонія (№49)», звернувся до Петрівського районного суду Кіровоградської області з клопотанням про умовно - дострокове звільнення його від відбування покарання, мотивуючи це тим, що він став на шлях виправлення і своєю поведінкою довів своє виправлення.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2023 року залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 , про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Судове рішення мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_8 характеризується негативно, за весь час відбування покарання допустив п`ятнадцять порушень вимог режиму відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності. Неодноразово поміщався до карцеру та ДІЗО установи. На даний час всі стягнення погашені. Заохочень не має. Не працевлаштований. Безвідповідально ставиться до виконання робіт по благоустрою установи. Участі в організації виховних заходів установи не приймає. Перебуває на профілактичному обліку як особа схильна до членошкідництва.

На думку суду першої інстанції, ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці не повністю довів своє виправлення, не зробив відповідних висновків щодо необхідності зміни своєї поведінки і ставлення до праці, та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою районного суду захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду та ухвали нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_8 .

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що законодавцем не передбачено кількість заохочень та стягнень для умовно-дострокового звільнення, основною вимогою є відбуття 2/3 строку покарання, який ОСОБА_8 вже відбув.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суди в судовому засіданні у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу перебування засудженого в усіх установах виконання покарання.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_8 повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і апеляційний суд.

Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийняті рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення, з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 протягом всього періоду відбування покарання в місцях позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

При вирішенні питання про застосування щодо особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не факт відбування їм встановленій частині покарання, а виправлення засудженого.

Зваживши усі вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, а тому суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 засуджений вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.3 ст.289 КК України до 07 років позбавлення волі без конфіскації майна.

З характеристики на засудженого ОСОБА_8 затвердженою начальником ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)», вбачається, що за весь час відбування покарання допустив п`ятнадцять порушень вимог режиму відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності. Неодноразово поміщався до карцеру та ДІЗО установи. На даний час всі стягнення погашені. Заохочень не має. Не працевлаштований. Безвідповідально ставиться до виконання робіт по благоустрою установи. Участі в організації виховних заходів установи не приймає. Перебуває на профілактичному обліку як особа схильна до членошкідництва.

Крім того, необхідно зазначити про те, що на комісії державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_8 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Також, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності починаючи з 2003 року за умисні злочини. А тому, на думку колегії суддів у разі звільнення його умовно-достроково є висока вірогідність вчинення ним нового злочину.

Отже, колегія суддів погоджується з думкою районного суду що ОСОБА_8 не довів своє виправлення, оскільки характеризується негативно, за час відбування покарання допустив п`ятнадцять порушень режиму відбування покарання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що на даний час поведінка засудженого ОСОБА_8 не свідчить про стабільний процес виправлення та перевиховання, а зміни в світогляді останнього не свідчать, що він не довів своє виправлення, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи апеляції захисника стосовно того, що до ОСОБА_8 можливо застосувати вимоги ст. 81 КК України, колегією суддів не можуть бути задоволено оскільки підставою для звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Однак, з характеристики наявної в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_8 жодним чином не прагне доводити своє виправлення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2023 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2023 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4