Дата документу 30.10.2023 Справа № 317/4667/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/4667/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/639/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 181 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 29 вересня 2023 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого вищу освіту, пенсіонера, керівника Запорізького обласного осередку всеукраїнської громадської організації «Товариство українських офіцерів» та «Центру правового захисту соціально-незахищених верств населення «Довіра», співзасновника Громадської організації «Захисту дітей та інвалідів», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 27 листопада 2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з правом внесення застави у розмірі 207120 грн.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за наступних обставин.

На початку квітня 2023 року через невстановлену в ході досудового розслідування особу до ОСОБА_7 , звернувся ОСОБА_10 з метою отримання консультації з приводу порядку отримання інвалідності за станом здоров`я.

Після розмови з ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , проаналізувавши отриману інформацію, володіючи спеціальними знаннями і навичками, отриманими в результаті виконання обов`язків директора ЗООВГО «Товариство Українських офіцерів та співзасновника ГО «Захисту дітей та інвалідів», розуміючи законодавчу процедуру проходження Медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК), критерії оцінки визначення стану здоров`я, для прийняття рішення про наявність у особи інвалідності, вирішив вчинити кримінальне правопорушення, направлене на одержання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

В ході реалізації свого злочинного умислу, направленого на отримання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, ОСОБА_7 в період часу з квітня 2023 року до 28 вересня 2023 року протягом неодноразових зустрічей та телефонних розмов з ОСОБА_10 запевнив останнього, що у період дії військового стану не можливо отримати інвалідність законним шляхом, без надання неправомірної вигоди, тобто запевнив у необхідності надання йому грошових коштів з метою впливу на медичних працівників, уповноважених на виконання функцій держави та прийняття рішення щодо надання інвалідності ОСОБА_10 .

Внаслідок неодноразового повторення вказаної вимоги ОСОБА_7 , у потерпілого ОСОБА_10 склалося переконання про реальність того, що без передачі ОСОБА_7 грошових коштів отримати інвалідність неможливо. Таким чином ОСОБА_7 висловив вимогу ОСОБА_10 у необхідності передати йому грошові кошти у якості неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

При цьому до вчинення протиправних дій ОСОБА_7 вирішив залучити невстановлених в ході досудового розслідування службових осіб Університетської клініки Запорізького державного медико - фармацевтичного університету, котрі за неправомірну вигоду, без наявності передбачених законом підстав і медичних показань, мали б реальну змогу помістити ОСОБА_10 на стаціонарне лікування і в подальшому скласти і видати йому завідомо підроблені документи, про наявність у нього неіснуючих захворювань, що сприяло б оформленню ОСОБА_10 інвалідності.

В ході реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 25 вересня 2023 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, діючи задля досягнення єдиної мети, направленої на одержання неправомірної від ОСОБА_10 за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, перебуваючи між вул. Чарівна, та вул. 55 бригади у м. Запоріжжя, в ході зустрічі з ОСОБА_10 , повідомив останнього про необхідність проходження фіктивного стаціонарного лікування в Університетській клініці Запорізького державного медико - фармацевтичного університету, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Амосова академіка, 83, за результатами якого ОСОБА_10 мав отримати завідомо підроблені медичні документи, до яких були б внесені завідомо неправдиві відомості, щодо наявності у нього фактично не існуючих захворювань.

При цьому, ОСОБА_7 , оголосив ОСОБА_10 вимогу про необхідність надання йому ( ОСОБА_7 ) неправомірної вигоди у сумі 10 000 гривень, за вплив на службових осіб Університетської клініки Запорізького державного медико - фармацевтичного університету, щодо створення неіснуючих підстав для проходження ОСОБА_11 стаціонарного лікування, а також виготовлення та видачу завідомо підроблених медичних документів, про наявність у останнього не існуючих захворювань, без якого ОСОБА_11 не зможе ані пройти курс стаціонарного лікування у зазначеному медичному закладі, ані отримати медичні документи, необхідні для отримання інвалідності.

28 вересня 2023 року приблизно з 07.00 год. до 08.00 год. ОСОБА_10 , діючи підконтрольно, в межах досудового розслідування кримінального провадження, перебуваючи біля адміністративної будівлі Університетської лікарні Запорізького державного медико - фармацевтичного університету, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Амосова академіка, 83, передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 10000 гривень, купюрами номіналом по 100, 200, 500 гривень, отримавши які, ОСОБА_10 і ОСОБА_7 , за вказівкою останнього направилися безпосередньо до адміністративної будівлі зазначеного медичного закладу, де у невстановленому в ході досудового розслідування кабінеті, невстановленою службовою особою медичного закладу, без будь-яких медичних оглядів і додаткових перевірок ОСОБА_10 був оформлений на стаціонарне лікування.

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи з єдиним умислом, направленим на одержання від потерпілого ОСОБА_10 неправомірної вигоди, вимагав та отримав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у сумі 10000 грн., за вплив на прийняття рішення невстановленою в ході досудового розслідування службовою особою Університетської клініки Запорізького державного медико-фармацевтичного університету, щодо створення неіснуючих підстав для проходження ОСОБА_11 стаціонарного лікування, а також виготовлення та видачу завідомо підроблених медичних документів, про наявність у останнього не існуючих захворювань, які в подальшому могли б стати підставою для оформлення ОСОБА_10 , інвалідності.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаного з вимаганням такої вигоди у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

24 квітня 2023 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України (а.с. 12).

28 вересня 2023 року о 09 год. 54 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 85-87).

28 вересня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України (а.с. 89-92).

Задовольняючи клопотання частково, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, разом з тим враховував особу підозрюваного, що ОСОБА_7 є військовим пенсіонером та факт наявності у нього інвалідності першої групи безстроково, вважав за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього ряду обов`язків, які встановлені ст. 194 КПК України та є доцільними в даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та в разі визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження доцільним покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , передбачені у ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що за обставинами кримінального провадження орган досудового розслідування вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_7 корупційного кримінального правопорушення, яке згідно ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідальність за яке згідно санкції статті передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, з конфіскацією майна, і розуміючи невідворотність кримінальної відповідальності, з метою ухилення від неї, в тому числі можливого покарання у вигляді позбавлення волі, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а наявність у нього постійного місця проживання і стійких соціальних зв`язків не виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не засвідчують відсутність наміру переховування від слідства та суду.

Зазначає, що встановлені під час досудового розслідування обставини дають органу досудового розслідування підстави вважати, що ОСОБА_7 схильний до вчинення кримінальних правопорушень, що в повному обсязі підтверджується матеріалами кримінального провадження, адже останній протягом незначного проміжку часу, діючи умисно, вимагав і заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 , за вплив на тих чи інших службових осіб у сфері медицини, з метою отримання ОСОБА_10 завідомо підроблених медичних документів, до яких були б внесені завідомо неправдиві відомості про неіснуючі у потерпілого захворювання.

Звертає увагу на те, що згідно довідки з бази даних АРМОР і пояснень ОСОБА_7 в ході його затримання в порядку ст. 208 КПК України, останній вже був притягнутий до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з одержанням неправомірної вигоди, а саме злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України.

Крім того вказує, що встановлені під час досудового розслідування обставини дають органу досудового розслідування підстави вважати, що в ході вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 залучив до своєї злочинної діяльності ряд службових осіб медичних закладів приватного і державного сектору, на яких останній шляхом вимагання і одержання неправомірної вигоди від потерпілого міг впливати за для отримання завідомо підроблених офіційних документів щодо наявності неіснуючих медичних захворювань. Враховуючи стислість строків наданих органу досудового розслідування для звернення з клопотанням про обрання запобіжного заходу підозрюваному, вищезазначені особи на теперішній час не встановлені і не допитані за обставинами події вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що дає підстави вважати, що в разі обрання останньому більш м`якого запобіжного заходу ані ж його тримання під вартою, останній, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може вплинути на свідків, інших можливих підозрюваних і шляхом вмовляння останніх до надання неправдивих показів завадити встановленню істини у кримінальному провадженні або ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що в повному обсязі підтверджується матеріалами кримінального провадження, адже останній протягом незначного проміжку часу, діючи умисно, вимагав і заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 , за вплив на тих чи інших службових осіб у сфері медицини, з метою отримання ОСОБА_10 завідомо підроблених медичних документів, до яких були б внесені завідомо неправдиві відомості про неіснуючі у потерпілого захворювання.

Зауважує, що в матеріалах, доданих до клопотання були наявні відомості про отримання грошових коштів у якості неправомірної вигоди ОСОБА_7 від ОСОБА_10 у період час з квітня 2023 до 28 вересня 2023 року, які ще не були інкриміновані підозрюваному, однак підтверджують, що отримання неправомірної вигоди було систематичним за вказаний період.

Крім того вказує, що слідчим суддею не прийнято до уваги той факт, що при затриманні ОСОБА_7 при ньому був виявлений також пакет медичних документів на третю особу - ОСОБА_12 , який на теперішній час не встановлений та не перевірено можливість отримання неправомірної вигоди ОСОБА_7 і від ОСОБА_12 також за оформлення фіктивних медичних документів.

Вважає, що висновок слідчого судді про недоведеність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України належним чином не вмотивований.

Вказує, що слідчий суддя жодним чином не мотивував неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а посилання на те, що підозрюваний є військовим пенсіонером не є підставою для відмови в обранні вказаного запобіжного заходу, а виходячи з інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення наявність інвалідності у останнього та достатність підстав для оформлення цієї інвалідності слід перевірити слідчим шляхом.

Зазначає, що на теперішній час на території м. Запоріжжя діє комендантська година, відповідно до встановлених обмежень будь-якій особі не можна покидати житло в період часу з 00.00 год. до 05.00 год., а тому обраний слідчим суддею запобіжний захід є по суті особистим зобов`язанням.

Також зауважує, що слідчий суддя не поклав обов`язок здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Крім того вказує, що слідчий суддя в порушення вимог ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України не в повній мірі надав оцінку наявності обумовлених ризиків при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та обрав відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати житло з 22 год. до 6 год., що є м`яким запобіжним заходом у вказаній ситуації та не зможе у повній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу та вказала, що на досудовому слідстві продовжується пошук свідків, на яких підозрюваний може вплинути. Зазначила, що у ОСОБА_7 було вилучено велику кількість грошових коштів, походження яких він не зміг пояснити.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються лише на припущеннях. Зазначив, що підозрюваний не має закордонного паспорту, порушень щодо виконання покладених на нього обов`язків не допускає та з 29 вересня 2023 року його жодного разу не викликали до слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що не допускає порушень покладених на нього обов`язків. Зазначив, що його вже 5 разів перевіряли вночі співробітники поліції та він кожного разу з`являється за викликами до суду та слідчого.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, оскільки у даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними доказами, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім цього, колегія суддів враховує наявність ризиків у кримінальному провадженні, існування яких зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Разом з цим, дослідивши матеріали провадження в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено, що застосування щодо запобіжного заходу вигляді домашнього арешту буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, обставини вчинення злочину, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 є пенсіонером, керівником Запорізького обласного осередку всеукраїнської громадської організації «Товариство українських офіцерів» та «Центру правового захисту соціально-незахищених верств населення «Довіра», співзасновником Громадської організації «Захисту дітей та інвалідів», має постійне місце проживання та має інвалідність 1 групи (а.с. 105).

Крім того, колегія суддів додатково приймає до уваги і той факт, що після застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній дотримується процесуальних обов`язків та будь-яких протиправних дій, які б перешкоджали здійсненню кримінального провадження не вчиняє, від органу досудового розслідування не переховується, на виклики слідчого з`являється, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного ОСОБА_7 на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту.

Посилання прокурора на тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, наявність обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не впливають у даному випадку на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , оскільки така міра запобіжного заходу в силу існуючих обставин, що мали місце як під час розгляду клопотання слідчого, так і в суді апеляційної інстанції, не дають законних підстав для її застосування.

Крім того, на підтвердження своїх вимог щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначає про можливий вплив ОСОБА_7 на свідків у даному кримінальному провадженні.

Так, вказаний ризик незаконного впливу на свідків, колегія суддів вважає цілком доведеним, адже зазначені в клопотанні слідчого обставини дають підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на встановлених або потенційних свідків з метою зміни раніше наданих чи відмови від надання свідчень, разом з тим застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, із покладенням на нього обов`язку утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні значно знищує настання такого ризику.

Також посилання прокурора на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на думку колегії суддів носять не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту його існування на теперішній час апеляційному суду не надано. З цих підстав, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, з чим погоджується і апеляційний суд про відсутність існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Щодо доводів про те, що слідчим суддею не було покладено на підозрюваного такого обов`язку як здати на зберігання відповідним органам паспорту для виїзду за кордон та інших документів, що дають право на виїзд з України, то слід зазначити, що відомостей про наявність у ОСОБА_7 таких документів матеріали клопотання не містять, а тому покладення такого обов`язку є в даному випадку недоречним.

Більш того, у судовому засіданні апеляційного суду захисник зазначив про відсутність у підозрюваного паспорту для виїзду за кордон та прокурором цей факт не було спростовано.

Щодо посилання прокурора на встановлення на території м. Запоріжжя комендантської години, що вказує на те, що застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є по суті особистим зобов`язанням, то вони не можуть свідчить про необґрунтованість прийняття слідчим суддею судового рішення.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого Запорізького районного суду Запорізької області від 29 вересня 2023 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 27 листопада 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4