Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7844/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 23.08.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, вилучене 14.08.2023 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме грошові кошти - купюри (банкноти) номінальною вартістю по 100 доларів США в загальній кількості 103 шт. за наступних серій та номерів: РК 86734075С, LB25012717J, LL36936966E, LD90761888C, LB61477116J, LB9996951, PD41743887C, РА36567464В, PD41743895C, LF96920824A, LB33522414A, LB61477122J, LB93246143K, LK44887821B, МВ72726658А, HL10510477F, КВ05400270В, HB33898675G, HD12482621B, LE02982533A, PF29145754L, LJ64769676B, PE22564679D, PF21614024I, PF86272953E, LB97521792K, PK60088654D, РЕ09996400Е, PB36200788D, LB35715444C, АВ31557443М, РК52543561В, LL70186802A, ВІ00333521А, KF64956805A, KF05079604B, РВ10282642С, LI94419542A, MF50547314F, LK43048586F, FB34720843B, CB13067985F, FF75200976B, КВ21203659С, НВ51606873Н, КВ94662315Н, НН01588327В, KF31764536D, HE45249743D, КЕ75012907А, ВП5223942А, НЕ44667324В, AL96336699B, АВ16112774А, LF08449353L, LE96415923D, KB43070775J, KB22027111G, КВ29807428В, KB87163527N, FB25167606C, КВ56857242В, КВ01663935А, HB01014914J, KF50561720A, HJ68788323A, KB35219519J, KF41751518C, CB40998481F, НС48374649В, FL68510277C, LG13587904A, РВ17034913Н, РВ17034912Н, HL77350872F, НВ025948442В, HF13413356B, МВ47851562С, PL95096286C, РВ24192355В, LK03117646В, LB66848627H, LB61865524C, LA18449495C, КВ33833371В, LA17335838C, FG72770642A, КВ29944282Е, КВ35140707С, HL57496166G, LJ64769677B, КВ50752329В, HB65209807D, СВ24122935В, LC08980619A, KB70376431G, LB173415690, РВ25951110Н, РЕ16341636А, РВ19013525І, LF16622844C, МЕ52855719А, PB96219620N, купюри номіналом 50 доларів США в кількості 2 шт. за наступних серій та номерів: MB03892577D, MB06898718D, купюри номіналом 1 долар США в кількості 7 купюр за наступних серій та номерів: L68117517N, L68117534N, Е93708510А, В38522361К, L90762914I, Е43218378А, G94073544H.

У задоволенні клопотання в частині накладення арешту на банківські картки АТ КБ «Приват банк» у кількості 3 шт. за реквізитами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі з доповненнями адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області, та зобов`язати останнього повернути ОСОБА_9 усі грошові кошти, які були вилучені під час проведення 14.08.2023р. обшуку за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, зазначає, що як вбачається із матеріалів кримінального провадження обшук за місцем проживання ОСОБА_9 14.08.2023 був проведений без ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим, виходячи із вимог ст.16 КПК, ч.2 ст.168 КПК та ч.7 ст.236 КПК усі грошові кошти, які у процесі проведення цієї слідчої дії були вилучені, відносяться до тимчасово вилученого майна. В свою чергу, клопотання слідчого про накладення на них арешту надійшло до Корольовського райсуду м.Житомира на наступний день тобто 15.08.2023, тому слідчий суддя вправі був виключно в термін не пізніше 72 год, із дня надходження до суду клопотання слідчого постановити ухвалу про накладення на них арешту. В той же час, як видно із змісту оскаржуваної ухвали вона була постановлена слідчим суддею 23.08.2023, тобто через 5 днів після спливу встановленого ч.6 ст.173 КПК строку (який закінчився 18.08.2023), тому слідчий суддя був зобов`язаний постановити ухвалу про повернення майна власнику ОСОБА_9 , як це прямо передбачено ч.6 ст.173 КПК України. При цьому, слідчий суддя повністю проігнорував доводи сторони захисту про неможливість розгляду клопотання слідчого після спливу визначеного цією нормою Закону строку, як і не спростував наведені стороною захисту доводи та не навів жодного обґрунтування можливості розгляду ним клопотання слідчого після спливу визначеного ч.6 ст.173 КПК строку. Також, слідчий суддя не переконався в достатності доводів клопотання слідчого, як і не перевірив їх належно. Вважає, що фактично єдиною підставою для накладання арешту є той факт, що арештовані кошти являються речовими доказами у провадженні, хоча слідчий в судовому засіданні повідомляв, що лише 3-и купюри по 100 доларів США є речовим доказом, та просив накласти арешт тільки на ці 3-и купюри, а на решту ж накласти арешт за можливої конфіскації при призначенні покарання. Однак, слідчий суддя наклав арешт на всі грошові кошти вилучені під час проведення обшуку в приміщенні ОСОБА_11 з метою збереження речових доказів, що є незаконним. Крім того, слідчий суддя належно не перевірив обґрунтованість підозри ОСОБА_11 , на підтвердження якої слідчий і прокурор не надав жодного доказу. При цьому, слідчий суддя взагалі не перевірив наявність та не досліджував докази винності останньої у інкримінованих кримінальних правопорушень. Звертає увагу і на те, що слідчий у клопотанні не зазначив розмір отриманої неправомірної вигоди, не зазначено цей розмір і у висунутій підозрі ОСОБА_11 . В свою чергу, слідчий суддя не врахував позицію сторони захисту відносно того, що ОСОБА_11 не є службовою особою у розумінні ч.3 ст.18 та примітки 1 до ст.364 КК України, тобто не є суб`єктом інкримінованих їй злочинів.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

З матеріалів провадження убачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано не в повному об`ємі.

Так, як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно, в провадженні СУ ГУНП України в Житомирській області перебуває кримінальне провадження за №0000001 від 25.04.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.3 ст.332 КК України.

В межах досудового розслідування вище зазначеного кримінального провадження, 14.08.2023 старшим слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 проведено невідкладний обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено грошові кошти, та банківські картки, зазначені в протоколі обшуку від 14.08.2023.

14.08.2023 постановою слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000001.

15.08.2023 слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене під час проведеного обшуку від 14.08.2023 за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами судового розгляду слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.

При цьому, до клопотання слідчим додано: витяг з ЄРДР з якого убачається, що 25.04.2023 було зареєстровано кримінальне провадження №0000001 (а.п.5); протокол обшуку від 14.08.2023 за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.6-6-10); постанову слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 від 17.08.2023 про визнання речей вилучених в ході обшуку речовими доказами у кримінальному провадженні №0000001 (а.п.11-14); протоколи затримання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (а.п.16-23); протоколи допитів свідків (а.п.24-27, 57-66); протоколи проведення негласних слідчих дій про результати контролю за вчиненням злочину (а.п.28-56) інші матеріали досудового розслідування.

Як встановлено апеляційним судом, у відповідності до матеріалів провадження, 14.08.2023 органом досудового розслідування, на підставі ч.3 ст.233 КПК України, у порядку невідкладності проведено обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучені грошові кошти та банківські картки. 15.08.2023 слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно вилучене обшуку від 14.08.2023 за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 . (а.п.1-4), яке отримано судом того ж дня - 15.08.2023, тоді ж проведено атоматизований розподіл судової справи (а.п.68), відповідно призначено судовий розгляд клопотання на 17.08.2023 з повідомленням всіх учасників провадження, у тому числі й сторону захисту (а.п.70). У зв`язку з неявкою учасників 17.08.2023 провадження було відкладено на 18.08.2023 (а.п.91). 18.08.2023 за клопотанням сторони захисту (а.п.72) відкладено на 23.08.2023. 23.08.2023 відбувся судовий розгляд провадження за участі учасників цього провадження, за результатами якого постановлено оскаржуване рішення (а.п.82-88).

Таким чином, розгляд клопотання органу досудового розслідування, судом першої інстанції проведено у порядок та спосіб визначеним КПК України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що строк розгляду слідчим суддею клопотання слідчого формально дійсно виходить за процесуальні межі визначені ст.172 КПК України, однак, це було викликано об`єктивними причинами - забезпеченням процесуального права сторони захисту на участь у розгляді клопотання слідчого про арешт майна та не є тією обставиною для визнання цього факту істотним порушенням кримінального процесуального закону, що слугувало б підставою для скасування оскарженої ухвали.

З урахуванням цього, апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування та слідчим суддею фактично дотримані відповідні вимоги КПК України, передбачені Главами 16 та 17 цього кодексу.

Одночасно, слід зауважити, що всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Апеляційні посилання захисника в цій частині є безпідставними.

Разом з цим, за результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження встановлено, що слідчим суддею належно не перевірено майно, на яке орган досудового розслідування просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження.

Так, як вбачається з клопотання слідчого, останній просив накласти арешт на грошові кошти - купюри (банкноти) номінальною вартістю по 100 доларів США в загальній кількості 103 шт., купюри номіналом 50 доларів США в кількості 2 шт., купюри номіналом 1 долар США в кількості 7 купюр за відповідних серій та номерів.

При цьому, у відповідності до копії протоколу огляду та вручення грошових коштів від 08.08.2023 (перебуває в матеріалах провадження), відповідній особі видано для проведення слідчих дій у вище зазначеному кримінальному провадженні грошові кошти номінальною вартістю по 100 доларів США в загальній кількості 10 шт. за відповідних серій та номерів.

За результатами проведення обшуку 14.08.2023 за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено грошові кошти - купюри (банкноти) номінальною вартістю по 100 доларів США в загальній кількості 103 шт., однак, серія та номери купюр по 100 доларів США (виданих для проведення слідчих дій) збіглися з серію та номером купюр номінальною вартістю по 100 доларів США (вилучених в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_9 ) лише в 3-х купюрах.

В свою чергу, посилаючись у клопотанні, що вилучене майно грошові кошти є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000001 від 25.04.2023 та наявні підстави, передбачені ст.170 КПК України, для його арешту, слідчий та прокурор, який погоджував клопотання, повинні були зібрати і надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

Між тим, жодних доказів того, що вилучене майно в частині купюр номінальною вартістю по 100 доларів США в загальній кількості 100 шт. (які не були задіяні в ході негласних слідчо розшукових заходах), купюри номіналом 50 доларів США в кількості 2 шт., купюри номіналом 1 долар США в кількості 7 купюр та є предметом та доказом у даному кримінальному провадженні, в матеріалах провадження не міститься. Не приведені такі докази і в клопотанні слідчого, що свідчить про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування щодо процесуальної необхідності накладення арешту на всі грошові кошти вилучені в ОСОБА_9 , виходячи з підстав накладення такого арешту, що визначені в клопотанні слідчого.

Так, з аналізу змісту матеріалів, долучених до клопотання слідчого вбачається, що фактично відсутні будь-які докази на його обґрунтування та підтвердження того, що грошові кошти - купюри (банкноти) номінальною вартістю по 100 доларів США в загальній кількості 100 шт. (крім тих, що зазначені в протоколі огляду та вручення грошових коштів від 08.08.2023), купюри номіналом 50 доларів США в кількості 2 шт., купюри номіналом 1 долар США в кількості 7 купюр набуті кримінально - протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як слідує зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно, так і згідно оскарженої ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на грошові кошти, вилучені за місцем проживання ОСОБА_9 , був лише п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою збереження речових доказів.

Разом з тим, слідчим у клопотанні не було доведено необхідність накладення арешту на вище зазначені купюри, вилучені з метою збереження речових доказів, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речових доказів. Клопотання слідчого в контексті мотивації необхідності накладення арешту на вище зазначене майно є безпідставним, оскільки за своїм змістом містить лише формальне посилання на норми закону без підтвердження такої необхідності відповідними доказами.

Вилучене майно - грошові кошти (банкноти) номінальною вартістю по 100 доларів США в загальній кількості 100 шт. (крім тих, що зазначені в протоколі огляду та вручення грошових коштів від 08.08.2023), купюри номіналом 50 доларів США в кількості 2 шт., купюри номіналом 1 долар США в кількості 7 купюр, на переконання апеляційного суду, не відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до ст.132 КПК України, слідчим не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином не оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 23.08.2023, в частині накладення арешту на грошові кошти, є незаконною та підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом в цій частині нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на грошові кошти купюри (банкноти) номінальною вартістю 100 доларів США лише в кількості 3 штуки за наступних серій та номерів: ВІ00333521А, KF64956805A, ВІ15223942А, вилучені 14.08.2023 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Виключно в цій частині, як вважає апеляційний суд, доводи та підстави накладання арешту на майно викладені в клопотанні слідчого, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту доказами на підтвердження того, що обмеження прав власників та користувачів співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.

Таким чином, апеляційна захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 23.08.2023 в частині накладення арешту на грошові кошти вилучені 14.08.2023 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , - скасувати.

В цій частині постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на грошові кошти купюри (банкноти) номінальною вартістю 100 доларів США в кількості 3 штуки за наступних серій та номерів: ВІ00333521А, KF64956805A, ВІ15223942А, вилучені 14.08.2023 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В накладенні арешту на інші вилучені грошові кошти відмовити.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :