ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/9728/23 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/61/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представників власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 та представника власника майна ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000867 від 28 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, про арешт майна -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000867 від 28.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

В ході досудового розслідування органом досудового розслідування встановлено, що службовими особами Міжрайонної Шевченківської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» за місцем роботи, за адресою: м.Харків, вул. Новгородська, 4, налагоджено протиправну схему з отримання неправомірної вигоди за встановлення статусу інваліда громадянам України. Встановлено, що до складу комісії Міжрайонної Шевченківської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» входить лікар-терапевт експерт ОСОБА_10 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

31.10.2023 року проведено огляд місця події за адресою:

АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено автомобіль марки Skoda Octavia A5 Ambiente, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник якого склав заяву на надання дозволу про огляд вказаного автомобілю. В ході огляду виявлено та вилучено речі та документи відповідно до опису протоколу про огляд.

Вилучені під час проведення огляду предмети та документи оглянуті та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

24.11.2023 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке було виявлено та вилучено в ході проведення огляду 31.10.2023 року відповідно до переліку зазначеному в протоколі огляду.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що метою накладання арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2023 року клопотання про арешт майна задоволено.

Суд вирішив накласти арешт на належне ОСОБА_10 майно шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, що вилучене 31.10.2023 року в ході огляду автомобілю Skoda Octavia A5 Ambiente реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме на:

-паперовий конверт білого кольору із надписом на ньому рукописним текстом ручкою синього кольору: «Гриценко ІІ (на 2г?)», в якому знаходяться грошові кошти в суммі 500 доларів США, купюрами по 100 доларів США у кількості 5 шт.;

-паперовий конверт білого кольору, в якому знаходяться грошові кошти в сумі 20000 гривень, купюрами по 500 гривень у кількості 40 шт.;

-паперовий конверт білого кольору, в якому знаходяться грошові кошти в сумі 10000 гривень, купюрами по 500 гривень у кількості 20 шт.;

-паперовий конверт білого кольору, в якому знаходяться грошові кошти в сумі 20000 гривень, купюрами по 500 гривень у кількості 40 шт.;

-індивідуальну програму №1893 на 2 арк. та довідку до акту огляду МСЕК №309068 на 1 арк. на ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-індивідуальну програму №1883 на 2 арк. та довідку до акту огляду МСЕК №309058 на 1 арк. на ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-медичні документи на ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: ЕКГ на 1 арк., заяви від 05.10.2023, 09.10.2023 про огляд у Шевченківській МСЕК на 2 арк., направлення на МСЕК №711 із додатком на 5 арк., висновки спеціаліста на 8 арк., виписка №9.14882 на 1 арк., виписка №9.11953 на 1 арк., виписка №2046 на 1 арк., результати медичних досліджень на 14 арк., виписка б/н на 2 арк., рецензія на амбулаторну карту б/н на 1 арк., план реабілітаційних заходів на 3 арк., повідомлення про рішення МСЕК на 1 арк., копія тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 на 1 арк., копія паспорту та податкового номеру на 2 арк.;

-медичні документи на ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: індивідуальна програма №27 на 2 арк., ЕКГ на 1 арк., довідка до акта огляду МСЕК №319969 на 1 арк., заява від 09.10.2023 про огляд у Шевченківській МСЕК на 1 арк., направлення на МСЕК №866 із додатками на 6 арк., висновок спеціаліста на 1 арк., виписка №2234 на 1 арк., виписка №1465 на 1 арк., виписка №647 на 1 арк., виписка №ІХ- на 1 арк., виписка б/н на 1 арк., результати медичних досліджень на 3 арк., план лікувально-оздоровчих заходів на 1 арк., план реабілітаційних заходів на 2 арк.; повідомлення про рішення МСЕК на 1 арк., копія паспорту та податкового номеру на 3 арк.

-медичні документи на ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: ЕКГ на 1 арк., направлення на МСЕК №482 із додатками на 5 арк., висновок спеціаліста на 1 арк., результати медичних досліджень на 3 арк., виписка №8557 на 2 арк., виписка №2041 на 1 арк., виписка №9.14391 на 1 арк., виписка №9.9923 на 1 арк., виписка №2698 на 1 арк., виписка №б/н на 2 арк., рецензія на амбулаторну карту №б/н на 1 арк., план реабілітаційних заходів на 3 арк., повідомлення про рішення МСЕК на 1 арк., копія паспорту, податкового номеру, трудової книжки та витяг про реєстрацію ФОП на 4 арк.;

-медичні документи на ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: направлення на МСЕК №553 із додатками на 3 арк., виписка №7401 на 2 арк., висновок спеціаліста №77066 на 1 арк., виписка №4507 на 2 арк., результати медичних досліджень на 4 арк., план реабілітаційних заходів на 2 арк., виписка №б/н на 1 арк., рецензія виходу на інвалідність на 1 арк., повідомлення про рішення МСЕК на 1 арк., копія паспорту, податкового номеру, трудової книжки та військового квитка на 11 арк.

Місце зберігання арештованого майна визначено за органом досудового розслідування - СУ ГУНП в Харківській області.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначає, що прокурором було пропущено строк звернення до суду з клопотанням про арешт майна, а також прокурором не було підтверджено свої повноваження у кримінальному провадженні.

Вказує, що вилучені грошові кошти є власністю сім`ї ОСОБА_9 та прокурором не надано жодних доказів того, що вилучені грошові кошти здобуті внаслідок протиправної діяльності.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначає, що прокурором було пропущено строк звернення до суду з клопотанням про арешт майна, а також прокурором не було підтверджено свої повноваження у кримінальному провадженні.

Вказує, що вилучені грошові кошти є власністю сім`ї ОСОБА_10 та слідчим суддею не було витребувано та не було оглянуто відеозапис проведеного огляду, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідь судді, доводи представників власників майна на підтримання вимог апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вимог апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно до ч. ч. 1, 6, 7 ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Якщо відповідну дію належить вчинити в суді або в органах досудового розслідування, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цих установах. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час.

Частина 1 статті 117 КПК України зазначає, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Пропущений строк у кримінальному провадженні, що здійснюється з урахуванням особливостей, визначених статтею 615 цього Кодексу, може бути поновлений, якщо заінтересована особа подала клопотання не пізніше 60 днів з дня припинення чи скасування воєнного стану.

Відповідно до позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, висловленої в ухвалі від 26.08.2020 у справі № 760/18778/18, провадження № 51-421км20, «Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені». З огляду на зазначене, слідчий суддя робить висновок, що поновити строк можливо лише у тому випадку, коли наведені достатні підстави (переконливі аргументи) поважності причин пропуску такого строку, а також їх належне підтвердження.

Як убачається з матеріалів провадження та як було встановлено слідчим суддею, майно, на яке просить накласти арешт прокурор, було вилучене 31 жовтня 2023 року під час проведення огляду на підставі добровільної згоди власника. Відсутність в протоколі огляду зазначення конкретного часу вилучення майна не може свідчити про неможливість визначення часу такого вилучення, оскільки в протоколі зазначений час початку та час закінчення проведення слідчої дії (13 година 16 хвилин та 14 година 09 хвилин відповідно), отже є всі підстави вважати, що майно було вилучене в період часу з 13 години 16 хвилин по 14 годину 09 хвилин, що є достатнім для обрахунку строку звернення з клопотанням до суду.

Як було встановлено слідчим суддею із матеріалів справи № 953/9728/23, провадження № 1-с/953/8604/23, вперше клопотання про арешт майна було подано до суду 01 листопада 2023 року о 12 годині 50 хвилин, тобто у визначений ч.5 ст.171 КПК України строк (навіть, якщо його обчислювати з моменту початку проведення слідчої дії - огляду).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду від 02.11.2023 року клопотання повернуто прокурору та встановлено строк 72 години для усунення недоліків, копія ухвали отримана прокурором 06 листопада 2023 року о 15 годині 30 хвилин.

07 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку клопотання про арешт майна було направлене до суду, яке отримано судом 10 листопада 2023 року, про що вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 13 листопада 2023 року, якою клопотання повернуто прокурору та встановлено строк для усунення недоліків 72 години з моменту отримання копії ухвали. Копія ухвали отримана прокурором 23 листопада 2023 року о 16 годині 50 хвилин.

Дане клопотання про арешт майна подано прокурором до суду засобами поштового зв`язку 24 листопада 2023 року.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що оскільки прокурором ухвалу слідчого судді від 13.11.2023 року отримано лише 23.11.2023 року, що підтверджується відповідними доказами, наявними в матеріалах судової справи, а також того, що ним вжито невідкладних заходів до її виконання, то процесуальний строк для звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна є таким, що пропущений із поважних причин та підлягає поновленню, а клопотання прокурора у цій частині задоволенню.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, недотримання строку, встановленого нормами ч.5 ст.171 та ч.6 ст.173 КПК України, не віднесено законодавцем до підстав для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.113 КПК України процесуальні строки визначено як встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Оскільки за своєю юридичною природою процесуальні дії або утримання від них виступають засобом реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників правовідносин, то й процесуальні строки поділяються на строки реалізації права та строки виконання обов`язку. Їх недотримання спричиняє різні правові наслідки.

Закінчення строків реалізації права призводить до втрати можливості з боку носія цього права ним скористатися. Саме строк реалізації права може бути поновлений у встановленому порядку з відновленням і втраченої у зв`язку із закінченням строку можливості реалізувати право.

Закінчення строку виконання обов`язку не спричиняє його припинення. Обов`язкова дія повинна бути виконана і після закінчення строку.

Сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт майна, не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, задля досягнення завдань кримінального провадження, не позбавляє таке майно доказової сили, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Також, необґрунтованими є доводи апелянтів про те, що подане втретє клопотання про арешт майна суперечить вимогам КПК України, оскільки чинними нормами КПК України не передбачено таких обмежень.

Таким чином, колегія суддів відхиляє вимоги апеляційних скарг в наведеній частині.

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області під процесуальним керівництвом Харківської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000867 від 28.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

31.10.2023 року на підставі наданого власником автомобіля - ОСОБА_9 дозволу на проведення огляду було проведено огляд місця події, за адресою: м. Харків,

вул. Сонячногірська, б.27, в ході якого виявлено автомобіль марки Skoda Octavia A5 Ambiente, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В ході огляду виявлено грошові кошти та документи відповідно до переліку, вказаному у протоколі огляду

31.10.2023 року постановою слідчого вищевказані грошові кошти та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя врахував обставини, зазначені у клопотанні та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні та в межах якого подано клопотання, виходив з того, що органом досудового розслідування доведено, що вилучене майномістить відомості, які мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та може бути використаним як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При постановлені ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні правові підстави для арешту майна, зокрема відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 100 КПК України передбачено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Отже, з огляду на положення ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що на цьому етапі кримінального провадження достатньою мірою підтверджується наявність необхідності розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

При накладенні арешту на вилучене майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час огляду майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яке має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення експертиз.

На переконання колегії суддів, вимоги клопотання на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане вилучене майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, ані власником, ані його представниками не надано та колегією суддів не встановлено.

Як вбачається з матеріалів провадження досудове розслідування здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.366 КК України, а саме складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, тобто вилучені грошові кошти можуть мати певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням, а дійсні джерела його походження є предметом доказування, згідно ст. 91 КПК України, виходячи з обраної кваліфікації дій.

Крім того, як убачається зі змісту протоколу огляду від 31.10.2023 року, грошові кошти органом досудового розслідування були виявлені прикріпленими до медичних документів різних осіб.

Також, в судовому засіданні апеляційного суду прокурором у кримінальному провадженні повідомлено, що на даний час досудове розслідування також здійснюється за ч.3 ст.332 КК України, а саме незаконне переправлення осіб через державний кордон України вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів, що також може свідчити про те, що вилучені грошові кошти можуть мати певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянтів про те, що вилучені грошові кошти під час огляду не підлягають арешту через те, що походження грошових коштів є законним, оскільки арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Також, ані ОСОБА_10 ані ОСОБА_9 зазначений вище факт не доведено та не підтверджено належними, достатніми доказами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам власника майна та у відповідності до вимог ст.ст.132,170 - 173 КПК України, наклав арешт на грошові кошти з метою забезпечення їх збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, постановою слідчого грошові кошти були визнані речовими доказом у кримінальному провадженні та вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Щодо доводів представників власників майна щодо відсутності повноважень у даному кримінальному провадженні прокурора, яким подані клопотання про арешт майна, то колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Клопотання про арешт зазначеного майна подавалось до суду: 01.11.2023 року та 10.11.2023 року - прокурором ОСОБА_18 , дане клопотання 27.11.2023 року - прокурором ОСОБА_11 , які згідно Витягу з реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000867, входять до групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво. Також, прокурором надано до суду постанову першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_19 про зміну групи прокурорів від 13.11.2023 року, якою до групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні у тому числі включено прокурора ОСОБА_11 .

За таких обставин матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час огляду майна ознакам речових доказів, оскільки вони (документи, грошові кошти) можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину з урахуванням його специфіки, яке має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення експертиз.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційних скарг.

Колегія суддів, також враховує, що цей захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим. Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст.174 КПК України.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 та представника власника майна ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2023 року про арешт майна- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4