Справа № 936/555/22
У Х В А Л А

02.01.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Закарпатського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційними скаргами, які подали обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , начальник Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 та захисник обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_2 , на вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 30 січня 2023 року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених за ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 187 КК України.

Апеляційний розгляд призначено на 10:00 04.01.2024.

Адвокатом ОСОБА_2 подано в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який. В обґрунтування клопотання адвокат посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою з 05.01.2022, його стан здоров`я погіршився (у нього виявлений інфаркт, проведено операційне втручання на серці, існує загроза його життю) і перебування обвинуваченого під вартою не сумісне з його здоров`ям. Просить змінити обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід на більш м`який, ніж тримання під вартою.

Дослідивши клопотання адвоката ОСОБА_2 , перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції вирішує інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.

За приписами ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, у тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із видів яких, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається, окрім іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі, рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Так, при ухваленні Воловецьким районним судом Закарпатської області обвинувального вироку від 30 січня 2023 року, зокрема щодо ОСОБА_3 , суд призначив останньому остаточне покарання із застосуванням положень ст. ст. 70, 71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією належного йому на праві власності майна, та залишив без зміни обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Руслан Яковенко проти України» від 04 червня 2015 року (пункт 46), зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити. Особа засуджена судом першої інстанції, яка перебуває під вартою до закінчення строку оскарження вироку, не може вважатися такою, що перебуває під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення за підпунктом «с» пункту 1 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

При цьому, у вказаному рішенні Європейський суд наголосив, що навіть, якщо національне законодавство передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

У такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно із ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті коли виникають нові обставини.

Водночас, клопотання захисника не містить переконливих доводів щодо обставин, які виникли після ухвалення вироку і могли суттєво впливати на вирішення питання щодо запобіжного заходу.

Доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого ОСОБА_3 таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, не встановлено і таких стороною захисту не надано, у зв`язку з чим апеляційний суд не бере до уваги і доводи клопотання про те, що стан здоров`я ОСОБА_3 є несумісним із триманням його під вартою.

Окрім того, тяжкість злочинів, за які ОСОБА_3 визнано винуватим, а також покарання, яке йому призначено вироком суду першої інстанції, та дані про особу обвинуваченого (раніше судимий, непрацюючий, неодружений), у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, ухилення обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, які є реальними, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

Відомостей про те, що вказані ризики зменшилися чи перестали існувати, матеріали кримінального провадження не містять.

При оцінці доводів клопотання про те, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою з 05.01.2022, апеляційний суд звертає увагу на те, що тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою здійснювалось на підставі відповідних судових рішень, а складність кримінального провадження зумовлює тривалий його розгляд. Відтак, ці доводи не можна вважати слушними. При цьому, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід, у тому числі й із урахуванням його тривалості, відповідає характеру та тяжкості інкримінованих ОСОБА_3 діянь, та даним про його особу, і у свою чергу на даний час виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, не встановлено і стороною захисту не доведено, а тому у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 , про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 331, 401, 405, 418, 419 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_2 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: