Справа № 314/264/24
Провадження № 1-кс/314/71/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2024 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000043 від «18» січня 2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню-технічну освіту, перебуває в фактичних шлюбних відносинах, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, який проходить військову службу на посаді стрільця-зенітника ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України, у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України, ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-зенітника ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, та який продовжено до 14 лютого 2024 року.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність.

Згідно ст. 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності до України 11 вересня 1997 року, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Положеннями ст.ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до ст. 281 Цивільного кодексу України фізична особа має невід`ємне право на життя, а також не може бути позбавлена життя.

Однак, незважаючи на наведені вимоги законодавства, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив тяжкий злочин, проходячи військову службу на посаді стрільця-зенітника ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України, 18 січня 2024 року, у період часу з 01:00 год. до 02:00 год (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено), знаходячись за місцем тимчасового мешкання у житловому будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень іншій особі, під час конфлікту, що стався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та військовослужбовцем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить службу у військовому званні «солдат», на посаді стрільця-зенітника 2 зенітно-ракетного відділення зенітно-ракетного взводу 1 стрілецького батальйону 5 окремої танкової бригади військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України, діючи умисно, тримаючи в руці ніж та усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, наніс потерпілому ОСОБА_8 не менше двох ударів ножом в ділянку грудної клітки зліва та в ділянку живіт, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні грудей зліва, проникаючої у ліву плевральну порожнину, лівобічний гемопневмоторакс, колото-різану рану живота, проникаючу у черевну порожнину, які є небезпечними в момент заподіяння.

У подальшому, потерпілий був госпіталізований до КНП«Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради.

Прокурор підтримав клопотання, вважає за доцільне задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вислухавши учасників процесу слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим доведено, що існує обґрунтована підозра у тому, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 про вчинення вказаного кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення;

- довідкою про наявність тілесних ушкоджень;

- протоколом огляду місця події під в ході якого оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_2 ;

- протоколом огляду місця події в ході якого оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_2 , під час чого, окрім іншого виявлено та вилучено 2 ножі;

- показами свідка ОСОБА_9 який показав, що проходить службу разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 18.01.2024 приблизно о 02:00 год. прокинувся за потребою та вийшовши на кухню, де побачив, що там знаходиться ОСОБА_8 та навпроти нього стоїть ОСОБА_4 , при цьому ОСОБА_8 тримав перед собою у руці ніж. Також додав, що в будинку між чоловіками конфліктних ситуацій не відбувалось. Про подальші події які відбувались в приміщенні кухні йому невідомі, оскільки він повернувся до кімнати. Через декілька хвилин до кімнати зайшов ОСОБА_8 , який підійшов до іншого побратима та розбудив його, при цьому прохав допомоги. В цей час прокинувся їх командир ОСОБА_10 та виявив на одязі у ОСОБА_8 кров, після чого надав команду «до бою» та всі почали готуватись, але в цей час зайшов до кімнати ОСОБА_11 , а ОСОБА_8 почав стогнати від болю. Далі чоловіки в кімнаті зрозуміли, що між останніми стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_11 вдарив ножом ОСОБА_8 . В подальшому потерпілому було надано першу медичну допомогу.

- показами свідка ОСОБА_12 який показав, що 18.01.2024, приблизно о 02:00 год. він прокинувся від не зрозумілих сторонніх звуків. Підвівшись, він побачив, що на ліжку сидить ОСОБА_8 , який прохав допомоги. Пролунала команда «до бою», оскільки здалось, що відбувся напад ДРГ. Він запитав у ОСОБА_8 «Що сталося?», на що останні відповів: «Гена, на вулиці з ножом». Після цього до кімнати зайшов ОСОБА_11 Хтось з хлопців підняв одяг ОСОБА_8 та він побачив в області грудей та живота кров. В подальшому під час бесіди останній з`ясував, що під час конфлікту ОСОБА_11 наніс ОСОБА_8 два ножові поранення. Після надання медичної допомоги, потерпілого було доставлено до лікарні.

- показами свідка ОСОБА_13 який пояснив, що 18.01.2024, приблизно о 02:00 год. він прокинувся від крику та побачив, що ОСОБА_8 тримається за бік та казав щось не зрозуміле. Хлопці почали роздягати та надавати медичну допомогу ОСОБА_14 . В подальшому з`ясувалось в ході, що в ході сварки ОСОБА_11 наніс ножове поранення ОСОБА_8 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, прокурором доведена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

Вищевказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавленням волі від строк від п`яти до восьми років, у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Без застосування найсуворішого запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_4 може:

-переховуватися від органів досудового слідства та суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів у вказаному кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення підозрюваним незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Окрім того, органу досудового розслідування ще необхідно встановити ряд обставин вчинення кримінального правопорушення та провести значний обсяг слідчих дій, направлених на пошук нових доказів скоєного злочину підозрюваним. У разі перебування ОСОБА_4 на волі виникає ризик вчинення ним дій, спрямованих на приховування та знищення речових доказів його протиправної діяльності.

Крім того, жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Слідчий суддя на підставі ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, дані про особу, приходить до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні підозрюваного, оскільки інші види запобіжних заходів не забезпечать виконання обов`язків підозрюваним.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 182-183, 189-190 КПК України, слідчий суддя - ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 18.01.2024.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 17 березня 2024.

Розмір застави в порядку ч.4 ст.183 КПК України не визначати.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

19.01.2024