Провадження № 1-кп/686/628/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2, ч.4. ст. 186 КК України, ОСОБА_9 за ч.4 ст. 186 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 186 КК України,

встановив:

В провадженні Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2, ч.4. ст. 186 КК України, ОСОБА_9 за ч.4 ст. 186 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 186 КК України

В судовому засідання прокурор заявив клопотання, про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 за ч. 2, ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_9 за ч.4 ст. 186 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст. 307 та ч.4 ст. 186 КК України, який спливає 22.12.2023 року, посилаючись на те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме обвинувачені є раніше засудженими особами, на теперішній час їм висунуто обвинувачення у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, розгляд якого триває, до затримання вони офіційно працевлаштованими не були, тож в них відсутні стійкі соціальні зв`язки, у зв`язку з чим існують ризики переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків та перешкоджання розгляду кримінального провадження іншим чином і можливість продовження злочинної діяльності. Щодо зменшення розміру застави заперечив.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, посилаючись не відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та просили відмовити в його задоволенні.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисники заперечили щодо задоволення клопотання прокурора. Просили змінити щодо обвинувачених запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У разі ж неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просили зменшити розмір застави як альтеративного запобіжного заходу, посилаючись на наявність стійких соціальних зв`язків та тривалість їхнього перебування під вартою

Представник потерпілих підтримав клопотання прокурора.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченим обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд враховує, що ризики, які були наведені прокурором в суді при обранні обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжних заходів у виді тримання під вартою, не зменшились.

Так, ОСОБА_8 згідно обвинувального акту обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 186 КК України, які зокрема відносяться до тяжких корисних злочинів, у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, в тому числі не допитані усі потерпілі та свідки, а відтак обвинувачений, знаходячись на волі, може незаконно на них впливати, перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, ОСОБА_8 , за місцем реєстрації не мешкав, офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше судимий за аналогічні злочини, тож висновків не зробив та на шлях виправлення не став, що свідчить можливість переховуватись від суду, а також продовжити злочинну діяльність. Тож, скасування запобіжного заходу чи заміна на більш м`який запобіжний захід, в тому числі у вигляді домашнього арешту, не забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Що стосується ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні злочину за ч.4 ст. 186 КК України, який відноситься до категорії тяжких корисних злочинів, то суд зазначає, що у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, в тому числі не допитані усі потерпілі та свідки, а відтак обвинувачений, знаходячись на волі, може незаконно на них впливати, перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, ОСОБА_9 , офіційно не працевлаштований, неодружений, за місцем реєстрації не мешкав. Отож, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки та законні джерела існування, що свідчить про можливість переховуватись від суду, а також продовжити злочинну діяльність. Тож, заміна на більш м`який запобіжний захід, в тому числі у вигляді домашнього арешту, не забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Що стосується ОСОБА_10 який обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 307 та ч.4 ст. 186 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, то суд зазначає, що у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, в тому числі не допитані усі потерпілі та свідки, а відтак обвинувачений, знаходячись на волі, може незаконно на них впливати, перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, ОСОБА_10 , неодноразово судимий за вчинення насильницьких та корисливих злочинів, проте відповідних висновків не зробив та на шлях виправлення не став, офіційно не працевлаштований, неодружений. Тож, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки та законні джерела існування, що свідчить про можливість переховуватись від суду, а також продовжити злочинну діяльність. Отже, заміна на більш м`який запобіжний захід, в тому числі у вигляді домашнього арешту, не забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Наведене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу та що такий захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених та виконання ними процесуальних рішень у справі. Отже, підстав для зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених, на теперішній час, суд не вбачає.

Ухвалою суду від 23.10.2023 року дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 продовжено із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 гривень.

Суд, визначаючи розмір застави у відповідності до вимог ст.182 КПК України, врахував обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинувачених, ризики, передбачені ст.177 КПК України. Також суд дійшов висновку, що визначена застава є достатньою для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України.

Вирішуючи питання по суті заявлених обвинуваченимиОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисниками клопотання про зменшення розміру застави, суд зауважує, що сам по собі факт невикористання визначеного обвинуваченим альтернативного запобіжного заходу і несплата цієї застави, не є досить переконливим для зменшення її розміру. Інших даних і обставин, які б слугували підставою для зменшення розміру застави стороною захисту не надано та судом не встановлено, а тому підстав для зменшення розміру застави, суд на даному етапі судового розгляду не знаходить.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду справи, неможливість завершення судового розгляду справи в даному судовому засіданні, суд приходить висновку, що дію обраного щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з раніше визначеним розміром застави та покладеними обов`язками, слід продовжити.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд також враховує, що своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В п. 152 рішення ЄСПЛ від 6 квітня 2000 року по справі «Лабіта проти Італії», зазначено, що «передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…»

Відповідно до п.51 рішення ЄСПЛ№ 12369 від 26 червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції» «…Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.»

З урахуванням вимог ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку», а також п. 3 ст. 5 Конвенції де визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, вважає за можливим на теперішній час залишенням без змін обвинуваченим розміру застави у сумі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб із продовженням дії обов`язків у разі її внесення, визначених в ухвалі суду від 23.10.2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 331 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Дію обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 грн. (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень та покладених у разі внесення застави обов`язків відповідно до ухвали суду від 23.10.2023 року продовжити до 09 лютого 2024 року включно.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника про зменшення розміру застави залишити без задоволення.

Дію обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , , запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 грн. (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень та покладених у разі внесення застави обов`язків відповідно до ухвали суду від 23.10.2023 року продовжити до 09 лютого 2024 року включно.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника про зменшення розміру застави залишити без задоволення.

Дію обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 грн. (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень та покладених у разі внесення застави обов`язків відповідно до ухвали суду від 23.10.2023 року продовжити до 09 лютого 2024 року включно.

Ухвала діє до 09 лютого 2024 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1