У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м.Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 ,

про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001992 від 10.07.2023, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001992 від 10.07.2023.

У клопотанні зазначається, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва у справі №760/15263/23 від 17.07.2023 клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м.Києва про арешт майна в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0001992 від 10.07.2023, задоволено, накладено арешт на транспортний засіб «Hundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2013 року.

В обґрунтування необхідності скасування арешту заявник вказує на те, що з моменту накладення арешту на автомобіль 17.07.2023 по день подання цього клопотання органами слідства у кримінальному провадженні №0001992 здійснені всі необхідні слідчі дії, для збирання доказів, проведені всі необхідні експертизи, для яких був необхідний транспортний засіб і подальше перебування під арештом зазначеного автомобіля є недоцільним.

Разом з тим, перебування на відкритому майданчику пошкодженого автомобіля, власником якого є ОСОБА_4 призводить до погіршення його стану, псування, акумуляторної батареї, інших елементів автомобіля та через неможливість достатньої його схоронності псується його лакофарбове покриття внаслідок впливу природних та погодних чинників на нього. Дані обставини погіршують стан автомобіля, що у свою чергу завдає шкоди його власниці.

У свою чергу, зняття арешту не приведе до втрати або будь-якого пошкодженого майна (автомобіля) та настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи наведене, просить слідчого суддю задовольнити клопотання та скасувати арешт, накладений на вищевказаний автомобіль.

У судовому засідання учасники судового розгляду не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

03.10.2023 до суду надійшла заява адвокат ОСОБА_3 , в якій просив здійснити розгляд клопотання без його участі.

03.10.2023 до суду надійшла заява прокурора Солом`янської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_5 , в якій вказав, що проти скасування арешту автомобіля заперечує лише в частині заборони його відчуження, просив здійснити розгляд клопотання без його участі.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії документів, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до чч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Виходячи з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбаченого, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приписами статті 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 17 липня 2023 року, справа №760/15263/23, провадження №1-кс/760/6689/23, було задоволено клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001992 від 10.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та накладено арешт на транспортний засіб «Hundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Так, при вирішенні питання про накладення арешту в рамках кримінального провадження №0001992 від 10.07.2023 слідчий суддя дійшов висновку, що вказане в клопотанні прокурора майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тому наявні достатні підстави для арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Натомість, обґрунтовуючи необхідність скасування арешту вказаного транспортного засобу, заявник вказує, що на даний час всі необхідні експертизи та слідчі дії з використанням автомобіля проведені, тому зважаючи на дані обставини та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, на даний час відпала потреба у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

При вирішенні питання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує вимоги ч. 3 ст. 132 КПК України, та виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Так, прокурор проти скасування арешту майна заперечував лише в частині скасування заборони відчуження вказаного транспортного засобу.

Разом з тим, будь-яких обставин, що свідчать про неможливість користування автомобілем марки «Hundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_2 , який є речовим доказом у кримінальному провадженні, прокурором не наведено.

Водночас, суд приймає до уваги доводи заявника, що зберігання автомобіля на вуличному майданчику призведе до пошкодження цього автомобіля.

Відповідно до п. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до яких заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги доводи заявника, а також виходячи з тієї обставини, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, вважає доведеним те, що заборона користування законному власнику своїм транспортним засобом в даному випадку не відповідає завданню арешту, оскільки суд не вбачає ризику того, що відсутність заборони користування автомобілем може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Крім того, враховуючи вимоги статті 100 КПК України, та те, що арешт на вказаний автомобіль накладався саме з метою збереження речового доказу, призначені органом досудового розслідування експертизи та слідчі дії проведені, суд приходить до висновку, що на даний час відпала потреба в застосуванні арешту даного майна в частині заборони користування майном його власником.

Також, вирішуючи питання про скасування арешту майна, слідчий суддя зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно суспільний інтерес; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Враховуючи, що арешт, накладений 17.07.2023 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва, справа №760/15263/23, провадження №1-кс/760/6689/23, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що подальша заборона користування автомобілем наразі не відповідає принципам пропорційності, справедливої рівноваги між інтересами суспільства і правом особи на мирне володіння своїм майном, уявляється надмірним обтяженням щодо власника, яке не виконує жодного передбаченого Кримінальним процесуальним України завдання, та призводить до невиправданого обмеження права власності ОСОБА_4 .

З огляду на наведене, беручи до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності та права користування, завдання кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника майна, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, а арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 17.07.2023, справа №760/15263/23, провадження №1-кс/760/6689/23 на автомобіль марки «Hundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , - скасуванню в частині заборони користування даним транспортним засобом.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст. 98, 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, накладений в рамках кримінального провадження №0001992 від 10.07.2023, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 липня 2023 року у справі №760/15263/23 (провадження №1-кс/760/6689/23), в частині заборони користування транспортним засобом «Hundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1