Справа № 303/7202/16-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

05.02.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/22/20, за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.05.2017.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, у відповідності до ст. 89 КК України не судимий, визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправданий за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Зазначеним вироком, ОСОБА_9 виправданий за обвинуваченням в тому, що він 13.07.2016 близько 21 год, вийшовши з воріт подвір`я по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на тротуарній доріжці, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою відкритого заволодіння чужим майном, тримаючи у руках ніж, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , після чого застосувавши відносно нього насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я останнього, яке виразилось у нанесенні потерпілому ОСОБА_10 одного удару ножем у задню зовнішню поверхню лівого передпліччя, одного удару в передню черевну стінку зліва від пупка та одного удару ногою в шию зліва, в результаті чого, ОСОБА_10 впав на землю, в подальшому з метою досягнення злочинної мети, погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя і здоров`я, почав вимагати від потерпілого ОСОБА_10 передати йому гроші та мобільний телефон, при цьому прикладаючи потерпілому лезо ножа до шиї, після чого наніс удар ножем по лівій руці потерпілого, від якого останній зжав кулак лівої руки, і подолавши опір потерпілого, ОСОБА_9 відкрито викрав з руки ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1900,00 грн та мобільний телефон марки «Самсунг Е-1200» білого кольору, бувший у користуванні, вартість якого згідно висновку експерта Мукачівського відділення Закарпатської ТПП № ОМ-192/1 від 28.07.2016 становить 200,00 грн, спричинивши при цьому потерпілому тілесні ушкодження у вигляді ушитих ран на задньо-зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, на передній черевній стінці від пупка, садна на боковій

-2-

поверхні шиї, які згідно висновку експерта № 530/16 від 03.08.2016 відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як такі що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6-ти, але не більше 21 дня. В подальшому ОСОБА_9 з місця події втік.

Наведені вище дії ОСОБА_9 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Виправдовуючи ОСОБА_9 за вказаним обвинуваченням, суд першої інстанції, оцінивши докази, досліджені за клопотанням сторони обвинувачення, проаналізувавши їх достатність, доведеність фактичних обставин кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, прийшов до висновку про недоведеність, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України вчинено обвинуваченим та наявність передбачених п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України підстав для виправдання ОСОБА_9 . Такі висновки суд обгрунтував тим, що покази допитаного в судовому засіданні обвинуваченого про те, що що він близько 20 год 20 хв 13.07.2016, вийшов з воріт свого будинку разом із знайомим ОСОБА_11 та направився у лікарню до своєї дівчини ОСОБА_12 , узгоджуються з показами допитаних в суді свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 - сусіда ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_9 знаходився на подвір`ї будинку з 20 по 21 год, і він не бачив і не чув ніяких подій біля воріт будинку, а твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він направився саме у лікарню (Мукачівську ЦРЛ) підтверджуються показами свідка ОСОБА_15 та узгоджуються з показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 - лікаря та медсестри травматологічного відділення Мукачівської ЦРЛ про те, що ОСОБА_12 дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні у той день. При цьому судом враховано, що свідок ОСОБА_18 підтвердив показання потерпілого ОСОБА_10 тільки в частині того, що він дійсно «..у липні 2016 року, точно сказати не може, проходячи біля 20 год по вул. Берегівській в м. Мукачеві, неподалік бару «Техас» почув крики та побачив словесну сварку між двома чоловіками». Крім того, суд першої інстанції визнав недопустимим доказом протокол пред`явлення свідку ОСОБА_18 , особи для впізнання за фотознімками від 19.08.2016, згідно якого свідок впізнав невідомого, який вчинив сварку з потерпілим ОСОБА_10 під № 4 під яким, згідно довідки до протоколу від 07.11.2016 значився - ОСОБА_9 , оскільки така процесуальна дія згідно протоколу проводилась 19.08.2016, натомість довідка до вказаного протоколу була складена майже через 02 (два) місяці. Покази свідка ОСОБА_19 , допитаного під час досудового розслідування, в порядку ст. 225 КПК Украни, згідно журналу судового засідання від 07.11.2016 у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0001524 за ч. 2 ст. 186 КК України, судом також визнано недопустими доказом, оскільки відповідно до довідки Мукачівського міськрайонного суду від 30.03.201, фіксація за допомогою технічних засобів при розгляді клопотання про допит свідка ОСОБА_20 у судовому засіданні в кримінальному провадженні № 0001524 за ч. 2 ст.186 КК України, не проводилась, що свідчить про здобуття такого доказу з порушенням вимог ч. 4 ст.107, ст.225 КПК України. При цьому судом враховано та взято уваги і те, що згідно журналу судового засідання від 07.11.2016, допит свідка ОСОБА_20 проводився в рамках кримінальному провадженні № 0001524 за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто поза межами інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 187 КК України, при цьому відомості про зміну кваліфікації дій підозрюваного у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні. Надаючи оцінку протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.07.2016 та від 07.11.2016, за участю свідка ОСОБА_20 , суд зазначив, що такі можуть слугувати доказами об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

-3-

тільки у сукупності з даними свідком ОСОБА_20 показами отриманими органом досудового слідства у порядку ст. 225 КПК України, однак, такі визнані судом недопустимим доказом. Також судом констатовано, що органом досудового слідства належним чином не перевірені достовірність показань потерпілого ОСОБА_10 щодо часу, місця вчинення злочину, механізму та послідовності заподіяння тілесних ушкоджень, знаряддя, яке використано для нападу та інші обставини скоєного, а можливість перевірки таких в судовому засіданні вичерпана. Також судом взято до уваги, що стороною обвинувачення, не надано суду жодних доказів, які б підтверджували факт наявності у потерпілого ОСОБА_10 , напередодні події, зазначеної суми грошових коштів в сумі 1900,00 грн та мобільного телефону марки «Самсунг Е-1200», а у обвинуваченого знаряддя злочину - ножа. Дослідивши експертний висновк ОМ -192/1 від 28.07.2016 експерта Закарпатської ТПП, про ринкову вартість телефона марки «Самсунг Е 1200», суд вказав, що такий виготовлений ним виходячи з усної інформації по об`єкту. Щодо виявленя у потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які згідно висновку експерта № 530/16 від 03.08.2016, виникли від дії колюче-ріжучого предмета - чим міг бути ніж. По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, яка мала місце 13.07.2016 і відноситься до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6-ти, але не більше 21 день, суд не знаходить належних та допустимих доказів, що такі отримані потерпілим ОСОБА_10 саме за обставин, про які останній повідомив суду, оскільки згідно «обставин справи», що відображені у висноску експерта № 530/16, - вказані тілесні ушкодження отримані ОСОБА_10 біля будинку № 96 по вул. Берегівській в м. Мукачеві, що не узгоджується з викладеним в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 місцем вчинення злочину. Разом з тим, на думку суду першої інстанції, наявність у потерпілого ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, які згідно «обставин справи», що відображені у висноску експерта № 530/16, - отримані ОСОБА_10 біля будинку № 96 по вул. Берегівській в м. Мукачеві, дають достатні підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР за ст. 125 КК України, яке відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України - є кримінальним провадження у формі приватного обвинувачення та може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а тому не можуть розглядатися в межах даного кримінального провадження. Надаючи оцінку характеризуючим даним про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до яких останній є особою схильною до вчинення кримінального правопорушення, суд вказав, що такі дані не можуть слугувати доказом його вини у інкримінованому йому за ч. 1 ст. 187 КК України злочині. На думку суду першої інстанції, показання обвинуваченого ОСОБА_9 не містять істотних розбіжностей з показами свідків та відповідають іншим об`єктивним доказам у справі, натомість твердження потерпілого ОСОБА_10 про те, що розбійний напад вчинив ОСОБА_9 , не знайшли свого об`єктивного підтвердження дослідженими судом доказами, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про недоведеність вчинення кримінального правопорушення, оскільки факт кримінального правопорушення встановлено, але беззаперечно доведено, що обвинувачений його не вчинив і сторона обвинувачення вичерпала можливість надати інші докази для усунення сумнівів, які виникли. Осікльки обвинувачення ґрунтується лише на припущеннях щодо наявності в обвинуваченого ОСОБА_9 прямого умислу вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, які жодними доказами об`єктивно не підтверджуються, які не підтверджується жодними доказами факти застосування насильства з боку обвинуваченого ОСОБА_9 у відношенні потерпілого ОСОБА_10 , суд першої інстанції з урахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

-4-

рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дж.Мюррей проти Сполученого Королівства», ст. 62 Конституції України, ст. 2, 9, 370, 373 КПК України, прийшов до висновку про наявність підстав для виправдання ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 187 КК України.

В апеляційній скарзі, прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 просить вирок суду від 17.05.2017 щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним за ч. 1 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

До початку апеляційного розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 в черговий раз не з`явився до суду без поважних причин, причини неявки не повідомив.

05.02.2024 прокурор Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_7 подав до суду клопотання про оголошення обвинуваченого ОСОБА_9 у розшук та зупинення судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив клопотання задовольнити та оголосити обвинуваченого ОСОБА_9 у розшук, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , яка вирішення клопотання залишила на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів уважає, що клопотання прокурора слід задовольнити, оголосити обвинуваченого ОСОБА_9 у розшук, а провадження у справі зупинити з таких підстав.

У провадженні Закарпатського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження 11-кп/4806/22/20, за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.05.2017 щодо ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_9 неодноразово не з`являлася в судові засідання апеляційного суду, причини неявки не повідомляв, у зв`язку з чим ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26.09.2023 до нього було застосувано привід.

Згідно повідомлення Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області, обвинувачений ОСОБА_9 виїхав за межі України і місце його не відоме.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 401 КПК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про ухвалення нового вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , а тому відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України, апеляційний суд визнав його явку в судове засідання обов`язковою.

У свою чергу неявка обвинуваченого ОСОБА_9 в судові засідання апеляційного суду призводить до безпідставного затягування його розгляду та є перешкодою для розгляду кримінального провадження в розумні строки.

Статтею 335 КПК України передбачено, що у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

За таких обставин, оскільки кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 неможливо розглянути у зв`язку з його ухиленням від суду, враховуючи безпідставну неявку обвинуваченого в судові засідання, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора, оголосити обвинуваченого ОСОБА_9 у розшук та надати дозвіл його на затримання з метою приводу до Закарпатського апеляційного суду, а апеляційне провадження зупинити до його розшуку.

-5-

У зв`язку з вищенаведеним, оскільки більшість судових засідань, не відбулись через неявку обвинуваченого ОСОБА_9 та за відсутності даних про виконання ухвали про привід через не встановлення місця його перебування, колегія суддів вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити.

Керуючи ст. 335, 404, 405, 407, 418 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Оголосити у розшук обвинуваченого ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 .

Організацію розшуку обвинуваченого ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доручити начальнику Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області.

Копію ухвали направити начальнику Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області для відома та виконання, а керівнику Мукачівської окружної прокуратури та прокурору відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 - для відома та контролю за її виконанням.

Судове провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_9 зупинити до виконання ухвали про його розшук.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді