ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/1853/20

Провадження № 1-кс/210/2530/23

"27" жовтня 2023 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в порядку ст.107 ч.4 КПК України, без участі сторін, та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою, усну заяву обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2, ст.15 ч.2 ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.185 ч.5, ст.209 ч.2, ст.28 ч.3 ст.361 ч.1, ст.28 ч.3 ст.361 ч.2 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2, ст.185 ч.5, ст.28 ч.3 ст.361 ч.1, ст.28 ч.3 ст.361 ч.2 КК України (справа №210/1853/20, провадження №1-кп/210/84/23), -

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2023 року в провадження судді надійшла вказана усна заява обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 , оформлена у вигляді журналу судового засідання, з посиланням на судове засідання у централізованому файловому сховищі.

Відвід судді обвинуваченою вмотивовано як на її переконання упередженим ставленням головуючого до неї, що виразилося у знов таки на думку обвинуваченої у тому, що при вирішенні питання щодо дії обраного відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, головуючий суддя ОСОБА_4 не бере до уваги доводи сторони захисту щодо можливості зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Суд, вивчивши доводи усної заяви про відвід судді ОСОБА_4 , приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950p., яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, законодавець чітко регламентував у ст.75 КПК України, обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Разом із цим слід зауважити, що частиною 1 статті 55 Конституції України гарантується право кожному на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно з частинами першою та третьою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Як указав Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, №255, с.12, п.27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с.794, п.38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п.43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, стаття 75 КПК України містить вичерпний перелік підстав для відводу слідчого судді, тому заявлені обвинуваченою підстави для відводу не є підставою для відводу судді, а зводяться виключно до оцінки рішень судді щодо дії обраного відносно обвинуваченої запобіжного заходу.

При цьому слід зазначити, що ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня її постановлення до Дніпровського апеляційного суду, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - у той же строк з моменту її отримання.

Однак, як вбачається з централізованої системи документообігу суду «Д-3», на протязі розгляду справи сторона захисту жодного разу не скористалася правом оскарження ухвали суду щодо продовження дії запобіжного заходу до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.75, 76 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні усної заяви обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2, ст.15 ч.2 ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.185 ч.5, ст.209 ч.2, ст.28 ч.3 ст.361 ч.1, ст.28 ч.3 ст.361 ч.2 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2, ст.185 ч.5, ст.28 ч.3 ст.361 ч.1, ст.28 ч.3 ст.361 ч.2 КК України (справа №210/1853/20, провадження №1-кп/210/84/23), - відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1