ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/6075/21 Номер провадження 11-кп/814/651/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000198, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 21 березня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим та закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 13.06.2021.

Залишено без розгляду пред`явлений у кримінальному провадженні цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 .

Вирішено питання скасування арешту майна, порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що у підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 заявила клопотання про закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 , у зв`язку із примиренням обвинуваченого та потерпілої, яке виклала письмово. При цьому пояснила, що претензій до обвинуваченого вона не має, між ними досягнуто примирення та вирішено питання щодо відшкодування збитків, пред`явлений нею цивільний позов прохала залишити без розгляду.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що однією з обов`язкових умов для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, є вчинення кримінального проступку або нетяжкого злочину вперше.

Вказує, що місцевий суд не врахував, що хоча події зазначені в обвинувальному акті, відбувались в одному місці, проте не одночасно, а через незначний проміжок часу.

Зазначає, що удари обвинуваченим наносились після того, як була виражена погроза вбивством, тобто, в діянні ОСОБА_7 має місце не одна дія, а дві: погроза вбивством з демонстрацією ножа та нанесення тілесних ушкоджень, спричинення яких утворює самостійний окремий склад злочину.

Посилається на те, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 125 КК України, тобто два кримінально карані діяння, ухвала місцевого суду є незаконною.

Позиції учасників судового провадження.

В суді прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Обвинувачений та захисник заперечили проти скарги прокурора.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, районним судом вказаних вимог не дотримано.

Відповідно до вимог ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

При цьому особою, що вчинила кримінальне правопорушення вперше, вважається особа, яка раніше не вчиняла кримінальних правопорушень або раніше вчинила кримінальне правопорушення, що вже втратило правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного кримінального правопорушення, двох або більше кримінально караних діянь вказаної вище категорії, які утворюють сукупність, не перешкоджає застосуванню ст. 46 КК України лише за умови, що вони не складають реальної сукупності кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 33 КК України сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.

Сукупність кримінальних правопорушень може бути ідеальною та реальною.

Ідеальна сукупність виникає, коли особа однією дією вчиняє одночасно два або більше кримінальних правопорушення, відповідальність за які передбачена різними статтями КК України. Ознаками ідеальної сукупності є вчинення кримінального правопорушення: одним діянням; в одному місці; одночасно, а також наявність усіх необхідних ознак, передбачених двома чи більше різними статтями КК України.

Реальна сукупність має місце, коли особа в різний час кількома різними та відокремленими одне від одного діяннями вчинила два або більше кримінальних правопорушення.

Кожне із кримінальних правопорушень, які становлять сукупність, кваліфікується окремо за відповідною статтею (частиною статті) КК.

Відповідно до встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин, 13.06.2021 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_7 прийшов у торгівельний павільйон до магазину № НОМЕР_1 , який знаходиться на території «Кінного ринку», розташованого за адресою: м. Харків, Майдан Захисників України, 1-А, де здійснювала підприємницьку діяльність ОСОБА_10 , після чого застосовуючи фізичну силу, за допомогою демонстрації ножа вчинив погрозу вбивством ОСОБА_10 .

Крім того, 13.06.2021, у період часу з 10 год. 00 хв. до 10 год. 05 хв., ОСОБА_7 перебуваючи у торгівельному павільйоні магазину № НОМЕР_1 , який знаходиться на території «Кінного ринку», розташованого за адресою: м. Харків, Майдан Захисників України, 1-А, після того як виразив погрозу вбивством потерпілій ОСОБА_10 , наніс останній три удари ногою в область обличчя, чим спричинив легкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч.1 ст.129 КК України (погроза вбивством при реальних підставах побоюватися потерпілій здійснення цієї погрози) та ч.1 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), які утворюють реальну сукупність, тобто вчинені кількома різними діяннями з різним умислом, в різний проміжок часу, хоча і незначний.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що однією з обов`язкових умов для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України є вчинення вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім корупційних кримінальних правопорушень.

З урахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції неправомірно дійшов висновку про наявність у інкримінованих ОСОБА_7 діяннях ознак саме ідеальної сукупності кримінальних правопорушень та про можливість звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, позаяк, вирішуючи питання про те, чи має місце у цьому провадженні вчинення кримінального правопорушення вперше, суд не врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні в різний час двох окремих кримінальних правопорушень, які не охоплюються єдиним умислом, що становить реальну сукупність кримінальних правопорушень.

Отже, судом першої інстанції було допущене неправильне тлумачення ст. 46 КК України, яке суперечить точному змісту закону і є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

За викладених обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого потрібно розглянути кримінальне провадження з дотриманням норм кримінального та кримінального процесуального Закону та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 21 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4