Справа №:755/9674/23
Провадження №: 1-кс/755/3553/23
"06" листопада 2023 р. м.Київ
Згідно мотивів клопотання, під час досудового розслідування було встановлено, що 09.06.2020 року на 65 позачерговій сесії ІНФОРМАЦІЯ_1 VII скликання за 2020 рік було прийняте рішення №01-65п/ч-VII "Про звернення до Президента України, Голови Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , депутата Верховної Ради України ОСОБА_7 щодо залишення місту Васильків статусу адміністративного центру Васильківського району».
Інших рішень, цього дня, згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_3 №351/01-23 від 07.06.2023 року не приймалось.
Підставою для прийняття ОСОБА_5 рішення про реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на вищезазначену земельну ділянку стало рішення шістдесят п`ятої позачергової сесії сьомого скликання ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.06.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд гр. ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 ».
Проте, як зазначалося, цього дня - 09.06.2020 року ІНФОРМАЦІЯ_4 прийняте лише одне рішення «Про звернення до Президента України, Голови Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , депутата Верховної Ради України ОСОБА_7 щодо залишення місту Васильків статусу адміністративного центру Васильківського району», що підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 351/01-23 від 07.06.2023, Протоколом засідання шістдесят п`ятої позачергової сесії ІНФОРМАЦІЯ_1 VII скликання від 09.06.2020, листом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 425/01-23 від 29.06.2023, а також протоколом огляду веб-ресурсу від 08.06.2023.
Пунктом 7 ст.92 Конституції України визначено, що правовий режим власності визначається виключно законами України.
Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується.
Пунктом «а» ч.2 ст.83 Земельного кодексу України визначено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Згідно з п.5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, зокрема, на землю.
Правомочності власника землі на території міста Васильків від імені територіальної громади здійснює ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка відповідно до ст. ст. 9, 12 Земельного кодексу України наділена державою повноваженнями (ст.122 Земельного кодексу України) щодо розпорядження землями територіальної громади міста, зокрема, щодо передачі комунальних земельних ділянок у власність чи користування громадянам та юридичним особам відповідно до Земельного кодексу України.
Таким чином, спірні земельні ділянки розташовані на території міста Васильків, а отже, належать до комунальної власності територіальної громади міста Васильків, в силу норм Закону (ч.2 ст.83 Земельного кодексу України) через їх територіальне розташування в межах цього населеного пункту, а тому право власності на земельну ділянку, а відповідно і право з розпорядження нею, у тому числі щодо розгляду та вирішення питання про передачу її у власність або користування, відповідно до ст. ст.12, 122 Земельного кодексу України належить саме ІНФОРМАЦІЯ_6 , як особі, яка діє у відповідних правовідносинах від імені територіальної громади.
Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України (в редакції станом на дату рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.06.2020 року, яке стало підставою для первинної реєстрації права власності на земельну ділянку), Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.
Згідно ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Отже, єдиною підставою для громадян та юридичних осіб набуття права власності на земельну ділянку із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.
Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_5 рішення від 09.06.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд гр. ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 » не приймала, відповідний проект землеустрою не затверджувала, а тому вказане рішення не може бути законною правовою підставою для набуття ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку та його подальшої державної реєстрації, яка відповідно, не породжує правових наслідків.
За приписами ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, як то передбачено нормами ст. 319 Цивільного кодексу України.
Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Більш того, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
При цьому, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності із фактом його державної реєстрації.
При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, першочерговим є встановлення підстави, на якій особа набула це право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
Таким чином, сама по собі державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна не може підтверджувати набуття права власності на них.
Більш того, за нормами ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Враховуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_3 09.06.2020 року рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд гр. ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 », не приймалося, отже право власності у ОСОБА_6 відповідно до положень ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України не виникло.
З урахуванням того, що сторона кримінального провадження довела в змісті клопотання, що існує загроза передчасного розголошення відомостей, які стосуються суті кримінального провадження та процесуальних дій, які заплановано провести з метою збирання доказів, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходяться такі документи.
Старший слідчий СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився. Разом з тим, в матеріалах клопотання міститься заява останнього про розгляд клопотання без його участі, у зв`язку із зайнятістю та проведенням слідчих дій.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подано до суду клопотання, суд приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог ч.2 ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.
Згідно з положеннями ч.1 ст.160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутись до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у ст.161 Цього Кодексу.
Відповідно до Закону України «Про нотаріат» ст.8-1 вилучення (виїмка) реєстрів нотаріальних дій та документів, що передані нотаріусу на зберігання в порядку, передбаченому цим Законом, а також печатки нотаріуса не допускається. Такі реєстри нотаріальних дій, документи чи печатка нотаріуса можуть бути надані за мотивованою постановою суду тільки для огляду і повинні бути повернуті негайно після огляду.
Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що вищевказані документи, мають істотне значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, з урахуванням можливості використання як доказу відомостей, що містяться у таких документах та відсутність можливості іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою документів, що знаходяться у володінні приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.159, 162-164 КПК України, слідчий суддя,
Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців з дня постановлення ухвали.
У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до документів, слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до документів, має право постановити ухвалу про проведення обшуку з метою відшукання та вилучення зазначених документів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: