Справа №718/3789/23
Провадження №1-кп/718/161/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у заді суду м. Кіцмань кримінальне провадження №0000283 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оршівці Кіцманського району Чернівецької області, українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 - старшого стрільця оператора з механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, має двох малолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.07.2023 року № 257 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_6 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2023 року №174-PC на посаду старшого стрільця - оператора з механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти 2 механізованого батальйону як такого, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Так, 12.10.2023 року приблизно о 20:00 год. ОСОБА_4 , який являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи біля магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та будучи у стані алкогольного сп`яніння, в ході суперечки із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, протиправно, демонстративно тримаючи у руках ніж, погрожуючи фізичною розправою з метою залякування ОСОБА_5 , недбало ставлячись до наслідків у вигляді можливого спричинення тілесного ушкодження, намагаючись вирватись із рук ОСОБА_5 , необережно зачепив лезом ножа праве передпліччя ОСОБА_5 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження у вигляді різаної рани середньої та нижньої третини правого передпліччя з пошкодженням променевої артерії, підшкірних вен передпліччя, м`язів, які ускладнилися гострою зовнішньою кровотечею, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, а саме необережне тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 128 КК України, визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. Просив вибачення у потерпілого та обіцяє добровільно відшкодувати завдану шкоду.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні надав покази, що 12.10.2023 року приблизно о 20:00 год. він та його друзі по роботі сиділи біля магазину, що знаходиться по вул. Незалежності, 95, в с. Оршівці Чернівецького району Чернівецької області де вживали спиртні напої. До них підійшов ОСОБА_7 і між ним та його знайомим ОСОБА_8 розпочався конфлікт. Тоді він, ОСОБА_5 , намагався їх розборонити і схопив ОСОБА_9 за руки, намагаючись відібрати ніж. І в цей момент ОСОБА_10 вириваючись, спричинив йому поріз руки. Хоче відшкодування йому витрат на лікування та втраченого заробітку за 14 днів. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Прокурор у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження доказів, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Щодо міри покарання, вказав на необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ст. 58 КК України замість покарання у виді обмеження волі призначити військовослужбовцю ОСОБА_4 службове обмеження строком на один рік.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що фактичні обставини скоєного злочину, доведеність вини підсудного та кваліфікація його дій, учасниками процесу не оспорюється, при цьому, ці особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позицій, їм роз`яснено про позбавлення їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд знаходить недоцільним дослідження інших доказів і приходить до висновку, що пред`явлені ОСОБА_4 обвинувачення за ст. 128 КК України знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, оскільки останній вчинив злочин, результатом якого спричинено потерпілому ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді різаної рани середньої та нижньої третини правого передпліччя з пошкодженням променевої артерії, підшкірних вен передпліччя, м`язів, які ускладнилися гострою зовнішньою кровотечею, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ст. 128 КК України, оскільки останній вчинив необережне тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

Враховуючи викладене, суд визнає ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, за кваліфікуючими ознаками: необережне тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ст.128 КК України, є нетяжкими злочином проти життя та здоров`я особи, який карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.

Стаття 50 КК України наголошує на тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, відноситься до злочинів вчинених з необережності та, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив необережне тяжке тілесне ушкодження потерпілому, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку лікарів нарколога діагноз: F10.0, та на обліку лікаря психіатра діагноз F7.0, згідно висновку судово-психіатричного експерта №1029 від 25.10.2023 року ОСОБА_4 ознак будь-якого психічного захворювання не виявляє, він може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 98-99). Суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_5 , який покладався на розсуд суду щодо міри покарання обвинуваченому, та бере до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання винного.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ст. 128 КК України у виді одного року обмеження волі при цьому суд, враховуючи обставини справи та особу винного, вважає за можливе на підставі ст. 58 КК України замість покарання у виді обмеження воля призначити військовослужбовцю ОСОБА_4 службове обмеження строком на один рік.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

На підставі ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до п.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 58 КК України, замість призначеного покарання у виді обмеження волі, призначити засудженому військовослужбовцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , службове обмеження строком на один рік із відрахуванням 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення засудженого в доход держави.

Речовий доказ по справі, а саме ніж з надписом «Косий», який передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 (м.Кіцмань) - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Кіцманського

районного суду: ОСОБА_1