Справа № 373/1612/23
Номер провадження 1-кп/373/53/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000236 від 15.05.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Київської області, Переяслав-Хмельницького району, с. Вінинці, освіта неповна середня, одружений, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 09.12.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 6 років 10 місяців, звільненого по відбуттю строку покарання; вироком Переяслав-Хмельницького міського суду Київської області, від 03.12.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

встановив:

ОСОБА_4 неофіційно працюючи різноробочим у ФОП « ОСОБА_6 » в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_2 , 23.04.2023 о 09:20 год. реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету власного збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, впевнившись, що його дії будуть не помічені сторонніми особами, виніс з приміщення котельні за вказаною вище адресою два мішки білого кристалічного цукру у поліпропіленових мішках по 50 кг. кожен та продав ОСОБА_7 за 2000 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 продовжуючи працювати працюючи різноробочим у ФОП « ОСОБА_6 » в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив та мету власного збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, впевнившись, що його дії будуть не помічені сторонніми особами, повторно здійснював крадіжку з приміщення котельні за вище вказаною адресою білого кристалічного цукру у поліпропіленових мішках вагою 50 кг. кожен, які продавав ОСОБА_7 , а саме:

29.04.2023 о 10:23 год. ОСОБА_4 здійснив крадіжку двох мішків білого кристалічного цукру у поліпропіленових мішках по 50 кг. кожен, які продав ОСОБА_7 за 2000 гривень, вартість яких згідно висновку експерта становить 3400 (три тисячі чотириста гривень);

29.04.2023 о 13:45 год., ОСОБА_4 здійснив крадіжку одного мішку цукру білого кристалічного у поліпропіленовому мішку вагою 50 кг., який продав ОСОБА_7 за 1000 гривень, вартість якого згідно висновку експерта становить 1700 (одна тисяча сімсот гривень);

30.04.2023 о 10:23 год., т ОСОБА_4 здійснив крадіжку трьох мішків цукру білого кристалічного у поліпропіленових мішках по 50 кг. кожен та продав ОСОБА_7 за 3000 гривень, вартість яких згідно висновку становить 5100 (п`ять тисяч сто гривень);

30.04.2023 о 12:05 год., ОСОБА_4 здійснив крадіжку двох мішків цукру білого кристалічного у поліпропіленових мішках по 50 кг. Кожен та продав ОСОБА_7 за 2000 гривень, вартість яких згідно висновку експерта становить 3400 (три тисячі чотириста гривень);

У справі було проведено судово-товарознавчу експертизу № 2568/23 від 06.06.2023 якою встановлено, зокрема, що вартість одного мішку цукру білого кристалічного у поліпропіленовому мішку вагою 50 кг становить 1700 гривень.

Кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду на суму 17000,00 грн.

Справа слухалась в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено. Судом перевірено правильність розуміння учасниками процесу змісту цих обставин, а також роз`яснено учасникам про позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло.

Судом було вирішено визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєні інкримінованих кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю та зазначив що повністю підтверджує всі обставини, які викладені в обвинувальному акті. Додав, що щиро розкаюється. Викрадений цукор в кількості 10 мішків він продав, а гроші витратив на ліки, оскільки хворів. Цивільний позов визнав в повному обсязі.

Фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень не оспорюються обвинуваченим та іншими учасниками провадження.

Діяння у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 мали місце та містять склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, виходячи з наступного.

На всій території України з 05:30 год. 24.02.2022 на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (затверджено Законом №2102-ІХ від 24.02.2022) був запроваджений воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента та в чергове продовжено Указом Президента №573/2022 від 12.08.2022 (затвердженого Законом №2500-ІХ від 15.08.2022) ще на 90 діб, тобто до 05:30 год. 21.11.2022 та продовжено до 19 лютого 2023 року, відповідним Законом від 16.11.2022 № 2738-ІХ на 90 діб (діяв період продовження воєнного стану до 19.05.2023).

Отже, злочини вчинені ОСОБА_4 в період воєнного стану.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» за змістом статті 32 КК України повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони: передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України; передбачені різними статтями Особливої частини КК і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака. При цьому для повторності немає значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин.

Злочини вчинені ОСОБА_4 передбачені тією самою статтею та частиною статті Особливої частини КК України, вчинені неодночасно особою, не є продовжуваним злочином, (не охоплені однією метою) тобто вчинені повторно.

Таким чином, злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, яке виявилось у прояві жалю з приводу свого вчинку і почуття провини за його наслідки та активне сприяння розкриттю злочину (п.1 ч.1 ст. 66 КК України).

Також, вироком Переяслав-Хмельницького міського суду Київської області, від 03.12.2021 ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні злочину відповідальність за який визначена ч. 2 ст. 185 КК України, і його засуджено до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Відтак, інкримінований ОСОБА_4 злочин вчинений ним в період іспитового строку (за час непогашеної і незнятої судимості).

Отже, обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів (п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України).

Обираючи вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує наступне.

Судом враховується наявність пом`якшуючих вину обставин, щирого каяття та сприяння розкриттю злочину, яке відобразилось в поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, відсутність відомостей про перебування ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога.

Одночасно із цим, ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «F70» (розумова відсталість).

Висновок експерта №328 від 18.07.2023 за результатами проведення судової - психіатричної експертизи, ОСОБА_4 дійсно страждав на час скоєння злочину, і на момент проведення дослідження на емоційно - нестабільний розлад особистості (F60.3), однак і на момент скоєння інкримінованого йому діяння, і на момент проведення дослідження, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не портебує.

Крім того, ОСОБА_4 має діагноз «хронічний гепатит С».

Втім, обидва цих захворювання не впливають на усвідомлення ним своїх дій в момент вчинення протиправного діяння та на здатність ними керувати, і не є такими, що вимагають застосування до обвинуваченого примусових заходів лікування, або ж перебування його в умовах медичної ізоляції.

Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії «тяжких», наявність обтяжуючої вину обставини - рецидив злочинів, особу обвинуваченого, зокрема, характеристику ОСОБА_4 з місця проживання за якою він характеризується посередньо, а також досудову доповідь надану суду органом пробації, з якої вбачається, що ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінено, як «ВИСОКИЙ» та приходить до переконання що виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства.

При визначенні міри покарання, суд враховує правові позиції Верховного Суду України, викладені в Постанові Пленуму ВС України № 7 від 24.10.2003 Про практику призначення судами кримінального покарання, відповідно до яких частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Частина 1 ст. 71 КК містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

З урахуванням того, що дані злочини вчинені обвинуваченим в період іспитового строку визначеного вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03.12.2021, при визначенні остаточного покарання ОСОБА_4 суд керуючись ст. 71 КК України, обирає принцип часткового приєднання до нового покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З урахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке проявилось у щирому каятті, висловленні жалю з приводу вчиненого, вприянню розкриттю криміналбного правопорушення та визнання цивільного позову в повному обсязі, суд вирішує застосувати покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі визначені санкцією статті КК, за якою ОСОБА_4 притягується до відповідальності.

В справі заявлений цивільний позов.

Потерпілий ОСОБА_8 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальні збитки заподіяні кримінальним правопорушенням в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Обвинувачений визнав цивільний позов.

Керуючись статтями 127-129 КПК України, суд розглянув цивільний позов та дійшов висновку про повне задоволення вимог потерпілого про відшкодування шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За загальними правилами, визначеними в статтях 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір заподіяних ОСОБА_8 збитків (17000 гривень) підтверджений висновком експерта №№ 2568/23 від 06.06.2023, а відтак - доведений суду.

За таких обставин, заявлений цивільний позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі ст. 124 КПК України, процесуальні витрати на залучення експертів за проведення судової - товарознавчого дослідження в розмірі 300 гривень 00 коп. (звіт № 2568/23 від 06.06.2023 - судовий експерт ОСОБА_9 ), підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

ОСОБА_4 не прибував у судові засідання, і ухвалою суду від 06.12.2023, на підставі ст. 335 КПК України, зупинялось судове провадження, розшуку обвинуваченого.

14.02.2023 ОСОБА_4 був доставлений до суду, в межах виконання ухвал про застосування до обвинуваченого приводу.

Ухвалою від 14.02.2023 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, на термін 60 днів.

Таким чином, період з моменту застосування запобіжного заходу (14.02.2024), до моменту звернення вироку до виконання є строком попереднього ув`язнення і повинен бути зарахований у строк покарання в силу ч. 5 ст. 72 КК України.

Питання речових доказів вирішується судом у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Переяслав - Хмельницьким міськрайонним судом Київської області від 03.12.2021 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 5 (п`ять) місяців.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_4 діє до набрання вироком законної сили, але не довше ніж 60 днів.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення, з 14.02.2024 до моменту звернення вироку до виконання

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальних збитків заподіяних кримінальним правопорушенням.

Процесуальні витрати у розмірі 300 (триста) гривень. 00 копійок стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази по справі:

Флеш носій BOROFONE 8 GB повернути власнику - ОСОБА_8 після набрання цим вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана обвинуваченим та прокурором негайно після проголошення.

Головуючий суддя (підпис) ОСОБА_1