Справа № 211/650/24
Провадження № 1-кп/211/317/24
У Х В А Л А
про зміну запобіжного заходу
20 лютого 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 , оскільки строк тримання обвинуваченого під вартою спливає, а розгляд справи до цієї дати закінчити неможливо, зазначив, що наразі збережені ризики, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого саме такого запобіжного заходу на стадії досудового розслідування.
Потерпілий ОСОБА_5 просив відмовити прокурору в клопотанні, оскільки ОСОБА_3 не вчиняв злочину.
Обвинувачений та захисник просили обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.
Згідно із ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно зі ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.
Судом установлено, що на стадії досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів до 08 березня 2024 року.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , під час його допиту, не підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про відсутність доведеності тих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які суд може прийняти як підставу для залишення відносно обвинуваченого ОСОБА_3 найсуворішого запобіжного заходу.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справ «Мамедова проти Росії», визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Також, згідно із пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Суд враховує, що тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою (ст. 5 Конвенції та рішення ЄСПЛ від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України»).

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Ураховуючи викладене, обставини справи, а також показання потерпілого, надані в ході судового слідства, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання зазначених прокурором ризикам.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 331 КПК України, суд -

ухвалив:

в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на шістдесят днів, тобто до 19 квітня 2024 року включно, заборонивши обвинуваченому в період часу з 21.00 год. до 06.00 год. залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без застосування електронних засобів контролю, з покладенням на ОСОБА_3 відповідно до положень ст.194 КПК України наступних обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Криворізької східної окружної прокуроратури в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальникові ДУ «Криворізька УВП (№3)».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1