Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/571/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 307 (229-1) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0001151 від 18.08.2022 року стосовно ОСОБА_7 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 липня 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка Линовецького району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-24 грудня 2020 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.4 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. 11 серпня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбуття призначеного покарання;

-03 травня 2023 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.1 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки,

визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 травня 2023 року, більш суворим, призначеного за цим вироком, призначено остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 10194 грн. 12 коп.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції, вказуючи на невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, неповноту та необ`єктивність судового розгляду, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема ОСОБА_7 зазначає про те, що його вина у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах в суді не доведена, оскільки оперативна закупка не проводилась, вилучення наркотичних засобів та його затримання було незаконним, висновки імунологічної або дактилоскопічної експертиз у матеріалах справи відсутні, а висновок експерта ОСОБА_9 є неповним.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 вказує про те, що суперечності між показаннями свідка ОСОБА_10 , інших свідків, а також поясненнями експерта ОСОБА_9 не усунуті.

Суд, на думку ОСОБА_7 не звернув уваги на порушення його права на захист при затриманні, допустив необ`єктивність та неповноту при дослідженні доказів, вважає, що його дії слід було кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України.

У апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, згідно з яким ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, а кримінальне провадження закрити.

Свої вимоги захисник обгрунтовує тим, що у ОСОБА_7 , який систематично вживає наркотичні засоби і придбав у ОСОБА_10 наркотичні засоби у кількості 30 штук для власного споживання не було умислу або мети збуту, а тому дії ОСОБА_7 за ч.3 ст. 307 КК України, на думку сторони захисту кваліфіковані неправильно.

Захисник вважає, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не грунтуються на належних та допустимих доказах, оскільки огляд місця події проводився у нічний час, до внесення відповідних відомостей до ЄРДР, ОСОБА_7 після огляду та вилучення наркотичних засобів одразу ж був затриманий на місці, однак протокол про його затримання був оформлений на слідуючий день, при цьому при затриманні ОСОБА_7 не були в повному обсязі роз`яснені його права.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 також вказує про те, що суд не дав належної оцінки правдивим показанням ОСОБА_7 про те, що він придбав у ОСОБА_10 лише 30 пакетів наркотичного засобу для себе, не звернув уваги на суперечності у деталях щодо маршруту руху автомобіля під керуванням ОСОБА_10 , відстані між населеним пунктами та вартості проїзду.

Кількість вилучених з автомобіля ОСОБА_10 пакетів з наркотичною речовиною та її загальна вага, за відсутністю доказів її придбання ОСОБА_7 , на думку сторони захисту не свідчить про наявність у нього умислу на збут наркотичних засобів у великих розмірах.

З посиланням на презумпцію невинуватості захисник стверджує про недоведеність вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є підставою для скасування незаконного та необґрунтованого вироку суду першої інстанції та закриття апеляційним судом даного кримінального провадження.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винуватим у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах при слідуючих обставинах.

Так, ОСОБА_7 , в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 року та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» № 62/95-ВР від 15.02.1995 року, не бажаючи займатися суспільно корисною працею, переслідуючи корисливі мотиви та мету незаконного збагачення за рахунок вчинення умисних, систематичних, незаконних дій у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, обрав предметом своєї протиправної діяльності наркотичний засіб - метадон, обіг якого обмежено на території України, а способом незаконного збагачення - його незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту.

У невстановлені досудовим розслідуванням час та спосіб, ОСОБА_7 незаконно придбав наркотичний засіб - метадон в особливо великих розмірах, який розмістив у 1027 згортках обмотаних липкою стрічкою та фольгою, який в подальшому зберігав при собі, з метою збуту.

У подальшому, 17.08.2022 року ОСОБА_7 діючи умисно та у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 року та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» № 62/95-ВР від 15.02.1995 року, перебуваючи на залізничному вокзалі м. Київ, маючи при собі полімерний пакет, всередині якого знаходились 1027 згортків, обмотаних липкою стрічкою та фольгою, змістом яких є наркотичний засіб в особливо великих розмірах, сів в транспортний засіб «Volkswagen Jetta», державний номерний знак « НОМЕР_1 » синього кольору, під керуванням ОСОБА_10 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_7 та за допомогою вказаного транспортного засобу ОСОБА_7 рухався у напрямку м. Кам`янське Дніпропетровської області.

18.08.2022 року, в період часу з 02:25 до 04:00, під час огляду місця події - відкритої ділянки місцевості на блокпосту №1237, розташованого у напрямку м. Дніпро на виїзді з м. Олександрії Кіровоградської області, траса Е50 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» працівниками поліції було виявлено та вилучено: 1027 згортків обмотаних липкою стрічкою та фольгою, в середині яких перебувала кристалічна речовина білого кольору, з яких 5 згортків, відібраних в довільній формі, в яких згідно висновку експерта від 18.08.2022 № СК-19/112-22/6310-НЗПРАП містився наркотичний засіб - метадон, обіг якого обмежено, масою, в перерахунку на суху речовину, 0,27 грама,; в 1022 згортках, згідно висновку експерта від 08.09.2022 № СЕ-19/112-22/6409-НЗПРАП, містився наркотичний засіб - метадон, обіг якого обмежено, масою, в перерахунку на суху речовину, 56,67 грама. Враховуючи загальну кількість вилучених згортків (1027), в них знаходилось 56,94 грама наркотичного засобу - метадону, що у відповідальності до Таблиці 1 затвердженої Наказом МОЗ від 01.08.2000 № 188, є особливо великим розміром.

Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили суд їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягають за таких підстав.

Переглядаючи вирок в межах доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про скасування вироку та закриття провадження у зав`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки сторона захисту, під час апеляційного розгляду не довела наявність правових і фактичних підстав для цього.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України, як обвинувальний, так і виправдувальний вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Із цього слідує, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Крім того, згідно положень ст. 7, 17 та 22 КПК України, однією з засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості.

При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, ухвалюючи обвинувальний вирок суд першої інстанції, з дотриманням норм ст.ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення, надати їм належну, логічну оцінку щодо об`єктивного спростування таких відомостей, виходячи з вимог ст. ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 307 КК України, характеризується прямим умислом і метою збуту, зокрема, при виготовленні, придбанні та зберіганні особою наркотичних засобів або психотропних речовин.

Мета вчинення кримінального правопорушення згідно зі ст. 91 КПК України є однією з обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні шляхом збирання, перевірки та оцінки доказів.

Так, про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів можуть свідчити як відповідна домовленість із особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так і інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичних засобів або психотропних речовин не вживає, але виготовляє та зберігає їх, тощо.

Якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то в такому випадку мають бути досліджені обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, у тому числі чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться в її володінні, та розфасування речовини.

Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (шляхом купівлі, обміну, безоплатно), виготовляє їх, зберігає у відповідному фасуванні, що об`єктивно перевищує потреби цієї особи у вживанні зазначених речовин, то в такому разі може мати місце умисел на збут.

Якщо ж волею особи не обумовлено того, скільки наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів опиниться в її володінні, то умисел на збут потребує більш ретельного дослідження.

Тому для об`єктивного висновку про умисел засудженого на збут наркотичного засобу необхідним є дослідження обставин придбання та зберігання наркотичної речовини, а також установлення моменту виникнення відповідного умислу.

Так, даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку, зазначив про те, що кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст. 307 КК України, який незаконно придбав, зберігав та перевозив з метою збуту наркотичні засоби в особливо великих розмірах є правильною, а винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, у тому числі:

- протоколом огляду місця події від 18.08.2022 року, проведеного в період з 02:25 до 04:00 год. території автодороги «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» Е50, блокпосту на виїзді з м. Олександрія в напрямку с. Куколівка, де проведено огляд автомобіля VolkswagenJetta, державний номерний знак НОМЕР_1 (т.1 а.п.100);

- протоколом огляду відеокамери, перегляду відеозапису та перенесення його на цифровий носій від 18.08.2022 року та диском із відеозаписом проведення огляду місця події, дослідженого у судовому засіданні (т.1 а.п.102-103);

- протоколом огляду предметів від 19.08.2022 року та фотокарткою до нього (т.1 а.п.104);

- протоколом огляду предметів від 20.10.2022 року (т.1 а.п.105) ;

- постановою від 18.08.2022 року про визнання речовим доказом: мобільного телефону «Samsung А30» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 : НОМЕР_3 , SNR НОМЕР_4 ; мобільного телефону «Хіаоmі 9 Redmi», ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 на транспортний засіб Volkswagen Jetta, номер шасі НОМЕР_8 ; квитка на потяг на ім`я « ОСОБА_11 »; 1027 згортків обмотаних липкою стрічкою та фольгою з кристалічною речовиною білого кольору в середині, зовні схожою на наркотичну з яких 1022 згортка упаковано до спец пакету ГСУ НПУ №7225772, а 5 згортків, відібраних в довільній формі, упаковано до спец пакету НПУ №KIV2148745 (т.1 а.п.106-107);

- висновком експерта № СЕ-19/112-22/6310-НЗПРАП від 18.08.2022 року, згідно з яким надані на дослідження 5 (п`ять) речовин містять наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено та димедрол, який до наркотичних засобів, психотропних речовин чи прекурсорів не віднесений. Загальна маса метадону, в наданих на дослідження речовин, становить 0,27 грама. Загальна маса метадону, в наданих на дослідження речовинах, після проведення дослідження, становить 0,25 грама (т.1 а.п.115-120);

- висновком експерта № СЕ-19/112-22/6405-НЗПРАП від 08.09.2022 року, згідно з яким надані на дослідження 1022 згортків містять наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено та димедрол, який до наркотичних засобів, психотропних речовин чи прекурсорів не віднесений. Загальна маса метадону, в наданих на дослідження речовин, становить 56,67 грама. Загальна маса метадону, в наданих на дослідження речовинах, після проведення дослідження, становить 48,55 грама (т.1 а.п.125-133);

- протоколом огляду місця події від 18.08.2022 року, проведеного в період з 17:13 до 17:49 год., території блокпосту №4 в напрямку м. Дніпро на виїзді з м. Олександрія, автодороги «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» Е50, на якій проведено огляд автомобіля Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1 (т.1 а.п.141-142);

- протоколом огляду відеокамери, перегляду відеозапису та перенесення його на цифровий носій від 18.08.2022 року та диском із відеозаписом проведення огляду місця події (т.1 а.п.143-144);

- протоколом огляду предметів від 24.10.2022 року (т.1 а.п.145);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.08.2022 року та довідкою до нього, відповідно до якого, свідок ОСОБА_10 впізнав на фотознімку №2 особу, яку він перевозив з м. Києва до м. Кам`янське з 17.08.2022 року по 18.08.2022 року, де зображений ОСОБА_7 (т.1 а.п.158-160);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.08.2022 року зі свідком ОСОБА_10 , який розказав про те, що 17.08.2022 року близько 24 год. їх зупинили на блокпосту в м. Олександрії та почали перевіряти документи. Потім почали оглядати автомобіль, і в ході огляду знайшли під пасажирським сидінням пакет із згортками. Вказаний пакет належав його пасажиру, якого він взяв в м. Києві на ЖД вокзалі та віз в м. Камянець Дніпропетровської області. По дорозі, вони рухались через ОСОБА_12 , де зупинялись, та пасажир ходив до автомобіля форд, в який сів, потім вийшов та повернувся з пакетом, в якому зверху було видно одяг (т.1 а.п.161-167);

- протоколом огляду відеокамери, перегляду відеозапису та перенесення його на цифровий носій від 18.08.2022 року та диском із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 (т.1 а.п.168-169);

- протоколом слідчого експерименту від 18.10.2022 року за участю свідка ОСОБА_10 , який показав, що 17.08.2022 року близько 17:30 год. він стояв біля приміщення БПШ, що біля «Макдональдс» навпроти залізничного вокзалу, що по вул. Вокзальній, 1, м. Київ, прибирав в автомобілі. Він неофіційно таксує, на автомобілі фольцваген джета, д.н.з. НОМЕР_9 , який йому не належить. До нього підійшов хлопець та поросив відвезти до м. Камянське. Вони домовились про вартість поїздки у сумі 11500 грн. Пасажир сказав по дорозі заїхати в ОСОБА_12 . Пасажир з кимось говорив по телефону, після чого сів в автомобіль та сказав, що їх влаштовує вартість. На заднє сидіння пасажир поклав ранець. По дорозі до ОСОБА_13 вони ніде не зупинялись, пасажир з кимось переписувався, та повідомив, що працює в секонд-хенді (т.1 а.п.170-175);

- протоколом огляду відеокамери, перегляду відеозапису та перенесення його на цифровий носій від 18.10.2022 року та диском із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 , дослідженого у судовому засіданні (т.1 а.п.176-177);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.10.2022 року за участю свідка ОСОБА_10 , який показав, що 17.08.2022 року коли він віз людину з Києва в Камянське, той попросив заїхати через ОСОБА_12 та вони зупинилися на 147 кілометрі траси Київ-Одеса. Там він став на парковці, де стояли вантажні автомобілі, і пішов купити кави. В цей час під`їхав автомобіль Форд, сірого кольору, який зупинився за вантажними автомобілями та пасажир взяв рюкзак і пішов до нього, сів а автомобіль форд, після чого повернувся з пакетом. Все це зайняло близько 4 хвилин. З пакету виглядав одяг. Він сів за кермо, пасажир сів на заднє сидіння та вони почали рух далі. Під час руху, пасажир шарудів пакетом, казав, що передивляється, що йому там поклали. Десь через 300 метрів пасажир сказав зупинити автомобіль, він пересів на перед на вони одразу поїхали далі. По дорозі вони зупинялися, на трасі, біля поля, щоб сходили в туалет. З автомобіля виходили разом, потім пасажир сів за заднє сидіння, сказав, що хоче перевзутися, після чого сів на перед та вони поїхали далі. Коли вони зупинялися до них ніхто не підходив. Потім їх зупинили на блок посту, ще до м. Олександрія, перевірили по базі та відпустили. При в`їзді до м. Олександрія, їх знову зупинили на блок посту, перевірили, йому військові сказали, щоб він був обережний, так як пасажир значиться як амфетамінщік. Обшукали автомобіль, нічого не виявили та відпустили. Далі вони рухались по м. Олександрії та на виїзді їх знову зупинили на блок посту, почали перевіряти автомобіль, і виявили, що позаду, під сидінням, килимком було прикрито пакет. Це був пакет пасажира. Пакет був великий, в ньому був ще пакет з якимись тряпками, в середині були згортки, у великій кількості. Пасажир спочатку казав, що ці речі підкинули при в`їзді до м. Олександрія, а потім сказав, що це не його, а водія. Під час огляду авто на блокпостах він дивився за діями військових та помітив би, як би військові щось поклали (т.1 а.п.178-189);

- протоколом огляду відеокамери, перегляду відеозапису та перенесення його на цифровий носій від 18.10.2022 року та диском із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 (т.1 а.п.190-191);

- копіями банківських документів про отримання ОСОБА_7 картки моно банк та інформацією про рух коштів за цією карткою, відповідно якої вбачається, що 17.08.2022 о 18:30 ОСОБА_14 було здійснено переказ на картку № НОМЕР_10 в сумі 4500 грн. та 17.08.2022 о 17:55 було здійснено переказ на картку № НОМЕР_10 на суму 3000 грн. (т.1 а.п. 199-210);

- довідкою про опрацювання номерної інформації абонента НОМЕР_11 , картографічним зображенням ймовірного маршруту руху абонентського номеру НОМЕР_11 та фрагментом деталізації з`єднань абонентського номеру НОМЕР_12 , картографічним зображенням ймовірного маршруту руху абонентського НОМЕР_12 (т.1 а.п. 218-220);

- диском із відеозаписом з камер внутрішнього спостереження 17.08.2022 року, наданим директором DPSH (т.1 а.п. 224-225);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.10.2022 року та довідкою до нього, відповідно до якого, свідок ОСОБА_15 впізнав на фотознімку №2 чоловіка, який був в автомобілі джета синього кольору як пасажир, що був зупинений 17.08.2022 року близько 23:50 год. на блок посту №4 в м. Олександрія, Кіровоградської області (т.1 а.п.226-228).

Крім того, суд на обґрунтування своїх висновків послався на показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який сам розповів про те, що постійно покупає і вживає метадон, по дорозі до м. Камянське перерахував ОСОБА_10 частину коштів за 30 згортків « чеків» а також показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та експерта ОСОБА_9 , які за висновком суду узгоджуються з вищевказаними письмовими доказами, і по суті спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про відсутність умислу та недоведеність винуватості ОСОБА_7 в незаконному придбані, зберіганні та перевезенні з метою збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах.

Зокрема суд, на спростування цих доводів у мотивувальній частині оскаржуваного вироку зазначив про те, що відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 4 "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів", про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_7 придбалось, зберігалось та перевозилось кількість особливо небезпечного наркотичного засобу - метадону, що відповідає особливо великим його розмірам, вказані психотропні речовини були упаковані в окремі велику кількість невеликих згортків «чеків», зручних для їхнього окремого індивідуального розповсюдження серед інших осіб, тому зазначені обставини очевидно вказують на те, що ОСОБА_7 незаконно придбав, зберігав та перевозив вказані вилучені у нього психотропні речовини саме з метою їхнього збуту. Про належність наркотичних засобів саме обвинуваченому та наявність у нього саме такого умислу також безумовно підтверджує його поведінка при огляді транспортного засобу та виявленні наркотичних засобів, а також особливо великий розмір наркотичних засобів, що очевидно перевищує розумну кількість вказаної речовини, необхідної ОСОБА_7 як наркозалежній особі для особистого вживання.

Враховуючи викладене, доводи обвинуваченого про те, що наркотичний засіб не належить йому, що він придбав лише 30 згортків метадону для власного споживання, не ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах, є суперечливими, спростовуються наявними у справі доказами та показами свідків та свідчать про наміри обвинуваченого уникнути відповідальності за дії, передбачені ч.3 ст.307 КК України.

Підсумовуючи свої висновки суд зазначив про те, що дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності, місцевий суд вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом першої інстанції в ході судового слідства було повністю та об`єктивно досліджено всі докази по справі, що свідчать про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у незаконному придбані, зберіганні та перевезенні з метою збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах. вважає їх правильними, такими, що відповідають фактичним обставинам цієї справи і ґрунтуються на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах, в їх сукупності та взаємозв`язку.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового засідання не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 , як і на правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст. 307 КК України.

Порушень порядку збирання (формування) й оцінки доказів в аспекті ст. 94 КПК судом допущено не було, вирок суду першої інстанції достатньо умотивований та відповідає вимогам ст. 374 КПК.

На спростування доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про відсутність у матеріалах кримінального провадження належних та допустимих доказів, колегія суддів апеляційного суду відмічає.

У даному кримінальному провадженні показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 отримано в порядку, визначеному законом, вони не суперечать іншим зібраними доказам.

Тому суд не мав підстав не довіряти їм, а їх показання, як і дані, що містяться в протоколах слідчих дій та експертних висновках, на підставі ст. 84 КПК є процесуальними джерелами доказів, якими обґрунтовано вирок.

Колегія суддів вважає, що показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 є логічними, послідовними щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення протягом усього провадження, у тому числі під час слідчих експериментів, вони узгоджуються і взаємодоповнюють один одного, будь-яких підстав сумніватися у правдивості таких показань немає, а тому вони абсолютно обґрунтовано покладені місцевим судом в основу вироку та по суті спростовують версію ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 про те, що він придбав наркотичні засоби лише 30 згортків метадону для власних потреб, а не для мети збуту.

Більш того самим ОСОБА_7 та його захисником не оспорюється факт регулярного вживання наркотичного засобу метадону та наркозалежність ОСОБА_7 ..

Кількість вилученого особливо небезпечного наркотичного засобу - метадону, а саме 1027 згортків «чеків» їх фасування та спеціальна упаковка, зручні для їхнього окремого індивідуального розповсюдження серед інших осіб, тому зазначені обставини на думку колегії суддів очевидно вказують на те, що ОСОБА_7 незаконно придбав, зберігав та перевозив вказані вилучені у нього психотропні речовини як для особистого виживання так і з метою їхнього збуту.

При таких беззаперечних доказах, колегія суддів вважає неприйнятними доводи адвоката ОСОБА_8 про невинуватість в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах, які по суті спростовується вищевказаними письмовими доказами, показаннями свідків, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, про що змістовно зазначив в оскаржуваному вироку.

За твердженнями захисника порушення права ОСОБА_7 на захист полягало в тому, що він був фактично затриманий, проте орган досудового розслідування не роз`яснив його прав, зокрема права мати захисника та не забезпечив дотримання його прав, як затриманого.

З цього приводу, колегія суддів відмічає, що право особи на захист у кримінальному провадженні передбачено положеннями національного законодавства, зокрема ч. 3 ст. 63, п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України та п. 13 ч. 1 ст. 7, ст. 20 КПК України. Стаття 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного. Забезпечення права на захист відповідно до ст. 7 КПК України є однією із засад кримінального провадження. Зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження розкривається у ч. 1 ст. 20 КПК України, зокрема, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Також право на захист забезпечується й іншими нормами КПК України, зокрема статтями 49, 52, 54, 87, 338, 339, а також п. 4 ч. 2 ст. 412.

Разом з тим, за правилами ст. 236 КПК України, які застосовуються до огляду місцевості, приміщення, речей, документів та ін.., така слідча дія, як обшук не вимагає обов`язкової участі захисника, адже за змістом ч. 1 ст. 223 цього Кодексу зазначена процесуальна дія спрямована на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

За змістом абз. 3 ч. 3 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення.

Натомість, дослідивши протоколи огляду місця події від 18.08.2022 року, огляду предметів від 19.08.2002 року з відеозаписом вказаної слідчої (розшукової) дії, суд першої інстанції не встановив відомостей про те, що ОСОБА_7 в ході огляду та вилучення викликав адвоката, а слідчий його не допустив.

Що стосується не роз`яснення слідчим під час огляду ОСОБА_7 його процесуальних прав, то положення ст. 236 КПК України цього також не передбачають. До того ж ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за різні злочини, а тому на переконання суду йому не могло бути невідомо право мати захисника на момент проведення розшукових дій та його затримання.

Що стосується тверджень захисника про незаконне затримання обвинуваченого ОСОБА_7 під час проведення огляду місця події, оскільки не було складено протоколу затримання та не роз`яснено його прав, що у свою чергу призвело до порушення права останнього на захист, то апеляційний суд уд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Положенням ч. 5 ст. 208 КПК України, зокрема, передбачено, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол.

В ході проведення слідчої дії ОСОБА_7 не перебував у статусі затриманого. Разом з тим відповідно до вимог ч. 3 ст. 236 КПК України слідчий мав право заборонити обвинуваченому залишати місце проведення огляду, що у свою чергу спростовує твердження захисника про незаконне затримання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав, які б свідчили про порушення вимог ст. 208 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про незаконне затримання та порушення його права на захист є необґрунтованими.

Як убачається з оскарженого вироку, суд першої інстанції свої висновки про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтував показаннями самого ОСОБА_7 наданими в суді, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 про обставини цієї справи, даними протоколів слідчих дій, у тому числі слідчого експерименту, впізнання та іншими письмовими і речовими доказами.

Дослідивши вказані докази, надавши кожному з них оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

При цьому суд першої інстанції, спростовуючи твердження сторони захисту, визнав показання ключового свідка ОСОБА_10 послідовними й такими, що узгоджуються між собою, не містять істотних суперечностей, і підстав не довіряти їм у суду першої інстанції не було.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 та захисник в апеляційних скаргах також не наводять аргументів на підтвердження того, що у ОСОБА_10 були приводи для того, щоб оговорити обвинуваченого.

З вироку вбачається, що суд оцінив показання свідків у сукупності з іншими доказами відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Перевіряючи в апеляційному порядку доводи захисника про те, що показання свідків мали суперечливий характер, були неточними щодо окремих обставин справи, колегія суддів зазначає, що свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 давали показання у відкритому судовому засіданні згідно з установленим кримінальним процесуальним законом порядком за участю прокурора та захисника за відсутності ознак стороннього впливу на них, та дійшла висновку, що вказані твердження не можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до встановлених фактичних обставин цієї справи, дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд правильно кваліфікував за ч. 3 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення, а позиція ОСОБА_7 та його захисника про відсутність умислу на збут та придбання такої кількості наркотичного засобу (1027 згортків метадону) для власного споживання, на думку апеляційного суду є способом захисту з метою уникнення справедливого покарання за вчинене.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла однозначного висновку про те, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, неповноту та необ`єктивність судового розгляду, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час апеляційного розгляду, достатніх та обґрунтованих підстав для скасування законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 липня 2023 року в кримінальному провадженні № 0001151 від 18.08.2022 року стосовно ОСОБА_7 за ч.3 ст.307 КК України - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, у той же строк з дня її вручення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4