ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, працюючого кухарем «Суши Я», не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.10.23, приблизно о 17:17 годині ОСОБА_5 , перебуваючи у торгівельному залі магазину «Продукти-760» ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 10, переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна в умовах воєнного стану, вирішив таємно викрасти чуже майно, що належить ТОВ «АТБ-МАРКЕТ».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану ОСОБА_5 , перебуваючи у торгівельному залі вказаного вище магазину, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, о 17:20 годині 12.10.2023 підійшов до стелажу з алкогольними напоями, з якого своє правою рукою взяв пляшку алкогольного напою «Captain Morgan Original Spiced Gold алкогольний на основі рому 35% ск/бут» об`ємом 0,5 л, вартістю 348 гривень 25 копійок (без урахування ПДВ) та 417 гривень 90 копійок (з урахуванням ПДВ), яку заховав у рюкзак, що мав при собі.

В подальшому, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі таємне викрадене чуже майно, що належить ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», минаючи касову зону магазину та сигнальні рамки, під час виходу з магазину був зупинений працівником охорони магазину «Продукти-760» ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» ОСОБА_6 , який висловив до ОСОБА_5 вимогу зупинитись та припинити свої злочинні дії.

Разом з цим ОСОБА_5 розуміючи, що його злочинні дії направленні на таємне викрадення чужого майна викриті, не відмовляючись від свого злочинного умислу, не бажаючи бути затриманим та притягненим до кримінальної відповідальності, утримуючи при собі майно, що належить ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» почав тікати з місця вчинення кримінального правопорушення. У свою чергу ОСОБА_6 почав переслідувати ОСОБА_5 , якого через деякий час безперервного переслідування було затримано. Таким чином, ОСОБА_5 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Злочинними діями ОСОБА_5 ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» завдано майнову шкоду на суму 348 гривень 25 копійок (без урахування ПДВ) та 417 гривень 90 копійок (з урахуванням ПДВ).

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненому злочину, а саме, у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, що кваліфікується за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, визнав повністю, розкаявся.

У судовому засіданні, відповідно до ст. 349 КПК України, було визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі, а саме показань потерпілого, свідків, а також письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким не оскаржуються і у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції обвинуваченого. Крім того, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та ним не оскаржуються. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 доведена повністю.

Зазначені дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України як вчинення закінченого замаху на відкрите викрадання чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто виконання всіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення ним не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

При призначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», повинен дослідити дані про особу обвинуваченого, з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації, відповідно до положень ст.12 КК України, а також враховує особливості кожного конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, зокрема, форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення та ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 діяння відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи- воно має буду законним, пропорційним(не становити надмірного тягаря для особи)(справи Балканов проти росії від 09.06.2005р., Ісмалова проти росії від 29.11.2007 року).

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, з 21.12.2023 офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, з 09.06.2008 має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, мешкає у прийомній родині де батьки є пенсіонерами, за місцем проживання характеризується посередньо.

Вирішуючи питання щодо наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вказує, що рішення про їх встановлення насамперед має значення для правильного призначення покарання і має бути повністю самостійним, тобто незалежним від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Так, в ході судового провадження, обвинувачений відверто визнав свою провину, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, осудив свою поведінку, повідомив суду фактичні обставини про вчинений ним злочин, вказав, що не міг знайти заробітку, а злочин скоїв з метою подальшого перепродажу пляшки алкогольного напою.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, скрутне майнове становище обвинуваченого, його молодий вік.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

За правилами ч. 1 ст. 69 КК суд вправі призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за відповідний злочин, за наявності не менше двох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, та з урахуванням особи винного.

При цьому КК України надає повноваження суду лише у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи та повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, предмет та вартість викраденого майна, наведені вище дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, працює, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, його ставлення до вчиненого, поведінку до та після вчинення злочину, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність тяжких наслідків від злочину, беручи до уваги, що викрадене майно було повернуто потерпілому і останній не наполягав на суворому покаранні для обвинуваченого, та просив суд не позбавляти обвинуваченого волі, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 , за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції.

Тільки таке покарання на думку суду є необхідним та достатнім для обвинуваченого, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбаченим законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, його молодий вік, його щире бажання виправитись, відсутність тяжких наслідків від злочинів, беручи до уваги, що викрадене майно було повернуто потерпілим і останній не наполягали на суворому покаранні для обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України. При цьому, на думку суду, тривалість іспитового строку не може бути мінімальною.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, установивши іспитовий строк 3 (три) роки.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речови докази:

-пляшку рому «Captain Morgan Original Spiced Gold», яка передана на відповідальне зберігання працівнику «ТОВ АТБ-маркет» ОСОБА_7 , залишити у його володінні.

-диск із записом камер відео спостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0002922.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1