Справа № 577/4820/23
Провадження № 1-кп/577/426/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, по всій території України з 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року запроваджений воєнний стан, який у подальшому неодноразово був продовжений, зокрема, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, був продовжений до 18 серпня 2023 року.
12 липня 2023 року близько 15 години ОСОБА_3 разом зі своїм малолітнім племінником ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та є дитиною з інвалідністю, перебувала у будинку АДРЕСА_2 , та помітила, що ОСОБА_5 на столі у веранді будинку залишив свій мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9 A2/32 Gb» чорного кольору.
Коли ОСОБА_3 побачивши, що її племінник ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , вийшов із будинку і не звертає уваги на належний йому мобільний телефон, а інші особи, які перебували у будинку за її діями не спостерігають, то у неї виник злочинник корисливий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи вказаний злочинний корисливий намір, ОСОБА_3 , розуміючи, що її племінник є малолітньою особою, а також дитиною з інвалідністю, діючи умисно, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9 A2/32 Gb» чорного кольору вартістю 2 715 грн 00 коп.
Поклавши мобільний телефон до кишені своїх джинсових штанів, ОСОБА_3 залишила місце вчинення злочину та у подальшому викраденим мобільним телефоном розпорядилася на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину. передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю та надала показання, що їй було відомо, що з 24 лютого 2022 року на всій території України запроваджений воєнний стан.
12 липня 2023 року вона разом із своєю рідної сестрою ОСОБА_6 та племінником ОСОБА_5 перебувала в гостях у їх знайомої у будинку АДРЕСА_2 . Вона знала, що її племінник є малолітньої особою, що йому виповнилося лише 11 років, а також знала, що він є дитиною з інвалідністю та має захворювання, яке на дозволяє йому у повному обсязі розуміти все, що відбувається навколо нього. Всі вони сиділи на веранді за столом та вона побачила як її племінник ОСОБА_5 залишив на столі мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9 A2/32 Gb» чорного кольору. В цей час вона вирішила викрасти вказаний мобільний телефон. Скориставшись тим, що її племінник вийшов на вулицю, а сестра з їх знайомою пішли до іншої кімнати, тобто, що за нею ніхто не спостерігає, вона взяла вказаний мобільний телефон зі столу у веранді будинку, поклала мобільний телефон до кишені своїх джинсових штанів та залишила будинок знайомої. З викраденим мобільним телефоном вона пішла за місцем свого проживання та у вечері цього ж дня поїхала до свого знайомого у с. Хмелів Роменського району Сумської області. Наступного дня 13 липня 2023 року її знайомий ОСОБА_7 , якому вона не повідомляла, що мобільний телефон є викраденим, на її прохання, оскільки у неї не було із собою паспорта громадянина України, здав мобільний до ломбарду в м. Ромни Сумської області. Перед тим як здати мобільний телефон до ломбарду, вона витягнула з нього сім-карту. Отримані від реалізації телефону грошові кошти вона витратила на власні потреби. Вона залишилася проживати в с. Хмелів Роменського району Сумської області та приблизно через місяць до неї приїхали працівники поліції, які стали з`ясовувати чи відомо їй щось про крадіжку у ОСОБА_5 мобільного телефону. Вона одразу ж з зізналася у вчиненні злочину та детально розповіла про обставини його вчинення. У подальшому з її участю проводився слідчий експеримент, під час якого вона показала за яких обставин вчинила таємне викрадення мобільного телефону. Оскільки мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9 A2/32 Gb» вже був реалізований ломбардом, то вона сплатила своїй сестрі ОСОБА_6 вартість вказаного мобільного телефону 2 715 грн 00 коп. Вона щиро розкаюється у вчиненому, неодноразово просила пробачення і у сестри, і у племінника та вони примирилися. На даний час вона допомагає сестрі доглядати за ОСОБА_5 , який є дитиною з інвалідністю. Після вчинення кримінального правопорушення вона повністю змінила свою поведінку, взагалі перестала вживати спиртні напої. Незважаючи на те, що вона не працює офіційно, вона весь час працює у своєму господарстві, обробляючи город та здійснюючи догляд за худобою. Прохає не призначати їй покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі, оскільки запевняє, що більше не вчинить кримінального правопорушення.
Таким чином, вина обвинуваченої ОСОБА_3 повністю доведена та своїми діями, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить: обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодувала завдані збитки.
Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , є вчинення злочину щодо малолітньої дитини та особи з інвалідністю.
Відповідно до досудової доповіді, складеної Конотопським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, орган пробації оцінює ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення як високий та вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, в тому числі для окремих осіб (а.с. 28-31).
Проте суд не погоджується з висновком органу пробації в частині того, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, оскільки вказаний висновок не в повній мірі узгоджується із даними, які характеризують особу обвинуваченої. Так, ОСОБА_3 раніше не судима, щиро розкаялася у вчиненні злочину, активно сприяла його розкриттю, добровільно відшкодувала завдані нею збитки.
У досудовій доповіді органу пробації зазначено, що за місцем проживання односельці охарактеризували ОСОБА_3 як особу, що зловживає спиртними напоями, постійно спілкується з особами антисоціальної поведінки (а.с. 29). В той же час, в відповідно до довідки-характеристики старости Дептівського старостинського округу № 3 Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області від 31 серпня 2023 року, скарг від громадян та правоохоронних органів на ОСОБА_3 не надходило (а.с. 42).
Крім того в самому висновку органу пробації, який сформований станом на 10 жовтня 2023 року, зазначено, що ризик небезпеки ОСОБА_3 для суспільства, в тому числі для інших осіб, є середнім (а.с. 29).
Суд також виходить з того, що положеннями ст. ст. 50 і 65 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Слід також зазначити, що в розумінні ст. ст. 314, 314-1 КПК України, досудова доповідь органу пробації складається з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, та має виключно рекомендаційний характер, яку суд може враховувати, виходячи із своїх дискреційних повноважень.
У своїй досудовій доповіді орган пробації не виключає, що виконання покарання, яке буде призначене ОСОБА_3 , у громаді можливе за умови здійснення з боку пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, зокрема заходи впливу мають бути спрямовані на офіційне працевлаштування з метою отримання стабільних джерел доходів, утримання від вживання алкоголю, підтримання стосунків з особами з просоціальним ставленням та наявність життєвих навичок (а.с. 28-31).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 06 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип законності і воно не було свавільним».
Суд також враховує роз`яснення, наведене у рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року у справі № 15-рп/2004, згідно якого окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. При цьому категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу характеру вчинених ОСОБА_3 дій, враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої, приймаючи до уваги, що обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні злочину, раніше не судима (а.с. 45-51), задовільно характеризується за місцем проживання (а.с. 42), а також, що тяжких наслідків внаслідок дій ОСОБА_3 не настало, приймаючи до уваги досудову доповідь органу пробації в частині того, що виконання призначеного ОСОБА_3 покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів (а.с. 28-31), суд приходить висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства та реального відбування нею покарання, а тому при призначенні їй покарання слід застосувати ст. 75 КК України.
Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Крім того, покладення на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, дозволить забезпечити належний контроль за її поведінкою.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні ОСОБА_3 обраний не був.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 124, 368, 370, 371, 376 КПК України , -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом встановленого їй судом іспитового строку терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право, відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1