н/п 1-кс/490/10/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4925/22
У Х В А Л А

про продовження строків запобіжного заходу

05 січня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Миколаїв, громадянину України, який має середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

11.02.2022 СУ ГУНП в Миколаївській області, пред`явлено обвинувачення за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 189 КК України, та обвинувальний акт направлено на розгляд Центрального районного суду м. Миколаєва,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2, ч. 2 ст. 255-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000221 від 15.09.2022.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.1 ст.255-2, ч.2 ст.255-1КК України. Зокрема, не пізніше квітня 2022 року ОСОБА_5 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_7 »),входив до кримінальної організованої групи з іншими особами, які маючи реальний вплив на криміногенну обстановку в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», визнали протиправну діяльність, як основне джерело свого матеріального збагачення, та прийняли рішення, що питання злочинної діяльності будуть вирішуватися на злочинному зібранні (сходці) за їх участю, при цьому вказані особи виконували наступні функції в ході реалізації злочинного плану, а саме: отримали від «смотрящого» за ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» неформальну владу на території колонії серед засуджених під різними статусами «смотрящих за этажами», «ответчик за черным», та інше; підтримували встановлені правила поведінки серед засуджених у відповідності до «злодійських законів» та спонукали і забезпечували їх дотримання засудженими; за вказівкою «смотрящого» за ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» здійснювали збір із засуджених коштів з метою наповнення «общаку», тобто фонду взаємодопомоги в злодійському середовищі; приймали участь у визначені злочинної касти, в якій мав перебувати засуджений, зокрема «козли», «мужики», «порядочные», «непорядочные», «петухи» та інше; будучи довіреними особами, приймали участь та сприяли проведенню злочинних зібрань (сходок), з метою вирішенням питань, пов`язаних із вирішення конфліктних ситуацій та спорів на території ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», питань, щодо наповнення «общаку»; підтримували авторитет «смотрящого» у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», шляхом виконання, його вказівок, та підпорядкування його наказів, рішень; за вказівкою здійснювали фізичне придушення непокори, встановленим правилам поведінки засуджених у відповідності до «злодійських законів» на території ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які належить до категорії особливо тяжких злочинів та за одне з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності».

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000221 від 15.09.2022 ухвалами слідчих суддів неодноразово продовжувався, востаннє 08.05.2023. Цією ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва продовжено строк досудового розслідування до 12 місяців, а саме до 10.11.2023 включно.

25.10.2023 процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000221 від 15.09.2022 було надано слідчому доручення на відкриття сторонам матеріалів досудового розслідування.

25.10.2023 підозрюваному ОСОБА_5 , в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до наявних матеріалів досудового розслідування, відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування.

18.12.2023 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва підозрюваному ОСОБА_5 встановлено строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000221 від 15.09.2022 до 05.01.2024 року включно.

Ухвалами слідчих суддів підозрюваному ОСОБА_5 неодноразово продовжувався строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливості внесення застави у розмірі 536 800 гривень, востаннє 18.12.2023. Цією ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливості внесення застави у розмірі 536 800 гривень продовжено до 07.01.2024 включно.

Строк тримання під вартою закінчується 07.01.2024, однак досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено та потребує значного часу.

Крім того, вважає, що в діях підозрюваного і надалі наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України для продовження строку вказаного виду запобіжного заходу.

На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Крім того, уточнив клопотання та просив продовжити строк тримання під вартою до 60 діб.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання про продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника, повідомив про наявність в нього тяжких хронічних захворювань, що унеможливлює його перебування у слідчому ізоляторі.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0000221 від 15.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2, ч. 2 ст. 255-1, ч. 4 ст. 189КК України.

06.01.2023 року підозрюваному ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру.

08.05.2023 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000221 від 15.09.2022 до 12 місяців, а саме до 10.11.2023 включно.

25.10.2023 процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000221 від 15.09.2022 було надано слідчому доручення на відкриття сторонам матеріалів досудового розслідування.

25.10.2023 підозрюваному ОСОБА_5 , в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до наявних матеріалів досудового розслідування, відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування.

18.12.2023 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва підозрюваному ОСОБА_5 встановлено строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000221 від 15.09.2022 до 05.01.2024 року включно.

18.12.2023 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливості внесення застави у розмірі 536 800 гривень, до 07.01.2024 включно.

На даний час у кримінальному провадженні не виконані всі необхідні дії, які вчиняються під час досудового розслідування, а також відкрито матеріали досудового розслідування стороні обвинувачення, що перешкоджає винесенню законного процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні, яке відповідно до положень ч.1 ст. 94 КПК України має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом про результати аудіо-, відео контролю місця № 1443/55/113-2022 від 31.08.2022, (на якому зафіксовано факти злочинного зібрання (сходки) у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор за адресою: м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 5); протоколом про результати аудіо-, відео контролю місця № 1615/55/113-2022 від 05.10.2022, (на якому зафіксовано факти злочинного зібрання (сходки) ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор за адресою: м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 5;протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.10.2022 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ОСОБА_5 ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:може переховуватися від органів досудового розслідування та суду оскільки підозрюється, у вчиненні кримінальних правопорушень, які належить до категорії особливо тяжких та за одне з яких передбачено покарання до 15 років. Крім того, підозрюваний, маючи зв`язки в кримінальних кругах, знаючи про те, що на даний час частина території України знаходиться під тимчасовою окупацією рф та не знаходиться під контролем правоохоронних органів України, що унеможливить його розшук, створює ризик переховування останнього на цих територіях. Також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, ОСОБА_5 , систематично приймав участь у злочинному зібранні (сходці), при цьому перебуваючи у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор, тобто на шлях виправлення не став, та будучи затриманим у вчиненні інших кримінальних правопорушень, знаходячись під вартою, обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину у складі організованої групи.

Вказані ризики не зникли та не зменшилися з часом та доведені прокурором в суді.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що з наданих у судовому засіданні пояснень та долучених до матеріалів клопотання письмових документів вбачається, що 25.10.2023 досудове розслідування у кримінальному провадженні було завершено та надано стороні захисту для ознайомлення у порядку ст.290 КПК.

Так, відповідно до ч.4 ст.196 КПК слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. За приписами ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зі змісту ч.4 ст.196, ч.3 ст.197 КПК вбачається, що вказані норми наділяють слідчого суддю правом у період, коли досудове розслідування у рамках певного кримінального провадженні ще триває (до його закінчення), вирішувати питання щодо продовження особі запобіжного заходу, але вони не обмежують тривалість застосування такого заходу строками досудового розслідування. Адже, вказане питання регулюється ч.1 ст.197 КПК, у відповідності до якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Крім того, за приписами ст.203 КПК, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Кримінальне провадження закривається у разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу. Слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру. (п.10 ч.1 ст.284 КПК).

При цьому, невключення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.290 КПК, у зазначені в ст.219 КПК строки, не свідчить про обмеження строку застосування запобіжного заходу строками досудового розслідування.

З наведеного вбачається, що строк на який до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід, КПК не обмежує строками досудового розслідування, у рамках якого особі обирається відповідний захід, а тому ухвала про застосування (продовження) до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може лишатися чинною і після закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні до настання однієї з обставин, наведених у ст.203 КПК.

Згідно з ч.4 ст.176 КПК запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Тобто, за змістом наведених в ч.4 ст.176 КПК положень вибір запобіжних заходів, що обираються у кримінальному провадженні, довірено двом різним судовим інстанціям: слідчому судді під час досудового розслідування та судді, який розглядає справу, під час судового розгляду. Розподіл компетенцій між вищезазначеними особами чітко позначений моментом, коли розслідування закінчено, обвинувальний акт затверджено і кримінальну справу передано на розгляд суду, про що зазначено і в п.28 рішення ЄСПЛ у справі «Чанєв проти України» (Chanyev v. Ukraine) від 09.10.2014, заява №46193/133. Також на користь вказаного висновку свідчить зміст п.5 ч.1 ст.3 КПК, у відповідності до якого, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Водночас, Третя судова палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.02.2021 р. (справа № 344/6630/17) наголосила, що досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом, має три ключові віхи: початок - визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення - пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику відповідно до положень ст. 290 КПК України; закінчення - фіксується направленням до суду обвинувального акта. Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК України, яке не має точок дотику із завершенням досудового розслідування.

При цьому, згідно з ч.5 ст.219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки, передбачені цією статтею. Таким чином, законодавством передбачено, що саме з моменту відкриття матеріалів досудового розслідування в порядку, визначеному ст. 290 КПК України, строки ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не включаються у загальний строк досудового розслідування.

Таким чином, факт завершення досудового розслідування не свідчить про його закінчення і у період між завершенням досудового розслідування та його закінченням судовий контроль за дотриманням прав підозрюваних осіб у кримінальному провадженні продовжує здійснювати слідчий суддя, який в тому числі може приймати рішення щодо застосування і продовження строку застосування до осіб запобіжних заходів.

Продовжуючи підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які належить до категорії особливо тяжких, за одне з яких передбачено покарання до 15 років, вчинене організованою групою, яке за своєю правовою природою та об`єктом спрямування спрямоване проти громадської безпеки. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, вчинено під час перебування в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» за підозрою у вчинені інших кримінальних правопорушень, а також в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого його підозрюють. Крім того, суд вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та вони доведені прокурором.

Жоден інший більш м`який запобіжний захід на даному етапі досудового розслідування, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання прокурора про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Доводи підозрюваного ОСОБА_5 на те, що стан його здоров`я унеможливлює перебування під вартою, слідчий суддя вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 гл. 2 розділу X Наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» від 14.06.2019 р. № 1769/5, надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст. ст. 8, 107, 116 КВК, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 р. № 239/5/104, Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 р. №1348/5/572.

Відповідно до п. 3 гл. 2 розділу X зазначеного Наказу, у слідчому ізоляторі здійснюються медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Надання медичної допомоги особам, взятим під варту, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 р. №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах слідчого ізолятору (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного перелік та керівництво слідчого ізолятору забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини слідчого ізолятору закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини слідчого ізолятору закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Крім того, доводи підозрюваного стосовно наявності в нього тяжких хронічних захворювань спростовується довідкою Філії державної установи "Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській області № 661/МИ-23-вих від 07.04.2023 року, згідно якої ОСОБА_5 має ряд хронічних захворювань, знаходиться під наглядом фахівців, отримує все необхідне амбулаторне лікування, лікарськими засобами забезпечений за рахунок держави, екстреної медичної допомоги не потребує, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали продовженню підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо можливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушень, вчиненого під час утримання під вартою за підозрою у вчиненні інших кримінальних правопорушень, то слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 536 800,00 грн., яка була визначена раніше ухвалою слідчого судді, зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання- задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», за адресою: вул. Лагерне поле 5, м. Миколаїв.

Строк дії ухвали становить шістдесят починаючи з 05 січня 2024 року до 04 березня 2024 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави у розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) гривень (яка була визначена раніше ухвалою слідчого судді).

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки:

- прибувати за викликом до органу досудового розслідування, прокурора та суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із міста Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматись від спілкування зі свідками, підозрюваними, експертами у кримінальному провадженні, крім випадків участі у проведенні слідчих дій у даному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1