Справа №766/981/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтування клопотання:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000111 від 20.01.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: ОСОБА_4 , проходячи військову службу на посаді головного сержанта - командира міномета мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант, 19 січня 2024 року приблизно о 18 годині 50 хвилин, перебуваючи у районі виконання завдань за призначенням на території колишнього судноремонтного заводу в АДРЕСА_1 , на вогневій позиції «Зуби», мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , з метою продемонструвати свою уявну перевагу у військовому колективі відносно свого підлеглого за посадою ОСОБА_7 та застосування насильства до останнього, взяв до рук закріплену за ним зброю, 5.45 мм автомат АК-74 № НОМЕР_2 , дослав патрон до патронника, після цього здійснив не менше 2 пострілів у свого підлеглого старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті вказаних умисних, незаконних дій молодшого сержанта ОСОБА_4 настали тяжкі наслідки у вигляді смерті солдата ОСОБА_7 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, а саме застосування насильства щодо підлеглого, із застосуванням зброї, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_4 19 січня 2024 року приблизно о 18 годині 50 хвилин, перебуваючи у районі виконання завдань за призначенням на території колишнього судноремонтного заводу в м. Херсоні, вул. Острівське шосе на вогневій позиції «Зуби», мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_7 , взяв до рук закріплену за ним зброю, 5.45 мм автомат АК-74 № НОМЕР_2 , дослав патрон до патронника, після цього здійснив не менше 2 пострілів у старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок чого останній помер, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

20.01.2024 о 01.30 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затримано у порядку п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

20.01.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 426-1, ч. 1 ст. 115 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні належними та допустимими доказами, а саме: протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколом огляду предмета; протоколом огляду місця події від 20.01.2024; іншими матеріалами кримінального провадження.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 177 КПК України стороною обвинуваченого встановлено наступні ризики:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України наявність ризику переховування підозрюваного задля уникнення кримінальної відповідальності. Так, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і передбачене покарання їх вчинення, після отримання повідомлення про підозру, ОСОБА_4 може умисно ухилятися від явки до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України наявність ризику, що ОСОБА_4 , знищить, сховає або спотворить будь-яку із речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Тобто, перебуваючи на волі ОСОБА_4 володіючи обставинами вчиненого ним кримінального правопорушення може продовжити свою злочинну діяльність направлену на знищення речей, предметів на яких залишились сліди злочину.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що він обізнаний про місце перебування останніх. Свідки та потерпілі у кримінальному провадженні є військовослужбовці, які проходять службу у складі одного підрозділу військової частини та проживали разом з ОСОБА_4 , особисто були присутні під час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що вказує на те, що залишаючись на свободі ОСОБА_4 , матиме змогу незаконно впливати на свідків та потерпілих, з метою зміни ними своїх показів. Тобто, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, у тому числі, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході судового розгляду. При цьому, в разі обрання щодо підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, він зобов`язаний буде повернутись до військової частини, в якій проходить службу разом із свідками.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення з огляду на вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння. Вказане свідчить, також, про наявність соціальної небезпеки підозрюваного для оточуючих.

Виходячи із вищезазначеного, з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого, уникнення настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно нього не вбачається.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити за підставами, викладеними у клопотанні.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання. На обґрунтування своїх заперечень послалася на те, що прокурором не надано належних доказів існування ризиків, зазначених у клопотанні. Переховуватися від слідства та суду у підозрюваного немає жодних намірів. Просив суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний повідомив, що до початку війни працював в Угорщині, але 06 березня 2022року приїхав до України і добровольцем пішов до ЗСУ. Пояснив, що повністю усвідомлює скоєне, не має наміру ухилятися від суду, переховуватися, здійснювати тиск на свідків. Подія сталася випадково і неконтрольовано через вживання ним алкогольним напоїв, а також стресову ситуацію, викликану тривалою участю у бойових діях. Вину свою визнає, розкаюється у скоєному та просить суть суд застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді триманні під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчим суддею встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000111 від 20.01.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 1 ст. 115 КК України. Кримінальні правопорушення вчинені за обставин, викладених слідчим у клопотанні.

20.01.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: застосування насильства щодо підлеглого, із застосуванням зброї, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану; вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді підстави дійти висновку про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 1 ст. 115 КК України.

Для визначення причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення слідчим суддею досліджені докази, надані сторонами, зокрема: протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколом огляду предмета; протоколом огляду місця події від 20.01.2024; іншими матеріалами кримінального провадження.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри на даному етапі досудового розслідування у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Щодо ризиків, то прокурором зазначено про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що ризик переховування від слідства та суду з урахуванням громадянської позиції підозрюваного є вкрай мінімальним, оскільки підозрюваний не має ні матеріальних, ні фізичних можливостей для організації переховування, крім того, ОСОБА_4 є військовозобов`язаним та має певні обов`язки, злочин, який він вчинив не відноситься до таких, що пов`язані із проходженням служби. Тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі доведеності вини ОСОБА_4 , не може слугувати підставою для обґрунтування зазначеного ризику.

Щодо ризику знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до висновку відсутності обґрунтованості ризику. У клопотанні зазначено, що «перебуваючи на волі ОСОБА_4 володіючи обставинами вчиненого ним кримінального правопорушення, може продовжити свою злочинну діяльність направлену на знищення речей, предметів на яких залишились сліди злочину». Прокурором не доведено у судовому засіданні які саме речі чи документи можуть бути знищені підозрюваним, та в який спосіб. Характер кримінального правопорушення не передбачає його фіксування у документах, а всі речі, які мають значення у кримінальному провадженні, вилучені під час огляду місця події.

Щодо впливу на свідків, то вказаний ризик прокурором не обґрунтований і в судовому засіданні даний ризик не знайшов свого підтвердження. У клопотанні узагальнено зазначено, що «свідки та потерпілі у кримінальному провадженні є військовослужбовці, які проходять службу у складі одного підрозділу військової частини та проживали разом з ОСОБА_4 , особисто були присутні під час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що вказує на те, що залишаючись на свободі ОСОБА_4 , матиме змогу незаконно впливати на свідків та потерпілих, з метою зміни ними своїх показів. Тобто, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, у тому числі, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході судового розгляду. Але при цьому прокурор не зазначив на кого конкретно із свідків може впливати підозрюваний, в чому цей вплив може полягати та які наслідки це матиме для кримінального провадження. На переконання слідчого судді освітній рівень підозрюваного, відсутність знань в галузі права не надає йому можливості орієнтуватися у змісті показань свідків, значимості їх показань, а відповідно і тиску з метою якось змінити ці покази, щоб вони перестали бути доказами у кримінальному провадженні. До того ж підозрюваний визнає свою вину, усвідомлює тяжкість вчиненого, з його пояснень та поведінки у судовому засіданні не вбачається, що він має намір схиляти свідків до зміни показань. Всі свідки є військовослужбовці і вкрай сумнівно, щоб вони піддалися умовлянням на зміну показань. Разом з цим, ОСОБА_7 є «загиблим», а не потерпілим, матеріали клопотання не містять відомостей про визначення особи потерпілою, щоб визначитись яким чином ОСОБА_4 мав би змогу на таку особу впливати.

Ризик вчинення іншого правопорушення не обґрунтований, оскільки підозрюваний не судимий. А поведінка підозрюваного протягом тривалого періоду життя не вказує на його схильність до вчинення злочинів.

На переконання слідчого судді існує ризик, визначений п.4 ч.1 ст.177 КК України, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який полягає в тому, що підозрюваний не зміг пояснити причину своїх дій при вчиненні вбивства, що може вказувати на непередбачуваність його поведінки у подальшому.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 1 ст. 115 КК України, судом встановлений ризик, передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що підозрюваному ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі, характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_4 .

Наведені обставини свідчать, що заявлений ризик та суспільна небезпека підозрюваного існують, тому відсутні передумови для застосування підозрюваному менш суворого виду запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч ч. 5 ст. 426-1, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: застосування насильства щодо підлеглого, із застосуванням зброї, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану; вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 179, 183, 184, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 березня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1