28.09.2023
Справа № 331/6446/23
Провадження № 1-кс/331/1835/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжі клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження № 0000829, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 вересня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, який має вищу освіту, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, являється інвалідом ІІІ групи, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого:

21 липня 2016 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у сумі 850 гривень;

15 березня 2017 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;

03 квітня 2018 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 22.08.2019 року на підставі статті 82 КК України звільнений з заміною невідбутої частини покарання у вигляді 1 року 8 місяців 10 днів на покарання у вигляді виправних робіт з утриманням 20 % із заробітку;

09 лютого 2021 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 03.04.2018 року і визначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01.12.2022 року звільнено умовно-достроково від відбування покарання. Невідбутий строк покарання 8 місяців 1 день позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

28 вересня 2023 року старший слідчий слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в провадженні слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000829, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 01 вересня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що у період часу з 30 серпня 2023 року, 17 годин 00 хвилин, до 31 серпня 2023 року до 11 години 00 хвилин ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Шкільна, будинок № 46, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою фізичної сили рук пошкодив металопластикове вікно офісного приміщення ПВФ «Гилель», розташованого на першому поверсі будинку. Після чого, проник до приміщення кабінету, утримуючи у руці заздалегідь заготовлену палицю з дротом, якою зі столу кабінету підтягнув до вікна та шляхом вільного доступу, таємно викрав ноутбук «ASUS (X756U)», належний ПВФ «Гилель», вартість якого, відповідно до висновку експерта від 22.09.2023 року, складає 11483 гривень 33 копійки без урахування ПДВ. Після скоєння злочину зник з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

26 вересня 2023 року ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , у відповідності до статті 278 КПК України, було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

27 вересня 16 червня 2023 року підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику адвокату ОСОБА_5 було вручено копію клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додатки до нього.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме:

-протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_7 від 26.09.2023 року;

-протоколом огляду місця події від 31.08.2023 року (місто Запоріжжя, вулиця Шкільна, 46);

-довідкою про результати перевірки за дактилоскопічним обліком;

-протоколом огляду місця події від 31.08.2023 року (місто Запоріжжя, вулиця Олександрівська, 2);

-протоколом огляду місця події від 31.08.2023 року (місто Запоріжжя, вулиця Олександрівська, 2);

-показами свідка ОСОБА_8 від 01.09.2023 року;

-показами свідка ОСОБА_9 від 01.09.2023 року;

-показами свідка ОСОБА_10 від 01.09.2023 року;

-показами свідка ОСОБА_11 від 01.09.2023 року;

-показами свідка ОСОБА_12 від 01.09.2023 року;

-показами свідка ОСОБА_13 від 01.09.2023 року.

Органом досудового розслідування, відповідно до положень п. 4) ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1), 3), 5) ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду;

-незаконного впливати на представника потерпілого;

-вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 скоїв злочин під час відбуття умовно-дострокового покарання, не працевлаштований, має не погашену судимість за скоєння корисного злочину, не має родичів, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

Слідчий, на підтвердження ризику, передбаченого п.5) ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, вказує у клопотанні, що ОСОБА_4 визнаний Жовтневим районним судом міста Запоріжжя від 09.02.2021 року винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України було частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 03.04.2018 року і визначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. 12.01.2023 року засуджений ОСОБА_4 звільнився умовно-достроково, невідбутий строк покарання становить 8 місяців 1 день, проте, знову вчинив корисливий злочин.

Дані підстави, на думку слідчого, вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та, залишаючись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , з метою уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідно обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тому слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні внесене клопотання підтримала за викладеними вище мотивами та обґрунтуванням, просила клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 і його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому заперечували проти задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають за можливе обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби. При цьому, захисник заперечував проти наявності ризиків, передбачених пунктами 1), 3) ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає вказані ризики не доведеними, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування і суду, а також впливати на представника потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, прийшов до наступного.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами частини 1 статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію обвинуваченого;

7) майновий стан обвинуваченого;

8) наявність судимостей у обвинуваченого;

9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Із змісту вищенаведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

В силу статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В обґрунтування клопотання, на підтвердження наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчим зазначено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів проти власності.

Між тим, твердження слідчого і прокурора про тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , не є достатньою підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, суд враховує, що в розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.

Так, зокрема, в справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак, Суд неодноразово відзначав, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Крім того, на підтвердження наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчим зазначено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як останній скоїв злочин в період невідбутої частини покарання, не працевлаштований, має не погашену судимість за скоєння корисного злочину.

Перевіряючи доводи клопотання в частині посилання слідчим на ризики, які зазначені в статті 177 КПК України, в судовому засіданні встановлено, що слідчим лише формально зазначено ризики, які передбачені пунктами 1), 3) ч.1 ст. 177 КПК України щодо переховування підозрюваним ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, та щодо впливу останнього на представника потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки жодного доказу на підтвердження цих обставини суду так і не було надано.

Слідчий суддя звертає увагу, що представник потерпілого по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_7 двічі була допитана слідчим, що підтверджується протоколами допитів останньої від 01.09.2023 року і 26.09.2023 року (а.с.10-12, 17-18).

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 09 лютого 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання, не відбутого за вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 03.04.2018 року, було призначено покарання у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі (а.с.53-55).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року засудженого ОСОБА_4 звільнено умовно-достроково від відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 09 лютого 2021 року. Невідбутий строк покарання становить вісім місяців один день (а.с.56-57).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 січня 2023 року ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року залишено без змін (а.с.58).

Із матеріалів клопотання та наданих у судовому засіданні стороною захисту судових рішень вбачається, що термін покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 09.02.2021 року закінчується 21.08.2023 року, а злочин, у вчиненні якого наразі підозрюється ОСОБА_4 , вчинено останнім 30-31.08.2023 року (точні дата та час органом досудового розслідування не встановлені), тобто, не в період невідбутої частини покарання.

Отже, враховуючи вищезазначене, слід прийти до висновку, що доводи сторони обвинувачення про те, що підозрюваний ОСОБА_4 , до якого було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вчинив даний злочин в період невідбутої частини покарання, є безпідставними.

Разом з тим, враховуючи факти, які встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилається слідчий і прокурор, слідчий суддя приходить до висновку, що при розгляді клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, які передбачені п.п. 1), 2) ч. 1 ст. 194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і існує ризик, передбачений п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисних злочинів, судимості у встановленому законом порядку не зняті і не погашені.

За правилами частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до положень статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Отже, аналізуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання, а також враховуючи, що слідчим не надано суду жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, передбачених пунктами 1), 3) ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосовує до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, без електронних засобів контролю, з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, таким чином задовольняючи частково клопотання сторони захисту.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 107, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження № 0000829, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 вересня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,відмовити.

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без електронних засобів контролю, заборонивши підозрюваному залишати місце проживання, а саме квартиру АДРЕСА_2 строком на два місяці, у межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою у встановлений час;

-утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до 25 листопада 2023 року включно.

Виконання даної ухвали покласти на старшого слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 , контроль за виконанням покласти на процесуального прокурора.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, слідчому та прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 28 вересня 2023 року.

Повний текст ухвали оголошено 29 вересня 2023 року о 10 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1