1Справа № 335/5050/22 1-кп/335/336/2023
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника адвоката: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак Запорізької області, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який проходить військову службу в ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді кулеметника 1 десантно-штурмового відділення, 2 десантно-штурмового взводу, десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», 15.11.2021 року, діючи в умовах особливого періоду, залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалася у АДРЕСА_2 , свої обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів до повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування в органів військового і цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини до 12.07.2022 року.
Таким чином, у період часу з 15.11.2021 року по 12.07.2022 року матрос ОСОБА_5 умисно, без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до з`явлення до місця несення військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.
В подальшому, 12.07.2022 року матрос ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомивши про викладені обставини.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем місця служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 407 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч.4 ст. 407 КК України ОСОБА_5 визначити покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу розміром 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений ОСОБА_5 не заперечив проти затвердження угоди.
Прокурор, обвинувачений та його захисник просять затвердити угоду про визнання винуватості.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких, від якого потерпілих немає.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері південного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_5 здійснив самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, а тому його дії кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, за якими належить призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Приймаючи до уваги вищевикладене, але з урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання своєї винуватості, сприяння у викритті кримінального правопорушення, з`явлення із зізнанням, участь у відсічі збройної агресії, вчинив злочин вперше), та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд вважає можливим при призначенні покарання ОСОБА_5 застосувати ч.1 ст.69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього кодексу за це кримінальне правопорушення.
В ході судового розгляду встановлено, що судові витрати та речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено, майнова шкода відсутня, арешт на майно не накладався.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 на досудовому слідстві не обирався.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу розміром 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні відсутній.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.349 КПК України до Запорізького апеляційного суду області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: суддя

Орджонікідзевського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1