Справа № 175/4049/23
Провадження № 1-кп/175/190/23
Вирок

Іменем України

12 жовтня 2023 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0001948 відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, там же проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, розлученого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

встановив:

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період і проходячи її на посаді номера обслуги 7 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, приблизно о 13 годині 55 хвилин 21 червня 2023 року, перебуваючи у АДРЕСА_2 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника заступника командира 1 механізованого батальйону з озброєння військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 , доведений на підставі бойового розпорядження командира 1 механізованого батальйону НОМЕР_2 омбр імені гетьмана Івана Мазепи № 24. КСП-СІВЕРСЬК (16335) 09:00 21.06.2023 Карта 1:50 000, видання 2017 року, про необхідність вибуття в район зосередження 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону в АДРЕСА_3 на вантажному автомобілі МАЗ за маршрутом Шабельківка-Слов`янськ-Сіверськ для посилення району оборони 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону і недопущення прориву противника у напрямку Лисичанськ-Білогорівка, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність і боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних сил України на зазначеній ділянці оборони.

Умисні дії ОСОБА_5 слідством і прокурором кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Під час судового провадження прокурор ОСОБА_3 надав угоду про визнання винуватості, укладену 10.10.2023 року між прокурором ОСОБА_7 і обвинуваченим у присутності захисника.

Відповідно до цієї угоди ОСОБА_8 під час судового провадження зобов`язується співпрацювати зі стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні, давати правдиві, достовірні та повні показання щодо своєї причетності до злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, зобов`язується не вчиняти інших військових, тяжких і особливо тяжких злочинів, виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником і на визначеному місці служби або у військовій частині.

Сторонами угоди, із застосуванням вимог ст.ст.62, 69 КК України, визначено узгоджене покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 1 (один) рік.

В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, невиконання яких роз`яснені обвинуваченому.

У судовому засіданні ОСОБА_8 свою провину визнав повністю, підтвердив факт добровільності укладання угоди про визнання винуватості, просив її затвердити та призначити узгоджене покарання, з яким він згоден.

Вислухавши думку прокурора та захисника, які просили затвердити угоду про визнання винуватості з призначенням узгодженого покарання, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У п.п.1, 3 ч.4 ст.469 КПК України зазначено, що угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо нетяжких, тяжких злочинів…

За приписом ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Орган досудового розслідування та прокурор встановили, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України віднесене до категорії тяжких злочинів і передбачає кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до 10 років.

Суд ураховує, що обвинувачений у суді беззаперечно визнав свою винуватість у інкримінованому йому злочині за обставин, викладених в угоді про визнання винуватості, які є тотожними до наведених в обвинувальному акті, в якому щиросердно розкаявся, повідомив про добровільність укладення угоди.

За результатом перевірки угоди на її відповідність вимогам КПК України, судом не встановлено підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених у ч.7 ст.474 КПК України.

Частиною 1 статті 62 КК України передбачено, що покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строковоїслужби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок) на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом…

За приписом ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст.403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу…

Враховуючи зазначені вимоги закону і викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження даної угоди та вважає доведеним у ході судового провадження, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 11.08.2023 року та угоді про визнання винуватості від 10.10.2023 року, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника в умовах воєнного стану, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст.402 КК України.

На переконання суду, в угоді про визнання винуватості враховані пом`якшуючі обставини, а саме щиросердне каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчиненого внаслідок збігу тяжких інших обставин, а саме: останній брав участь у бойових діях і був очевидцем значних бойових втрат особового складу під час бойового зіткнення з противником, що деморалізувало його, заподіяло страждання, надмірну дратівливість, гарячковість і викликало у нього стан розпачу, що не сприяло належному здійсненню ним самоконтролю своєї поведінки в умовах воєнного стану, - які дають підстави для застосування положень ч.1 ст.69 КК України щодо призначення іншого, більш м`якого виду покарання, узгодженого сторонами, не зазначеного в санкції ч.4 ст.402 КК України.

18.08.2023 року у підготовчому судовому засіданні за ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.10.2023 року із визначенням застави в розмірі 214720 грн., яка станом на день ухвалення вироку не внесена. Підстав для скасування чи зміни вказаного запобіжного заходу суд не вбачає.

Цивільний позов і витрати на залучення експерта стороною обвинувачення не заявлялися, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.374, 376, 469, 474 КПК України, суд

ухвалив:

Угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001948, укладену 10 жовтня 2023 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 затвердити.

На підставі угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, піддати узгодженому кримінальному покаранню у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 1 (один) рік.

Строк покарання обчислювати по протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21 червня 2023 року, тобто з 21 червня 2023 року.

На підставі п. «а» ч.1 і ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 21 червня по 10 жовтня 2023 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору і захиснику.

Вирок може бути оскаржений сторонами до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1