Справа № 944/5321/23
Провадження №1-кп/944/1066/23
про продовження строку тримання під вартою
19.10.2023 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Гребінка Полтавської області, із середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат» на посаді курсанта навчального взводу навчальної батареї навчального самохідного-артилерійського дивізіону,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
Ухвалою суду від 21.08.2023 вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.
19.10.2023 прокурором подано письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 діб, без можливості внесення застави.
У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане ним письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, просив продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, без визначення розміру застави. В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного діяння тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
Так, 28 травня 2023 року, приблизно о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території наметового табору військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 , діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, маючи прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_6 удари руками в область голови чим спричинив останньому забійну рану та синець лівої виличної ділянки, забійну рану тім`яної ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та один удар ножем в область грудної клітки зліва, чим спричинив останньому сліпе проникаюче поранення грудної клітки зліва з ушкодженням легені, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння.
29.05.2023 ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
29.05.2023 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_4 25.08.2023 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.10.2023.
Прокурор зазначає, що ризики, наведені в ухвалі Яворівського районного суду Львівської області від 25.08.2023 на даний час, не відпали, не змінилися, не зменшилися та продовжують існувати.
Зокрема, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, а тому враховуючи вид і розмір передбаченого санкцією ч.1 ст.121 КК України покарання, вагомість доказів зібраних органом досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що не продовживши ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останній буде мати реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання чи вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки схильний до вживання алкогольних напоїв.
Крім цього, ОСОБА_4 знайомий з низкою свідків у даному кримінальному проваджені, оскільки проходить військову службу в одному підрозділі, зокрема з потерпілим ОСОБА_6 та свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та в разі не продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній зможе впливати на зазначених потерпілого та свідків з метою зміни наданих органу досудового розслідування показань.
Також, на даний час, на етапі початкового судового розгляду з урахуванням принципу безпосередності дослідження судом показань, речей і документів є ризик того, що не продовживши обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може знищити або сховати речі, які мають істотне значення для кримінального провадження, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігатиме вказаним ризикам. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не зможе усунути зазначені ризики.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, а тому просить не визначати розмір застави.
В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що на даний час є необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки ризики, які стали підставою для обрання даного виду запобіжного заходу є реальними, не минули та не зменшились.
Захисник заперечив щодо оголошеного клопотання, оскільки ризики зазначені прокурором у клопотанні відсутні, обвинувачений не має наміру переховуватись від суду та жодним чином не може негативно вплинути на хід кримінального провадження. Зазначив, що запобіжний захід є занадто суворим і слід було б застосувати більш м`якший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або визначити розмір застави, що було б достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки
Обвинувачений заперечив проти клопотання прокурора, просив суд змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт, дослідивши матеріали клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу, суд зазначає наступне.
Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області підозрюваному ОСОБА_4 26.07.2023 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29.08.2023 з утриманням його в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», де останній перебуває на даний час.
25.08.2023 ухвалою Яворівського районного суду Львівської області обвинуваченому в черговий раз продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.10.2023.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в тому числі до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).
Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Прокурор звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, посилається на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
Суд, зауважує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатньо підстави, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обставин вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння, як воно сформульоване стороною обвинувачення, враховуючи особу обвинуваченого, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, а тому враховуючи вид і розмір передбаченого санкцією ч.1 ст.121 КК України покарання, вагомість доказів зібраних органом досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що не продовживши ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останній буде мати реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання чи вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки схильний до вживання алкогольних напоїв.
Разом з тим, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Крім цього, ОСОБА_4 знайомий з низкою свідків у даному кримінальному проваджені, оскільки проходить військову службу в одному підрозділі, зокрема з потерпілим та свідками та в разі не продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній зможе впливати на потерпілого та свідків з метою зміни наданих органу досудового розслідування показань. Тим самим, наявність ризику впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.
Також, на даний час, на етапі початкового судового розгляду з урахуванням принципу безпосередності дослідження судом показань, речей і документів є ризик того, що не продовживши обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може знищити або сховати речі, які мають істотне значення для кримінального провадження, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Суд вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , доведені прокурором, продовжують існувати та на даний час не зменшились. Існування вказаних ризиків виправдовує тримання особи під вартою, а також свідчить про неможливість їх запобіганню шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у тому числі домашнього арешту.
Будь-яких даних, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі судом не встановлено.
Доводи сторони захисту щодо зміни раніше застосованого запобіжного заходу щодо обвинуваченого не спростовують вищевказаних висновків суду, крім того, строк перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку.
Суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобіганню встановленим ризикам.
При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, суд, відповідно до вимог п.1 ч.4 ст. 183 КПК, не визначає розмір застави.
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177,178, 183, 315 КПК України, суд,
клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) календарних днів, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», без визначення розміру застави.
Визначити строк дії ухвали з 19.10.2023 по 17.12.2023 включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору - для відома, Державній установі "Львівська установа виконання покарань (№19)" - для виконання.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на начальника Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1