Провадження 1-кп/557/147/2023
Справа 557/1822/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження №0000258 від 04.10.2023, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бочаниця Гощанського району Рівненської області, зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 , непрацюючий, одружений, з базовою загальною середньою освітою, українець, громадянин України, військовозобов`язаний, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

за ст. 126-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща кримінальне провадження з обвинувальним актом про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 протягом тривалого часу, умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_3 23.05.2023 близько 03 год. 30 хв., перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_6 , а саме намагався вчинити бійку, шарпав її за одяг, чим спричинив шкоду психічному здоров`ю потерпілої. Таким чином ОСОБА_3 вчинив правопорушення повторно протягом року.

Крім того, ОСОБА_3 23.05.2023 приблизно о 08.год 32 хв. перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_6 , а саме намагався вчинити бійку, шарпав її за одяг, чим спричинив шкоду психічному здоров`ю потерпілої. Таким чином ОСОБА_3 вчинив правопорушення повторно протягом року.

За вищевказаними фактами, ОСОБА_3 26.06.2023 рішенням Гощанського районного суду Рівненської області притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 03.10.2023 приблизно о 17 год. 30 хв., перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_6 , а саме кричав, ображав, нецензурно висловлювався, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у висунутому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю, у скоєному розкаявся, підтвердив обставини скоєння ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, та відмовився давати суду показання з приводу обвинувачення, водночас вказав, що вину визнає повністю і повністю згідний з викладеними у обвинувальному акті фактичними обставинами.

Потерпіла в судовому засіданні показала, що дійсно протягом тривалого часу і до жовтня 2023 року мали місце конфліктні ситуації з обвинуваченим, який зловживав алкогольними напоями та влаштовував конфліктні ситуації, вона неодноразово викликала поліцію, на даний час не має претензії до обвинуваченого, оскільки обвинувачений більше двох тижнів не вживав алкоголь та не вчиняв відносно неї домашнього насильства, вважає призначити не суворе покарання.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у скоєнні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується доказами, зібраними стороною обвинувачення, які відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, оскільки обставини скоєння кримінального правопорушення учасниками процесу не оспорюються.

Письмовими доказами підтверджуються факти вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зокрема копією постанови Гощанського районного суду від 26.06.2023.

Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого та потерпілого, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, яким суд дав належну оцінку.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї дружини, що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, не перебуває на «Д»-обліку у лікаря- психіатра та лікаря-нарколога, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, відповідно до дискреційних повноважень суду, дотримуючись принципів законності і верховенства права, враховуючи позицію прокурора, потерпілої та захисту, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України, а саме у виді громадських робіт.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази - відсутні.

Суд дійшов висновку про відсутність необхідності обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, оскільки учасники судового процесу не заявляли клопотання про його обрання, та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Окрім того, суд, керуючись вимогами ст. 91-1 КК України в редакції Закону № 2227-VIII від 06.12.2017 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3233-IX від 13.07.2023, яка регламентує, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, […], суд може застосувати […], один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 5) направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми, вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого наведений обмежувальний захід на строк 3 місяці (за потреби може бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців).

Позаяк, відповідно до п. 10 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під програмою для кривдника слід розуміти комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, зокрема до виховання дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі жінок і чоловіків.

При цьому законодавство не встановлює законодавчих критеріїв, від яких необхідно відштовхуватись суду при вирішенні питання про наявність або відсутність підстав для направлення кривдника на проходження відповідної програми, однак вбачається, що при вирішенні цього питання слушним є врахування обставин вчинення правопорушення, системного характеру таких дій, ризику вірогідності повторюваності вчинення домашнього насильства, пояснення потерпілої, мети самої програми, котра покликана: (1) закріпити за особою розуміння поняття «домашнє насильство», його наслідки, відповідальності за вчинені дії, причин та факторів виникнення тощо, (2) формування навичок, які особа має набути за результатами проходження корекційної програми, зокрема: вміння контролювати власні прояви гніву та агресії, аналізувати власні дії в ситуації насильства, вирішувати будь-які ситуації без застосування насильства (саме цих навиків потребує обвинувачений, враховуючи модель вчинюваного ним злочину).

Саме комплексний підхід (проходження пробаційної програми з метою попередження вживання психоактивних речовин та програми для кривдників), у даному випадку, на думку суду, є найбільш дієвим, оскільки метою притягнення до кримінальної відповідальності є не тільки покарання, а й виправлення особи, розуміння ним своїх негативних наслідків та виправлення останніх.

Отже, у підсумку, дане покарання із застосуванням обмежувальних заходів у порядку ст. 91-1 КК на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання із застосуванням обмежувальних заходів у порядку ст. 91-1 КК перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого (див. постанову ВС від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18), що власне і має місце, в цій ситуації, при застосуванні наведеного судом покарання щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Згідно з п. 5 ч. 1 та ч. 3 ст. 91-1 КК України в редакції згідно із Законом № 2227-VIII від 06.12.2017 «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» застосувати відносно ОСОБА_3 , обмежувальний захід, відповідно до якого на засудженого покласти строком на три місяці обов`язок прибувати до виконкому Гощанської селищної ради, розташованої за адресою смт Гоща, вул. Незалежності, 72 Рівненського району Рівненської області, для проходження програми для кривдників.

Застосувати відносно ОСОБА_3 , відповідно до ч. 1 ст. 13 КВК України, ч.10 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ч.3 ст. 10 Закону України «Про пробацію», Пробаційну програму «Подолання домашнього насильства» для повнолітніх суб`єктів пробації, відповідно до якої на засудженого покласти обов`язок прибувати до Рівненського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації у Рівненській області, розташованого за адресою смт Гоща, вул. Незалежності, 37 Рівненського району Рівненської області, для проходження Пробаційної програми «Подолання домашнього насильства» для повнолітніх суб`єктів пробації.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.

Копія вироку вручається обвинуваченому, прокурору негайно після його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошення вироку, копія вироку направляється не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1