Провадження № 1-кс/202/9237/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 13.11.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001200 за ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому прокурор просить накласти арешт на предмет, схожий на зброю, два магазини та 3 набої, з обов`язковим позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування.

Клопотання обґрунтовано тим, що 13.11.2023 о 15:50 водій ОСОБА_4 , 1988 р.н., керуючи автомобілем «Тойота Прадо», рухаючись по автодорозі «М30-06», Дніпровського району, допустив виїзд за межі проїзної частини праворуч та наїзд на опору мосту. Від зіткнення автомобіль загорівся. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_4 та пасажири автомобіля ОСОБА_5 , 1993 р.н., і ОСОБА_6 , 2002 р.н., загинули на місці події.

13 листопада 2023 року відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001200 з правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 286 КК України.

13 листопада 2023 року в ході проведення огляду місця пригоди в салоні автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» на передньому пасажирському місці виявлено предмет, схожий на зброю, два магазина та 3 набої. Вказані речі вилучено з переднього пасажирського місця та запаковано до поліетиленового спец пакету НПУ PSP 2372335.

14 листопада 2023 року предмет, схожий на зброю, два магазини та 3 набої визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ураховуючи, що для проведення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінального провадження, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження речового доказу вилученого з водійського місця предмет, схожий на зброю, два магазини та гільзу, необхідно на вказане майно накласти арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, так як існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину та підлягає збереженню.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи положення ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності учасників.

На підставі викладеного, у зв`язку із неприбуттям учасників судового розгляду аудіо-, відеофіксація судового засідання не здійснювалась.

Вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001200, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.286 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 13 листопада 2023 року в ході проведення огляду місця пригоди в салоні автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» на передньому пасажирському місці виявлено предмет, схожий на зброю, два магазина та 3 набої, які є предметами, що вилучені з обігу та підлягають обов`язковому вилученню, оскільки можуть зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

14 листопада 2023 року постановою слідчого предмет, схожий на зброю, два магазини та 3 набої визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Як встановлено слідчим суддею, вищевказаний транспортний засіб було вилучено під час огляду 13.11.2023 року. Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна було подано до суду 14.11.2023 року, тобто в межах строку, передбаченого ч.ч.3, 5 ст. 171 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що вилучені під час огляду місця дорожньо-транспортної події, визнані речовими доказами, є предметами, які вилучені з обігу, можуть мати доказове значення по справі, можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення і можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на зазначене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

На думку слідчого судді, органом досудового розслідування доведено, що незастосування в даному випадку арешту вказаних речових доказів може призвести до їх знищення,переховування, перетворення.

Тому, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а отже клопотання підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчого слідчий суддя постановляє ухвалу, у якій, зокрема, зазначає, порядок виконання ухвали.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, визначивши місце зберігання арештованого майна, з урахуванням вимог Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, зокрема проведення експертизи, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучені 13.11.2023 року в ході проведення огляду місця події в салоні автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», предмет, схожий на зброю, два магазини та 3 набої.

Заборонити володіння, користування та розпорядження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Арештоване майно зберігати з урахуванням вимог Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. №1104 із змінами та доповненнями.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1