Провадження №1-кп/523/1760/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

26.12.2023 року

Суворовський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000393 від 04.06.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ( в силу ст.ст. 89, 108 КК України )

у скоєні кримінального правлпорушення передбаченого ст.289 ч.1 КК України;

Встановив:

Судом встановлено, що 03 червня 2023 року приблизно о 19 годині 00 хвилині (більш точний час слідством не встановлений) ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку 45 по вулиці Парковій в місті Одесі, побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_7 , який перебував біля вказаного будинку з мопедом «Honda DIO 27» темно-синього кольору (без реєстраційного номерного знаку), що перебував у фактичному користуванні ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_6 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним мопедом, власником якого є ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_7 та шляхом обману під приводом короткострокового разового користування мопедом, не маючи реального наміру повертати транспортний засіб, попросив ОСОБА_7 скористатись мопедом, на що останній, вважаючи, що передає мопед для здійснення разової короткострокової поїздки, погодився та добровільно передав ОСОБА_6 мопед «Honda DIO 27» вартістю 4 000 гривень, в якому перебував талон на транспортний засіб та ключ запалювання.

Після цього, ОСОБА_6 запустив двигун вказаного мопеда, чим встановив контроль над ним, та керуючи вказаним мопедом залишив місце вчинення кримінального правопорушення, чим протиправно вилучив транспортний засіб у користувача ОСОБА_7 всупереч його волі. В подальшому ОСОБА_6 розпорядився вказаним мопедом «Honda DIO 27» на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 4 000 гривень.

При допиті обвинувачений ОСОБА_6 , винуватість у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 289 КК України визнав та пояснив суду, що дійсно

03.06.2023 року, взяв мопед « Honda DIO 27» у сина потерпілого покататись та не повернув його. Цивільний позов визнав у повному обсязі, про скоєне щире кається, у подьшому планує компенсувати шкоду завдану потерпілому.

Отримавши покази обвинуваченого ОСОБА_6 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 , за ст. 289 ч.1 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ст. 289 ч.1 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 ч.ч. 1, 2 Конституції України, ст. 17 ч. 2 КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161, 150, 100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь

- обґрунтованості обвинувачення.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_6 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Обвинувачений ОСОБА_6 , за формою вини, ступенем тяжкості вчинив не тяжкий злочин. Судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що при вчинені інкримінованих йому правопорушень, ОСОБА_6 , усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 25 ч. 2 КК України.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає, що він є осудним, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними - ст. 19 ч. 1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України - вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості кожного вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є активне сприяття розкриттю злочину, повне визнання вини, щире каяття. Обставин, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Враховуючи всі встановлені під час судового розгляду обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що ОСОБА_6 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, посередньо характеризується за місцем проживання, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі із застосування іспитового терміну.

Потерпілою особою а саме ОСОБА_5 , подано цивільний позов про відщкодування матерільних збитків , завданих внаслідок вчинення злочину на суму 15 000 (пятнадцять тисяч) гривень.

В порядку ст. 128 КПК України. Вказаний цивільний позов було приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно з якою враховується характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також інші обставини, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_6 , цивільний позов визнав уповному обсязі.

Беручи до у ваги вищенаведене, на думку суду позовні вимоги підлягають задоволеню у повному обсязі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , змінити на особисте зобовязання, звільнивши ОСОБА_6 , з під варти у залі суду.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

за ст. 289 ч.1 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з ч.3 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та здійснення нагляду за засудженим ОСОБА_6 , покласти на Суворовський районний сектор філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_5 , матеріальну шкоду у розмірі 15000 гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , змінити на особисте зобовязання, звільнивши ОСОБА_6 , з під варти у залі суду.

Речові докази : полімерний сейф -пакет НПУ "PSP4246093" в якому знаходиться - рюкзак срібного кольору з елементами біжутеріїї , електроними сигаретами та інструментами для манікюру, мобільний телефон макрки "ZTE" з пошкодженим екраном, в корпусі синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 , мобільний телефон макрки "Samsung" темно - синього кольору, без сім картки, без акумулятора, модель : SCH-4365 MEID HEX: А00000405А3В5В - повернути за належністю.

Відеозапис з назвами "HCVR-cht_main_5523-_5804" та " HCVR-cht_main_548_2023-_5842", щ збережені на CD-R-диски з маркуванням "Відео з магазину 03.06.2023 м.Одеса, вул.Паркова 30- А. - зберігати у матеріалах справи.

Процесуальні витрати відсутні.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_6 , а також надати для відома іншим заінтересованим особам та направити для виконання до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя

Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1