Справа №293/1166/23
Провадження №1-кп/293/89/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відео конференції з Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002246 від 26.07.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працюючого, офіційно не одруженого, неповнолітніх дітей та утриманців не має, раніше судимого вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.10.2023 за ст.390-1 КК України до 1 року обмеження волі, - відбуває покарання у Державній установі "Бердичівський виправний центр №108"

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що систематично вчиняє домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою проживає у спільному будинку по АДРЕСА_2 , а саме: систематично ображає словами брутальної лайки та погрожує фізичною розправою.

Встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 неодноразово зверталася із відповідними заявами до поліції, за результатом розгляду яких було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП від 06.01.2023, від 28.04.2023, від 07.06.2023, за результатами судового розгляду яких ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Так, ОСОБА_4 07.12.2022 близько 14:00 год., перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно співмешканки ОСОБА_6 , а саме висловлювався нецензурною лайкою в адресу останньої, погрожував фізичною розправою. Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 06.01.2023 року у справі №293/2120/22 ОСОБА_4 визнано винним.

15.04.2023 в 17 годин 26 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно співмешканки ОСОБА_5 , а саме висловлювався нецензурною лайкою в адресу останньої. Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 28.04.2023 у справі №293/560/23 ОСОБА_4 визнано винним.

29.05.2023 близько 16 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебиваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме погрожував фізичною розправою, ображав нецензурною лайкою, що могло завдати шкоди її психологічному та фізичному здоров`ю.

Крім того, 29.05.2023 близько 21 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а- саме погрожував (фізичною розправою, :ображав нецензурною лайкою, що могло завдати шкоди її психологічному та фізичному здоров`ю. Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 07.07.2023 у справі №293/783/23 ОСОБА_4 визнано винним.

Не зважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та 24.07.2023 близько, 09 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, вчинив відносно своє співмешканки ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, внаслідок чого завдав шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Отже, своїми систематичними протиправними діями ОСОБА_4 завдав шкоду психологічному здоров`ю своїй співмешканці ОСОБА_7 , що виразилися в словесних образах, погрозах, приниженні, які викликали у потерпілої ОСОБА_7 , психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в режимі відео конференції з Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Вказав, що дійсно він проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 . Під час спільного проживання у них часто виникали сварки та непорозуміння, внаслідок чого дружина викликала поліцію і він був притягнутий до адміністративної відповідальності. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи міститься її заява від 31.07.2023, в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Беручи до уваги показання обвинуваченого, а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, при роз`ясненні судом щодо позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вказав, що розуміє неможливість в подальшому оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів, наданих прокурором, які характеризують його особу.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд дійшов до переконання про те, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, доведена повністю.

Так, своїми умисними діями, які виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілих, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Варто відмітити, що колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно із ст.12 КК України злочин передбачений ст.126-1 КК України, є кримінальним проступком.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою він перебуває у близьких відносинах.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, який є кримінальним проступком, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та обставину, яка обтяжує, його покарання, особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; раніше неодноразово судимого останній раз вироком Черняхівського районного суду Житомирської області 09.10.2023 за ст. 390-1 КК України, на даний час відбуває покарання, за місцем проживання характеризуються посередньо, зловживає спиртними напоями, у стані сп`яніння жорстоко та неадекватно відноситься до співмешканки ОСОБА_5 . Разом з тим, ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, а тому суд дійшов до переконання про призначенняОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті 126-1 КК України.

За встановлених обставин, суд уважає, що саме така міра покарання буде необхідною і достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Визначене обвинуваченому покарання у виді обмеження волі буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Підстав для призначення обвинуваченому покарання в порядку передбаченому ст. 69, 69-1 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України враховуючи те, що обвинувачений це кримінальне правопорушення вчинив до постановлення вироку Черняхівським районним судом Житомирської області від 09.10.2023, суд остаточне покарання призначає за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань.

ІV. Вирішення інших питань

Під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Суд не знаходить підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту визначеного вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.10.2023.

Арешт на майно не накладався. Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання за попереднім вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.10.2023, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України зарахувати у строк призначеного ОСОБА_4 цим вироком суду покарання, строк відбутого ним покарання за вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.10.2023.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Згідно ч.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО