КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 752/6278/21 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3612/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000600- прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року задоволено скаргу адвоката ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000600 від 05.03.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та скасовано повідомлення по підозру від 26.08.2022 р., складене старшим слідчим Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000600 від 05.03.2021 р. відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року та її скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000600 від 05.03.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що про винесення ухвали слідчого судді від 06.03.2023 прокуратурі стало відомо лише 22.05.2023, про що свідчить супровідний лист з вхідним № 89-3216 від 22.05.2023, що долучається до апеляційної скарги.

Слідчим суддею істотно порушено вимоги КПК України, що виявилося у розгляді скарги без участі прокурора, якого не було повідомлено про такий розгляд, позбавлено сторону обвинувачення права надати докази, якими спростовуються твердження адвоката, а також в подальшому не з вини сторони обвинувачення пропущено строк подання апеляційної скарги, який підлягає поновленню.

Апелянт вказує на те, що 26.08.2022 ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, а саме скеровано засобами поштового зв`язку за останньою відомою адресою місця проживання.

Твердження скаржника щодо незаконності вилучення речових доказів у кримінальному провадженні під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного не відповідають дійсності з підстав того, 05.03.2021 в ході проведення обшуку у затриманого ОСОБА_9 , відповідно до вимог ч. 3 ст. 208 КПК України, в присутності понятих, у тому числі вилучено паперовий пакет з грудкоподібною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-21/11588-НЗПРАП від 18.03.2021 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - кокаїн, маса кокаїну в речовині становить 45,031 г.

Одразу після затримання, відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено обшук у квартирі за місцем проживання затриманого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого, серед іншого, вилучено 6 поліетиленових пакетів з порошкоподібною речовиною білого кольору, електронні ваги, дві ємності з металу білого кольору, ємність з полімерного матеріалу білого кольору та трубку з нашаруваннями порошкоподібної речовини білого кольору, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-21/11591-НЗПРАП від 25.03.2021 містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кокаїн, загальною масою 85,972. Також, в ході обшуку вилучено 136 різнокольорових пігулок, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-21/11591-НЗПРАП від 25.03.2021 містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - МДМА (3,4- метилендіоксиметамфетамін), загальною масою МДМА становить 14,033 г.

В подальшому, слідчим, відповідно до вимог КПК України, до Голосіївського районного суду міста Києва подано клопотання про надання дозволу на проведення вищевказаного обшуку квартири, яке судом задоволено в повному обсязі ухвалою слідчого судді від 24.03.2021.

Адвокатом у своїй скарзі наведено думку прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва щодо неналежності отриманих в ході досудового розслідування доказів, відсутності в матеріалах певних процесуальних документів та з інших питань. Однак, думка прокурора спростовується наявними в матеріалах кримінального провадження постановою про призначення групи слідчих від 05.03.2021, квитанціями про прийняття речових доказів за №№ ФП-012866, ФП-012865, ФП-012884, ФП-012918, ухвалою про легалізацію обшуку, ухвалою про арешт майна та іншими документами, які посвідчують законність вчинених дій та належність вилучених доказів.

Також адвокат у скарзі наполягав, що строк досудового розслідування в кримінальному провадженні начебто становив 12 місяців з дня реєстрації та закінчився ще 05.03.2022. Окрім того, адвокатом зазначено, що положення КПК щодо зупинення перебігу строку досудового розслідування відповідно до ч. 8 ст. 615 КПК почали діяти лише з 08.03.2022.

Однак, наведена адвокатом позиція є хибною та повністю спростовується матеріалами кримінального провадження. Так, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.03.2021 за № 0000600 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України (нетяжкий злочин, строк досудового розслідування якого складає 12 місяців без повідомлення про підозру). Однак, в подальшому прокурор своєю постановою про зміну кваліфікації та визначення підслідності від 14.04.2021 здійснено перекваліфікацію з ч. 2 ст. 309 на ч. 3 ст. 309 КК України (тяжкий злочин, строк досудового розслідування якого складає 18 місяців без повідомлення про підозру).

В подальшому, 25.08.2022 слідчий, дослідивши матеріали кримінального провадження, своєю постановою здійснив перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 3 ст. 309 на ч. 3 ст. 307 КК України.

Отже, загальний строк досудового розслідування зазначеного кримінального правопорушення складав 18 місяців та повинен був сплинути 05.09.2022. Однак, у зв`язку з введенням у дію положень ч. 8 ст. 615 КПК України, з моменту початку дії військового стану в Україні, тобто з 24.02.2022, строки досудового розслідування не зараховуються до загальних строків.

Щодо предмету виділення матеріалів в окреме провадження зазначає, що станом на момент виділення матеріалів в окреме провадження № 0002266, в матеріалах кримінального провадження № 0000600 проводилося досудове розслідування за фактом збуту ОСОБА_9 наркотичних речовин, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та за фактом придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України. В подальшому, у кримінальне провадження № 0002266 було виділено матеріали за фактом придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України в межах якого ОСОБА_9 повідомлено про підозру.

З урахуванням зазначеного апелянт вважає, що у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах свого підзахисного ОСОБА_9 , щодо скасування повідомлення про підозру необхідно відмовити, оскільки слідчий суддя не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а також наявні суперечливі докази, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Адвокатом ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких останній зазначає, що відомості до ЄРДР внесені за номером 0000600 ще 05.03.2021 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Увказаному кримінальному провадженні ОСОБА_9 був затриманий в порядку ст.208 КПК України 05.03.2021 року.

В подальшому в цей же день слідчими Голосіївського УП ГУНП проведено, жодним чином не вмотивований, невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_9 , а саме за адресою АДРЕСА_2 .

Вищевказаний обшук не легалізований відповідно до вимог КПК України, оскільки ні в матеріалах кримінального провадження, ні під час судових засідань орган досудового розслідування не надав ухвали на дозвіл про проведення обшуку за вищевказаною адресою, тобто все майно яке вилучено, вилучено незаконно та підлягає поверненню і не може бути використано органом досудового розслідування, як джерело доказування вчинення ОСОБА_9 злочину.

На наступний день, постановою від 06.03.2021 року ОСОБА_9 звільнений з камери тимчасово затриманих осіб Голосіївського УП ГУНП у м. Києві.

У подальшому орган досудового розслідування отримує висновки експертів від 17.03.2021, 18.03.2021 та 25.03.2021 року, згідно яких надані на дослідження пігулки, порошкоподібні речовини містять небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено.

Однак жодних процесуальних дій щодо виклику для допиту або вручення підозри ОСОБА_9 тощо, органом досудового розслідування не здійснювалось.

Крім того, як вказано вище, речовини які вилучені під час обшуку та які є основним «доказом» сторони обвинувачення є неналежними, оскільки вони отримані незаконно та з істотними порушеннями вимог КПК України.

14.04.2021 року, прокурором Голосіївської окружної прокуратури у кримінальному провадженні №0000600 через півтора місяці досудового розслідування визначено підслідність за Шевченківським УП ГУНП та скеровано матеріали до Шевченківської окружної прокуратури.

Однак, 15.07.2022 року (тобто через 1 рік і 3 місяці) прокурором Шевченківської окружної прокуратури винесено постанову про визначення підслідності у вищевказаному кримінальному провадженні знов за Голосіївським УП ГУНП тобто фактично повернуто провадження назад та визначено ряд недоліків, які за переконанням прокурора не можуть бути усунутими під час подальшого досудового розслідування та в своїй сукупності можуть призвести до визнання отриманих доказів не належними.

З часу звільнення з під варти, тобто з 06.03.2021 по 19.02.2022 року ОСОБА_9 перебував на території України. За цей довгий період часу жодного разу його не було викликано до правоохоронних органів в будь-якому порядку та в будь-який спосіб, про що свідчить відсутність будь-яких документів, про факти, які б підтверджували те, що ОСОБА_9 якимось чином за період часу, більше ніж півтора роки, незаконно впливав, знищував, ховав або спотворював будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, а також відсутні будь-які підтвердження наявності ризиків, що ОСОБА_9 в майбутньому може вчиняти зазначене.

У подальшому, 19.02.2022 року ОСОБА_9 , в особистих справах, виїхав за кордон, літаком через Бориспіль термінал «Д» в напрямку Київ-Рим, рейс 7853.

На даний час ОСОБА_9 перебуває в Німеччині де отримав дозвіл на проживання та має статус особи, яка перебуває під захистом.

Так, 25.08.2022 року слідчим в порушення вимог КПК України, своїм рішенням у вигляді постанови, змінено кваліфікацію на ч. 3 ст. 307 КК України, тобто фактично через 1 рік і 6 місяців.

У подальшому, 26.08.2022 на адресу колишньої орендованої квартири ОСОБА_9 , органом досудового розслідування направлено підозру та нібито повістку про виклик, хоча фактично орган досудового розслідування, ще з 05.03.2021 володів відомостями щодо місця реєстрації ОСОБА_9 , а також відомостями та контактними даними співмешканки ОСОБА_9 , а також відомостями щодо адвокатів, які вже приймали участь в слідчих діях, що надавало можливість останнім здійснити виклик ОСОБА_9 , у передбачений КПК України спосіб.

Крім того, в органу досудового розслідування був наявний рапорт від 26.08.2022 головного оперуповноваженого ДСР НП України із листом про перетин державного кордону ОСОБА_9 , відповідно до якого останній виїхав за межі України 19.02.2022 року, тому логічність дій працівників правоохоронних органів є незрозумілою, оскільки їм відомо, що особа виїхала за межі країни, однак повістки направляють на адресу за якою особа не проживає 6 місяців та стверджують, що ОСОБА_9 ухиляється від прибуття.

В даному випадку, немає жодних доказів чи відомостей, що ОСОБА_9 умисно вчинив дії з метою переховування від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки на момент виїзду з території України ОСОБА_9 не було повідомлено про будь-яку підозру і відомості про те, що після його звільнення 06.03.2021 р. він викликався до слідчого та не з`явився без поважної причини та станом на 19.02.2022 жодного статусу у кримінальному провадженні не мав.

Так, згідно твердження органу досудового розслідування, ОСОБА_9 є підозрюваним з 26.08.2022 року, тобто повідомлення про підозру відбулось через 18 місяців і 20 днів після реєстрації кримінального провадження.

В подальшому, 12.09.2022 року слідчий звертається до Голосіївського районного суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

За результатом оцінки діяльності органу досудового розслідування і неналежного здійснення нагляду з боку прокуратури ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2022 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу.

Проте 23.09.2022 року тобто через два дні після вищевказаного рішення слідчого судді, прокурором Голосіївської окружної прокуратури винесено постанову про виділення матеріалів в окреме провадження за №002266 від 05.03.2021 року. При цьому дана постанова є не вмотивованою та не визначено перелік документів виділених з матеріалів кримінального провадження.

Тобто, замість відстоювання своєї позиції в апеляційній інстанції, прокурор іде шляхом невмотивованого виділення матеріалів кримінального провадження, ціль таких дій полягає тільки в одному, а саме в присвоєнні матеріалам кримінального провадження нового номеру.

Далі, стороною обвинувачення 23.09.2022 року направляється аналогічне клопотання про обрання запобіжного заходу за фактами, які вже досліджено та яким надано оцінку, таким чином по суті сторона обвинувачення вводить суд в оману та зловживає своїми правами.

За результатом вищевказаних незаконних дій іншим слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва винесено у кримінальному провадженні №002266 ухвалу від 27.09.2022 року, якою ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Однак, 26.12.2022 року Київським апеляційним судом вищевказаний запобіжний захід скасовано та встановлено факт створення прокурором правових підстав для повторного звернення до слідчого судді, а саме що стосується виділення матеріалів кримінального провадження, крім того, констатовано, що в матеріалах кримінального провадження наявні грубі та істотні порушення вимог КПК.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримав подану апеляційну скаргу та просила задовольнити її з наведених в ній підстав, думку захисника з приводу поданої апеляційної скарги, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони обвинувачення не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що скарга на повідомлення про підозру розглянута у відсутність прокурора. В матеріалах справи наявні повідомлення про дату час та місце розгляду скарги адресовані Голосіївській окружній прокуратурі міста Києва /т. 1 а.с. 70, 77/ про судові засідання, які призначалися на 13.02.2023 та 06.03.2023. Однак як встановлено колегією суддів, копію оскаржуваної ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року прокуратурою отримано 22.05.2023 /т.1 а.с. 89/, інших відомостей про те, що прокурор володів інформацією про постановлення оскаржуваної ухвали матеріали справи не містять, у зв`язку з чим колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів справи та ухвали слідчого судді, 26.01.2023 адвокат ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва зі скаргою на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000600 від 05.03.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Дану скаргу обґрунтував тим, що слідчими СВ Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000600 від 05.03.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, у якому 26.08.2022 р. ОСОБА_9 повідомлено про підозру.

Заявник послався на те, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені за №0000600 05.03.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. ОСОБА_9 в цей же день був затриманий на підставі положень ст.208 КПК України і за місцем його проживання проведено невідкладний обшук. Однак, зазначений обшук не був легалізований, а отже докази, отримані в ході його проведення є недопустимими.

06.03.2021 ОСОБА_9 був звільнений.

В подальшому 17.03.2021, 18.03.2021, 25.03.2021 р. органом досудового розслідування отримані висновки експертів, які підтверджують, що вилучені у ОСОБА_9 пігулки та порошкоподібна речовина містять психотропну речовину, обіг якої забороно, однак жодних дій щодо повідомлення ОСОБА_9 про підозру, виклику його для допиту вчинено не було.

На час здійснення досудового розслідування Шевченківським УП ГУ НП у м.Києві, куди кримінальне провадження було скеровано за підслідністю, прокурор Шевченківської окружної прокуратури м.Києва встановив факт незаконного проведення слідчих-процесуальних дій.

25.08.2022 р. слідчий своїм рішенням змінив кваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 3 ст. 307 КК України і 26.08.2022 р. на адресу орендованої в минулому ОСОБА_9 квартири надіслано повідомлення про підозру та повістка про виклик. Однак, за місцем реєстрації ОСОБА_9 , відомості про що наявні, зазначені документи не надсилались.

В подальшому, 12.09.2022 р. слідчий Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у задоволенні якого було відмовлено.

23.09.2022 прокурор Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_6 виніс постанову про виділення матеріалів в окреме провадження за № 002266, однак не зазначено які саме матеріали виділяються.

Того ж дня, до суду направляється клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 002266, яке було задоволено судом.

26.12.2022 Київським апеляційним судом запобіжний захід скасовано та встановлено факт створення прокурором нових правових підстав для повторного звернення до слідчого судді, а саме що стосується виділених матеріалів.

Також, адвокат ОСОБА_8 посилався на вчинення процесуальних дій поза межами строку досудового розслідування.

06.03.2023 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва задоволено вказану скаргу та скасовано повідомлення по підозру від 26.08.2022 р., складене старшим слідчим Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000600 від 05.03.2021 р. відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Дане рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею при розгляді скарги адвоката ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , дотримано вищевказані вимоги кримінального процесуального Закону.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Як вбачається зі оскаржуваної ухвали, слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування не були дотримані вимоги процесуального закону при повідомленні ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, оскільки таке повідомлення надіслано не за місцем реєстрації підозрюваного, а за адресою тимчасового проживання на підставі договору оренди, строк дії якого закінчився задовго до направлення повідомлення про підозру, з чим також погоджується колегія суддів.

Також вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слідчий суддя виходив з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини.

Так у своїх рішеннях у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» Європейський суд зазначив, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Натомість, на момент повідомлення про підозру матеріали кримінального провадження не містили належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_9 зазначеного кримінального правопорушення і такі обставини були встановлені, як прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, так і Київським апеляційним судом.

Всупереч твердженням апелянта, слідчим суддею враховано відсутність в матеріалах кримінального провадження достатніх і допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, зважаючи на порушення порядку вручення повідомлення про підозру, з метою дотримання принципу верховенства права, забезпечення дотримання прав особи на стадії досудового розслідування від незаконного переслідування, слідчий суддя обґрунтовано вважав, що скарга адвоката ОСОБА_8 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Також колегія суддів бере до уваги, висновок колегії суддів викладений в ухвалі Київського апеляційного суду від 26.12.2022 за результатом розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , якою задоволено вказану скаргу та скасовано ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , та обрано підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Колегією суддів встановлено, що долучені до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріали містять суперечливі дані щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_9 , підозри.

Зокрема, в постанові прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_12 від 15 липня 2022 року про визначення підслідності у кримінальному провадженні №№ 0000600 від 05.03.2021 року йдеться про те, що «вивченням кримінального провадження встановлено ряд недоліків та грубих порушень кримінального та кримінально-процесуального законів України, що в подальшому, у своїй сукупності, можуть призвести до визнання отриманих доказів не належними та закриття провадження. Вказані порушення допущені під час проведення досудового розслідування працівниками СВ Голосіївського УП ГУ-НП у м. Києві та є такими, що не можуть бути усунутими під час подальшого досудового розслідування.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що інформація про кримінальне правопорушення внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань о 19 годині 17 хвилин, 05.03.2021, після чого першою слідчою дією о 20 годині 04 хвилини стало затримання підозрюваного в порядку ст.208 КПК України, проведене слідчим ОСОБА_13 .В матеріалах наявний лише витяг з ЄРДР від 27.03.2021. Не може залишитися і без уваги той факт, що кримінальне провадження прийняте до провадження старшим групи слідчих, після призначення групи 05.03.2021 тільки 06.03.2021 о 9 годині 02 хвилини, а після зміни групи слідчих від 06.03.2021, лише 12.03.2021, тобто майже через тиждень, що ставить під сумнів належність та допустимість доказів отриманих в період з 05.03.2021 до 12.03.2021. Також, у матеріалах кримінального провадження наявна лише одна постанова про призначення групи слідчих від 06.03.2021, хоча фактично відповідно до відомостей ЄРДР таких процесуальних рішення було два 05.03.2021 та 06.03.2021, ким склад групи змінювався.

Окрім того, під час проведення затримання в порядку ст.208 КПК України підозрюваний під відео фіксацію пояснює слідчому, що йому поліцейські підкинули під одяг невідомий пакет, який під час зйомки випирає з-під одягу та мимовільно випадає під час складання протоколу, а в подальшому вилучається з землі поряд з затриманим, про що зазначено у протоколі. Жодної дії не вчинено з метою встановлення належності пакунку затриманому, хоча при затриманні з поверхні пакунку навіть не вилучені сліди рук для подальшої їх ідентифікації, що звичайно викликає розумні сумніви у належності вилученого пакету затриманому.

Окрему увагу можна приділити самому протоколу затримання. Так, у протоколі зазначено, що він складений 05.03.2020, після чого в декількох місцях рукописним способом, ручкою, шляхом поверхневого написання не відомо ким, зроблено виправлення на 05.03.2021, про виправлення у протоколі не зазначено, також і не винесено постанову про уточнення дати протоколу. У протоколі не зазначено хто саме проводив відео зйомку відеокамерою під час слідчої дії, повноваження цієї особи, модель відеокамери, марку модель носія на який здійснюється відеозапис, на відеозаписі видно, що біля затриманого розташовані інші особи, деякі у спеціальних жилетках поліції, зазначені особи задають запитання затриманому, проте у протоколі жодної особи, як учасника дії, окрім слідчого, понятих, затриманого, не зазначено, права вказаним особам не роз`яснені, їх статус та правові підстави на вчинення дій також, хоча вони і обшукують затриманого.

Після проведення затримання в порядку ст.208 КПК України, слідчим ОСОБА_13 проведено і невідкладний (без ухвали слідчого судді) обшук у затриманого ОСОБА_9 , хоча у протоколі жодної інформації про наявність підстав для таких дії, перелік яких є виключним і зазначений у ст.233 КПК України, не зазначено. Сам протокол обшуку складений ручками різних кольорів. У протоколі хоча і зазначено як спеціаліста ОСОБА_14 , проте не зазначено чим підтверджено її повноваження, не зазначено також модель відеокамери та модель, серійний номер боді-камери, які застосовувались під час слідчої дії.

Окрім того, під час слідчої дії порушені вимоги ст.234 КПК України в частині забезпечення безперервної відеофіксації обшуку та дій всіх осіб під час обшуку, що призвело до того, що момент та місце виявлення та вилучення предметів та об`єктів не завжди зафіксовані на відео. Фактично, при перегляді відео зафіксовано, як різні особи здійснюють відео фіксацію, а камеру передають від однієї особи до іншої, однак про це жодного запису у протоколі слідчої дії не зроблено, чим порушено вимоги ст.107 КПК України.

Окремо необхідно зазначити, що під час затримання та невідкладного обшуку постійно присутні працівники поліції, які фактично разом з слідчим проводять процесуальні та слідчі дії, однак в матеріалах провадження відсутнє доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України, що ставить під сумнів правові підстави дій таких поліцейських.

Після проведення невідкладного обшуку, не зрозуміло з яких підстав, 06.03.2021 керівником слідчого відділення ОСОБА_15 винесено постанову про звільнення затриманого ОСОБА_9 . При цьому на постанові відсутня печатка, дані про час та дату її вручення ОСОБА_9 , а в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості про час та дату виконання постанови.

Крім того, відсутні будь-які процесуальні документи, що свідчать про ініціювання та в подальшому обрання затриманому запобіжного заходу.

При подальшому аналізі матеріалів провадження встановлено, що з метою легалізації невідкладного обшуку та накладення арешту на тимчасово вилучене майно підготовлено клопотання та погоджено з прокурором ОСОБА_16 . Разом з тим, в матеріалах провадження відсутня інформація про дату та час подання вказаних клопотань до суду, результати їх розгляду, ухвали слідчого судді, що ставить під сумніви факт встановлення законності вчинених дій та належності вилучених доказів.

Виявлені прокурором порушення вимог кримінального процесуального закону носять системний характер і інші матеріали, додані до клопотання, не спростовують їх.

Отже, за наведених вище обставин колегія суддів не погодилась з висновками слідчого судді про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_9 .

Крім того, даною колегією суддів встановлено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , погодженого прокурором Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000600 від 05 березня 2021 року, ОСОБА_9 отримав дозвіл на проживання в Німеччині та має статус особи, яка перебуває під захистом (за параграфом 24), що підтверджується копією посвідки на проживання, яка видана 09 травня 2022 року.

З урахуванням зазначеного, а також, що стороною обвинувачення порушено порядок вручення повідомлення про підозру, що є безумовною підставою для її скасування, а тому колегія суддів вважає доводи прокурора викладені в апеляційній сказі такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків слідчого судді викладених в оскаржуваній ухвалі.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встанволено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

п о с т а н о в и л а:

Поновити прокурору Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4