Справа № 461/2727/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/509/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2023 року про арешт майна

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2023 року

клопотання слідчого-криміналіста слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000275 від 09.09.2022 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України задоволено.

Накладено арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати, користуватись та розпоряджатись предметами вилученими 30.03.2023 в ході обшуку автомобіля марки «Smart МС 01», номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_8 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (парковка поблизу житлового будинку), а саме: товаро-транспорту накладну №113001971, згiдно з якої перевізником виступає ТзОВ ТК «САТ», відправлення слiдувало з вiддiлення №3 м. Львів до відділення №1 м. Дніпро; автомобіль марки «Smart MC 01», номерний знак НОМЕР_2 ; ключ вiд замка запалювання «Smart MC 01», номерний знак НОМЕР_2 ;

На ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, зобов`язати слідчих повернути вилучене майно.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що слідчим суддею допущено істотне порушення вимог КПК України.

Зазначає, що вилучення майна під час обшуку відбулося 30.03.2023, кінцевим терміном на подання клопотання про накладення арешту було 01.04.2023. Однак, клопотання надійшло до суду лише 17.04.2023. Відтак, слідчим було пропущено строки звернення до суду із клопотанням, що, відповідно, мало потягнути за собою процесуальні наслідки у вигляді відмови у накладенні арешту на відповідне майно та негайне повернення такого майна особі, у якої його вилучили.

Однак вказаного зроблено не було, внаслідок чого слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме: ч. 1 ст. 169 та ч. 5 ст. 171 КПК України.

Також слідчим суддею було порушено ч. 6 ст. 173 КПК України, оскільки перше судове засідання було проведено 21.04.2023, а друге судове засідання, під час якого і було постановлено оскаржену ухвалу 26.04.2023.

Апелянт зазначає, що ні ТТН №113001971, ні автомобіль, ні ключ до нього не є речовими доказами, оскільки не відповідають ознакам речових доказів, визначених у статті 98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

09.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000275 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305, ч. 3 ст. 311 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що група осіб, до якої входять мешканці Львівської області, діючи за попередньою змовою, здійснюють контрабанду наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів з країн Західної Європи до України через митні пости Львівської митниці Держмитслужби, шляхом їх приховування від митного контролю та із використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення зазначених заборонених речовин та препаратів.

Окрім цього, за одержаними даними, фігуранти кримінального провадження, діючи у складі організованої групи, здійснюють подальший збут одержаних з-за кордону наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів через державних та недержавних операторів поштового зв`язку, таких як АТ «Укрпошта», ТзОВ «Нова Пошта», ТзОВ «ТД «Міст Експрес», ТзОВ «SAT», використовуючи при цьому змінені (вигадані) анкетні дані відправників.

30.03.2023 в ході проведення обшуку автомобіля марки «Smart MC 01», номерний НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_8 , та знаходився за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, буд. 177, парковка поблизу житлового будинку, було виявлено та вилучено наступні предмети, речі та документи: товаро-транспорту накладнут №113001971, згідно якої перевізником виступає ТзОВ ТК «САТ», відправлення слідувало з відділення №3 м. Львів до відділення №1 м. Дніпро; автомобіль марки «Smart MC 01», номерний знак НОМЕР_1 ; ключ від замка запалювання автомобіля «Smart MC 01», д.н.з. НОМЕР_1 .

30.03.2023 слідчим-криміналістом слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_10 винесено постанову про визнання вищевказаних предметів та речей речовими доказами у кримінальному провадженні №0000275.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає вимогам ч. 2, 3, 5 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності, необґрунтованості судового рішення та неповноти судового розгляду колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

Щодо доводів адвоката ОСОБА_7 про порушення слідчим строків на звернення із клопотанням про арешт майна апеляційний суд зазначає наступне.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України визначено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Ухвала слідчого судді про надання дозволу на обшук у транспортному засобі «Smart MC 01», номерний знак НОМЕР_1 була постановлена 27 березня 2023 року (а.с. 14-18). На виконання даної ухвали, обшук було проведено 30 березня 2023 року під час якого було вилучено речі, на відшукування яких надавався обшук (а.с. 8-11).

Як встановлено апеляційним судом із клопотанням про накладення арешту на майно слідчий звернувся 01.04.2023 (скерувавши таке клопотання поштою), тобто протягом 48 годин після вилучення майна, а відтак в межах строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення слідчим суддею строків розгляду клопотання апеляційний суд зазначає наступне.

Надаючи оцінку зазначеним доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що сплив процесуального строку для постановлення ухвали за результатами розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не припиняє обов`язку слідчого судді розглянути клопотання по суті, а також не тягне за собою припинення повноважень слідчого судді на прийняття відповідного судового рішення.

Крім того, серед підстав, визначених у ч. 3 ст. 132 та ч. 1 ст. 173 КПК України, з яких слідчий суддя може відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, відсутня така підстава, як недотримання строків розгляду клопотання.

Слід також відзначити, що незалежно від дотримання слідчим суддею строків розгляду клопотання, значення тимчасово вилученого майна як доказу для встановлення суттєвих обставин кримінального провадження не втрачається.

Отже, на переконання колегії суддів та враховуючи, що розгляд слідчим суддею клопотання про арешт майна поза межами визначених строків обумовлений оголошенням перерви у судовому засіданні, не є істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а несвоєчасний розгляд клопотання не перешкодив та не міг перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 174 КПК України визначено осіб, які наділені правом на звернення із клопотанням про скасування арешту майна у випадку якщо у застосуванні такого відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею допущено не було.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2023 року про арешт майна залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4