ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7455/22

Номер провадження 1-кп/495/766/2022

03 липня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої - одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за

№ 0000994 від 27 серпня 2022 року , відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калінін Російської Федерації, громадянина Росії, з середньо-технічної освітою, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області - ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

потерпіла- ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, при наступних обставинах:

Обвинувачений ОСОБА_3 у період часу з 04 квітня 2022 року по

25 серпня 2022 року, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою:

АДРЕСА_1 , умисно, систематично, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до існуючих норм спільного проживання в сім`ї, неодноразово вчиняв домашнє насильство, яке виражалось у психологічному насильстві відносно потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він перебуває в шлюбі та разом проживає, при наступних обставинах:

Так, 04 квітня 2022 року, о 15 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого проживання у буд.

АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння висловлювався нецензурною лайкою в адресу своєї дружини ОСОБА_6 , чим вчинив домашнє насильство. Так, 04 квітня 2022 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП. 19 квітня 2022 року постановою Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області обвинуваченого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_3 продовжував свої протиправні дії щодо потерпілої ОСОБА_6 , а саме: 13 червня 2022 року о 18 годині 00 хвилин ,обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_6 домашнє насильство, а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого останній були завдані психологічні страждання. 22 червня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 01 липня 2022 року постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області обвинуваченого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово притягнений до адміністративної відповідальності, на шлях виправлення не став, реальних висновків для себе не зробив, продовжив свої протиправні дії по відношенню до потерпілої ОСОБА_6 . Так,

30 червня 2022 року о 17 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_6 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягають у висловлюванні нецензурною лайкою. 30 червня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 25 липня 2022 року постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду обвинуваченого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Внаслідок своїх умисних дій обвинувачений ОСОБА_3 , 25 серпня 2022 року, приблизно

о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою:

АДРЕСА_1 , знову вчинив психологічне насильство щодо дружини - потерпілої ОСОБА_6 , що призвело до систематичних психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Крім того, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 протягом тривалого часу проживає на території України, добре розуміє українську мову, йому роз`яснено право мати перекладача від участі якого він відмовився, суд вважає за можливе проводити розгляд вищевказаного кримінального провадження без залучення перекладача.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав повністю та пояснив суду, що дійсно, він у період часу з 04 квітня 2022 року по 25 серпня 2022 року, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово вчиняв домашнє насильство, яке виражалось у психологічному насильстві відносно своєї дружини ОСОБА_6 , з якою він перебуває в шлюбі та разом проживає.

Так, 04 квітня 2022 року, о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання у буд. АДРЕСА_1 та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння він дійсно висловлювався нецензурною лайкою в адресу своєї дружини ОСОБА_6

04 квітня 2022 року, відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.19 квітня 2022 року постановою Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 13 червня 2022 року о 18 годині 00 хвилин , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , він вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_6 домашнє насильство, а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою. 22 червня 2022 року відносно нього було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 01 липня 2022 року постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В подальшому, 30 червня 2022 року о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , він вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_6 домашнє насильство, а саме: висловлювався нецензурною лайкою. 30 червня 2022 року відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 25 липня 2022 року постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 25 серпня 2022 року, близько 18 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою:

АДРЕСА_1 він знову вчинив психологічне насильство щодо дружини ОСОБА_6 , Він не заперечує проти того, що його дії призвели до систематичних психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої. В скоєному щиро розкаявся.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочини. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, тобто вчинення домашнього насильства, а саме умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутності обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що обвинувачений беззаперечно визнавав свою винуватість, як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляд його кримінального правопорушення , співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив органи досудового розслідування та суд про обставин вчинення кримінального правопорушення. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії обвинуваченого ОСОБА_3 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального проступку та осуд своєї поведінки), а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_4 уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття обвинуваченого.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, займається суспільно-корисною працею, його вік та стан здоров`я, те що вінраніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення,яке згідно зі

ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений є не судимою особою, має постійне місце мешкання, посередньо характеризується, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі у межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії та звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін , передбачений ст.ст. 75,76 КК України.

Крім того, на підставі ст. 91-1 КК України суд вважає за необхідне здійснити направлення обвинуваченого ОСОБА_3 для проходження пробаційної програми для осіб, які вчиняли домашнє насильство.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому до набуття вироком законної чинності суд вважає за доцільне не обирати.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі .

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

-пройти пробаційну програму для осіб, які вчиняли домашнє насильство.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 доручити Білгород-Дністровському районному відділу філії державної установи "Центр пробації" в Одеській області.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту оголошення вироку.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1