Провадження №1-кп/522/2760/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

у спрощеному провадженні щодо кримінального проступку

7 вересня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у спрощеному провадженні, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні №0000534внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2023 року, у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградівки, Баштанського району, Миколаївської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

-27.04.2023 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 рік,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

16.08.2023 року приблизно о 15 годині 40 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, на ґрунті неприязних стосунків, які склались з його співмешканкою ОСОБА_4 в процесі словесного конфлікту з нею, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ряд ударів руками та ногою по голові, тулубу та нозі потерпілої, спричинивши їй, згідно із висновком експерта за №1203 від 21.08.2023 року, тілесні ушкодження у вигляді синців нижньої повіки лівого ока, в проекції тіла щелепи зліва, передньої поверхні грудної клітини з права, синця та садна в проекції правого плечового суглобу, садна в проекції зовнішньої кісточки правої гомілки та поверхневої забійної рани на волосистій частині голови в тім?яно-потиличній ділянці справа, які як окремо так і разом, мають скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм, згідно п.п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Як вбачається, із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 не оспорював встановлені під час дізнання обставини, і згодний із розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному провадженні, а також беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у умисному легкому тілесному ушкодженні, про що підписав 28.08.2023 року, у присутності захисника ОСОБА_5 відповідну заяву.

У порядку, передбаченому ст.302 КПК України, прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 надіслав до Приморського районного суду м. Одеси обвинувальний акт, у якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно до ч.1 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.302 КПК України, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.381 КПК України, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до заяв учасників процесу про спрощене провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Враховуючи вимоги ст.337 КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує рецидив злочинів.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) зазначено, що призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Як зазначено у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених.

На думку суду, призначення покарання у вигляді штрафу або виправних робіт є неможливим, так як обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований.

Так як ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, суд вважає недоцільним призначення йому покарання у вигляді штрафу або виправних робіт.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності вище зазначеної однієї пом`якшуючої покарання обставини, однієї обставини, що обтяжує покарання, суд приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у вигляді громадських робіт, призначення йому такого покарання не заборонено відповідно до вимог ч.3 ст.56 КК України, та такий вид покарання буде достатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається, із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 не відбув покарання - обмеження волі строком на 1 рік за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2023 року. Згідно до ст.71, 72 КК України суд зобов`язаний призначити йому покарання за сукупністю вироків, із врахуванням невідбутого покарання за вище указаним вироком суду.

На підставі ст.71, ст.72 КК України, за сукупністю вироків, із урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , однієї обставини, що пом`якшує покарання, однієї обставини, що обтяжує покарання, суд вважає можливим повністю, а не частково приєднати до знову призначеного покарання, покарання невідбуте цим обвинуваченим за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2023 року у вигляді обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: 4) одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Тобто при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання - громадські роботи необхідно перевести у більш суворий вид покарання обмеження волі, згідно до п.п.4 ч.1 ст.72 КК України.

Міру запобіжного заходу у зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Керуючись ст.ст. 302, 331, 367-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті громадські роботи строком на 80 /вісімдесят/ годин.

На підставі ст.71, ст.72 КК України за сукупністю вироків до знову призначеного ОСОБА_3 за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси покарання, із застосуванням ст.72 КК України, згідно до якої менш суворий вид покарання 80 /вісімдесят/ годин громадських робіт переводиться в більш суворий вид покарання 10 /десять/ днів обмеження волі, повністю приєднати невідбуте ним покарання за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2023 року у вигляді обмеження волі строком на 1 /один/ рік, та остаточно призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 /один/ рік 10 /десять/ днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу. Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1

07.09.2023