Справа № 473/450/23
Номер провадження 1-кп/473/142/2023
УХВАЛА

Іменем України

"29" травня 2023 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0001017 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вознесенськ, Миколаївської області, українець, громадянин України, не працює, не одружений, згідно ст.89 КК України не судимий, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.3 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор 26 травня 2023 року подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 01 червня 2023 року, оскільки ризики, встановлений попередньою ухвалою суду не зменшилися та продовжують існувати, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду та вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав. Зазначив, що на його думку, жодні інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків обвинуваченого.

Адвокат та обвинувачений просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та просили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити альтернативну заставу, оскільки обвинувачений має хворого батька та неповнолітню дитину. Також адвокат просила врахувати те, що в даному провадженні вже допитано свідків та потерпілого, а тривалість провадження призведе до порушення прав обвинуваченого. Крім того, просила врахувати той факт, що по іншому провадженню, яке розглядалося судом, покарання ОСОБА_4 було призначено із застосуванням іспитового строку.

Суд, вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на даній стадії судового провадження не підлягає задоволенню.

Так згідно із ч.1-3 ст.331 КПК України: «1. Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

2. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

3. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців».

Також суд враховує, що згідно із ч.3 ст.199 КПК України клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно із ч.5 ст.199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Таких обставин прокурором доведено не було.

Так ухвалою суду від 03 квітня 2023 року в цьому провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01 червня 2023 року, оскільки існували ризик переховування обвинуваченого від суду та ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Ці ризики продовжують існувати й надалі з огляду на дані про особу обвинуваченого, який вже має судимість за вчинення злочину проти власності, а також з огляду на ті обставини правопорушень в даному провадженні, які вже встановленні судом під час допиту потерпілого та свідків.

Разом із тим з причин, що не залежать від суду (неявка потерпілого в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.289 КК України, не забезпечення прокурором явки в судові засідання свідків сторони обвинувачення) судовий розгляд провадження не завершено, а обвинувачений ОСОБА_4 весь цей час продовжує утримуватися під вартою, а саме з 12.12.2022 року.

Але прокурором в ході розгляду поданого ним клопотання не доведено того, що встановленим судом ризикам не можливо запобігти шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений тривалий час утримується під вартою фактично в очікуванні судового рішення, що порушує його право на свободу та особисту недоторканість, гарантоване ст.12 КПК України, тоді як згідно Рішенням ЄСПЛ «Сергій Волосюк проти України» (від 12.03.2009 року) по закінченні певного часу тяжкість злочину не може достатньою причиною для виправдання тривалого ув`язнення і судові органи повинні надати більше підстав, які повинні бути чітко вказані й обґрунтовані в їх рішеннях.

Суд вважає, що із спливом певного проміжку часу, ризики, які слугували підставою для утримання ОСОБА_4 під вартою, вже не виправдовують застосування до нього на стадії судового розгляду самого суворого запобіжного заходу із переліку, який визначено в ст.176 КПК України, а обставини провадження дозволяють змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Так ст.181 КПК України визначено, що:

«1. Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

2. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

3. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

4. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

5. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю».

Окрім того, суд враховує, що згідно із рішенням ЄСПЛ від 4 липня 2019 року у справі «Корбан проти України», а саме п.138: «138. … домашній арешт вважається, з огляду на його рівень та суворість, позбавленням волі у розумінні цього положення».

Суд вважає, що із урахуванням соціальних зв`язків обвинуваченого, наявності у нього зареєстрованого місця проживання, запобігти ризикам, що встановлені судом, можна шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Законність права користування житлом, де проживає ОСОБА_4 , була підтверджена з огляду на вказівку про це в обвинувальному акті, де зазначені дані про житло, де обвинувачений зареєстрований та проживає. При цьому суд враховує, що у нормах КПК України житло визначено як будь-яке приміщення, що перебуває в постійному чи тимчасовому володінні особи незалежно від його призначення і правового статусу та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також усі складові такого приміщення (ч.2 ст.233 КПК).

Також прокурором було заявлено клопотання про застосування приводу свідків сторони обвинувачення, а саме свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які згідно із наявними розписками отримали судові повістки про виклик до суду на 29 травня 2023 року, проте з невідомих причин до суду не прибули, заяв чи клопотань про поважність причин неприбуття не надали.

Суд вважає, що таке клопотання слід задовольнити, так як згідно із ч.1 ст.327 КПК України якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, суд призначає нове судове засідання і має право постановити ухвалу про привід свідка.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 199, 327, 331, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці до 29 липня 2023 року включно за адресою АДРЕСА_1 .

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_8 залишати місце свого проживання цілодобового, окрім виклику до суду, та зобов`язати прибувати за кожною вимогою до суду, а також утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками за даним кримінальним провадженням.

Застосувати до свідків ОСОБА_6 , який проживає в АДРЕСА_2 , та ОСОБА_7 , який проживає в АДРЕСА_3 - привід для забезпечення їх явки у судове засідання, призначене на 08 червня 2023 року на 11 годину в приміщення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області зал судових засідань №3.

Виконання ухвали про привід доручити Вознесенському відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Копію ухвали для виконання направити до Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївської області.

Ухвала суду не може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду відповідно до ч.5 ст.331 та ч.5 ст.394 КПК України та підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1