Вирок

Іменем України

30.05.2023 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі :

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_9

законного представника неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

захисника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001703 від 25.06.2019 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.06.2019 близько 18:00 год., перебуваючи по АДРЕСА_5 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та достовірно знаючи, що доступ до вказаної квартири є обмеженим, проникли на територію через не зачинені ворота не функціонуючого закладу кафе бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та скориставшись тим, що вхідні двері у приміщення кафе бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відкриті, проникли у вищезазначене приміщення, що по АДРЕСА_5 , звідки таємно викрали майно, а саме: сталевий сейф чорного кольору вартістю 500 грн., три металеві батареї для опалення вартістю 6561, чим спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 7061 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, надав покази аналогічні викладеним в обвинувальному акті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, надав покази аналогічні викладеним в обвинувальному акті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, надав покази аналогічні викладеним в обвинувальному акті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, надав покази аналогічні викладеним в обвинувальному акті.

Від потерпілого ОСОБА_13 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що сторони у справі правильно розуміють зазначені обставини, сумнівів у добровільності їх позиції нема, останнім роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права на оскарження обставин, що не будуть досліджуватись, в апеляційному порядку.

Оцінюючи показання обвинувачених, суд вважає що їх вина у інкримінованих кримінальних правопорушеннях доведена повністю та їх дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у житло.

Призначаючи кожному обвинуваченому міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ставлення обвинувачених до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні, дані, які характеризують їх особи.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_4 судом враховується, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працює, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_9 судом враховується, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працює, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом враховується, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працює, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_12 судом враховується, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працює, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

Беручи до уваги вище вказане, суд вважає, що винність обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повністю доведена та їхні дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у житло.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, даних про особу обвинувачених, суд вважає необхідним і достатнім покаранням для їхнього виправлення й попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією закону, за яким визнав обвинувачених винними.

У той же час суд, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку обвинувачених до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням обвинуваченими кримінальних правопорушень, і характеризують поведінку останніх після вчинення кримінального правопорушення, враховуючи індивідуальні властивості обвинувачених, зокрема їх вік, стан здоров`я, спосіб життя та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених, приходить до висновку, що вищенаведене істотно знижує фактичну ступінь тяжкості вчинененого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винних осіб для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 104 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, виходячи з переконання, що припинення протиправної поведінки та недопущення злочинів з їхнього боку у майбутньому можливе за ефективного контролю за їхньою поведінкою.

Щодо заявленого потерпілим цивільного позову, суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Потерпілим ОСОБА_13 заявлено цивільний позов в якому просить стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 на його користь завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду у розмірі 775 575 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 300 000 гривень. В обгрунутвання вимог зазначає, що згідно висновку експерта №9/670 від 10.09.2019 року про проведення судової товарознавчої експертизи, згідно якої викрадені та документовані 9 металевих деревяних столів, які оцінено загальною вартістю 4799,97 гривень. Відповідно до висновку експерта №9/669 від 10.09.2019 року про проведення судової товарознавчої експертизи, згідно якої викрадені та документовано майно металевий сейф чорного кольору, та яке оцінено вартістю 500 грн. та металеві батареї загальною вартістю 6561 гривня. Проте у приміщенні по вул. Пулюя, 29 у м.Львові розкрадено усе наявне під час здійснення господарської діяльності майно. Фактично своїми діями обвинувачені знищили усе майно закладу. Згідно Акту прийому передачі майна, яке знаходилось у приміщенні по вул. Пулюя, 29 у м.Львові, його загальна вартість становить 775 575 гривень. Щодо моральної шкоди, зазначає, що протиправними діями обвинувачених йому було завдано моральних страждань,відчував та продовжує відчувати нервові переживання, стривоженість, психологічний стрес та дискомфорт. Просить цивільний позов задоволити.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

На підтвердження заподіяної шкоди у розмірі 775 575 гривень, потерпілим надано Акт прийому передачі майна арт ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 20 грудня 2017 року.

Враховуючи, що під час досудового слідства встановлено завдання потерпілому діями обвинувачених матеріальної шкоди в розмірі 7061 грн. та під час судового розгляду потерпілим не доведено завдання йому матеріальної шкоди у заявленому розмірі, суд вважає за доцільне стягнути на його користь 7061 грн.

Таким чином, в частині матеріальної шкоди цивільний позов може бути задоволений частково на суму 7061 гривень 00 копійки, оскільки потерпілим суду не надано належних доказів, на підтвердження заподіяної шкоди у розмірі 775 575 гривень.

Вирішуючи позов щодо стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

При цьому, в п. 3, 5 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначив, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

У відповідності з ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Водночас, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не має призводити до її збагачення.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відтак позовні вимоги потерпілого ОСОБА_13 про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до вимог ст.1167 ЦК України потерпілим не надано суду жодних доказів на підтвердження заподіяння такої діями обвинувачених.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Судові витрати стягнути з обвинувачених.

Керуючись ст. ст. 368-371 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді3 (трьох) роківроки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_12 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 солідарно на користь ОСОБА_13 7 061 ( сім тисяч шістдесят одну) гривню матеріальної шкоди.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 солідарно витрати пов`язані із залученням експерта на користь держави у розмірі 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) тисяч 06 копійок.

Речові докази:

-1 металевий сейф чорного кольору та 3 батареї білого кольору повернути потерпілому ОСОБА_13 .

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1