Дата документу 11.05.2023 Справа № 333/2518/23
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/292/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/2518/23Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

володільця майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 квітня 2023 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 квітня 2023 року за клопотанням дізнавача СД відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 накладено арешт на майно, вилучене під час огляду місця події, що сталася внаслідок вчинення передбаченого ст.290 КК злочину.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою клопотання про накладення арешту задовольнити частково, накласти арешт на автомобіль «Rover», д.н.з. НОМЕР_1 без позбавлення права користування та передати вказаний автомобіль йому на відповідальне зберігання.

Свої вимоги мотивував тим, що накладення арешту на автомобіль з позбавленням права користування ним, призведе до обмеження можливості здійснення ним професійної діяльності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , який підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається із наданих матеріалів, до слідчого судді надійшло клопотання дізнавача про накладення арешту на автомобіль марки «Rover», д.н.з. НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 02.04.2023 року о 13:42 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.04.2023 року о 13:38 у м.Запоріжжі, вул.Привокзальна, буд. 7 працівниками поліції було зупинено автомобіль «Rover» в кузові чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 (надалі автомобіль), під керуванням ОСОБА_6 . Під час перевірки транспортного засобу було виявлено, що свідоцтво про реєстрацію ТЗ вказаному автомобілю не належить, а у місці передбаченим заводом виробником відсутній він-код (ЄО 5663 від. 02.04.2023). Автомобіль було вилучено та опечатано.

02.04.2023 дізнавачем СД відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_7 винесено постанову про визнання автомобіля речовим доказом та поміщено його на відповідальне зберігання на територію майданчика для зберігання вилучених та арештованих транспортних засобів, який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Привокзальна, 13.

Вилучений автомобіль перебуває у користуванні громадянина ОСОБА_6 .

Враховуючи, що автомобіль являється речовим доказом, з метою збереження даного речового доказу, дізнавач просив задовольнити клопотання про накладення арешту на даний транспортний засіб.

Слідчий суддя, посилаючись на ч.1 ст.170 КПК задовольнив зазначене клопотання, з огляду на те, що у судовому засіданні доведено його обґрунтованість.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.170 КПК арешт майна допускається, крім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів, про що наголошував слідчий у своєму клопотанні.

Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З ухвали слідчого судді випливає, що наведені в клопотанні підстави для накладення арешту на майно перевірялися слідчим суддею. Під час перевірки були з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Так, розглядаючи клопотання дізнавача про накладення арешту, слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість визнання вказаного транспортного засобу речовим доказом, дійшов правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Так, за матеріалами провадження вбачається, що під час перевірки транспортного засобу «Rover», в кузові чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , було виявлено, що свідоцтво про реєстрацію ТЗ вказаному автомобілю не належить, а у місці передбаченим заводом виробником відсутній він-код (ЄО 5663 від. 02.04.2023). Відтак зазначений автомобіль є речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження, оскільки відповідає критеріям ст.98 КПК.

Судова колегія звертає увагу на фактичні обставини даного провадження, специфіку майна щодо якого йдеться у відповідному клопотанні, яке належить до рухомого майна, що вже само по собі при користуванні цим майном може призвести до негативних наслідків, передбачених ч.11 ст.170 КПК, а також вказує на можливість в інший спосіб їм розпорядитися, що негативно відобразиться на ході слідства по даному кримінальному провадженню.

Таким чином, з клопотання дізнавача яке відповідає вимогам ст.171 КПК та доданих до нього копій з матеріалів кримінального провадження вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям майна, визначеним у ст.98 КПК, оскільки є предметом вчинення злочину, передбаченого ст. 290 КК.

На переконання колегії суддів ненакладення арешту на зазначений автомобіль може призвести до можливості його приховування, пошкодження, знищення, перетворення, що унеможливить проведення слідчим повного та об`єктивного досудового розслідування по кримінальному провадженню, зокрема його експертного дослідження.

Необхідність використання арештованих речей в якості речових доказів у кримінальному провадженні, проведення певних експертних досліджень, виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом злочину, або ж відпала потреба у його подальшому вилучені.

Істотних порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 квітня 2023 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4