Провадження по справі № 1-кп/752/1797/23
В И Р О К

іменем України

"24" липня 2023 р. Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, укладені у кримінальному провадженні № 0000497, данні про яке 06.06.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганськ, громадянки України, що має професійно-технічну освіту, неодруженої, такої, що не має на утриманні малолітніх та/або непрацездатних осіб, ФОП, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

встановив:

15.06.2023 на стадії досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні між прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_3 за участі захисника укладено угоду про визнання винуватості. Вказана угода з обвинувальним актом надійшли до суду 15.06.2023.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, а також призначити узгоджену сторонами міру покарання. Зазначив, що ініціатором даної угоди була сторона захисту, оскільки ОСОБА_3 беззастережно визнала винуватість у вчинені інкримінованого правопорушення та надала визнавальні показання. Потерпілі, співучасники у даному кримінальному провадженні відсутні.

Після роз`яснення обвинуваченій ОСОБА_3 вимог статей 473, 476 КПК України, остання зазначила, що беззаперечно визнає себе винуватою у вчинені інкримінованого їй злочину за обставин, викладених в угоді та обвинувальному акті. Розкаюється у вчиненому. Просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити їй узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник також просив затвердити угоду, додавши, що така позиція її підзахисної є добровільною. Просив врахувати, що ОСОБА_3 одразу визнала винуватість, працює, немає судимостей.

Ознайомившись з угодою, обвинувальним актом, відомостями, що характеризують особу обвинуваченої, суд, розглядаючи в порядку ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, вважає, що формулювання обвинувачення відповідає статтям закону про кримінальну відповідальність, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , а умови угоди не суперечать вимогам КПК України та/або закону.

Кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_3 кримінальним законом віднесено до тяжкого злочину та угода про визнання винуватості відповідає вимогам п.1) ч.4 ст. 469 КПК України.

Вищевикладене у сукупності із визнанням вини ОСОБА_3 , яка за твердженням прокурора та захисника активно сприяла розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно надала показання, не суперечать інтересам суспільства, навіть, незважаючи на тяжкість, вчиненого нею злочину. Щодо відповідності угоди інтересам суспільства, суд вважає, що поведінка ОСОБА_3 в частині визнання винуватості, пришвидшила розгляд кримінального провадження, а призначене їй покарання дозволить упередити вчинення аналогічних злочинів іншими особами та посилить відповідальне ставлення інших осіб. Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що умови угоди порушують права, свободи і інтереси сторін угоди, або інших осіб.

Роз`яснивши обвинуваченій ОСОБА_3 право на судовий розгляд, за умов викладених у п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, та встановивши, що вона правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди, суд вважає, що існують фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 Добровільність укладеної угоди також не викликають у суду будь-яких сумнівів.

Вищезазначені обставини дають суду підстави дійти до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчинені злочину за наступних обставин.

Так, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 16.05.2023 у ОСОБА_3 , яка перебувала у місті Києві за місцем свого проживання, виник умисел, направлений на поширення в умовах воєнного стану інформації про розташування Збройних Сил України чи інших військових формувань.

16.05.2023 в нічний час доби під час здійснення російською федерацією ракетного обстрілу міста Києва, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Аррle» моделі «iРhоne 12» з можливістю доступу до мережі Інтернет, здійснила відеозйомку розташування Збройних Сил України та застосування ними озброєння ППО.

Так, того ж дня о 03 год. 02 хв. ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого умислу, використовуючи власний обліковий запис (акаунт) під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за номером мобільного телефону НОМЕР_1 в мобільному додатку - месенджері «Whatsapp», поширила шляхом надсилання здійсненого раніше відеозапису в повідомлення користувачу « ОСОБА_7 » з номером мобільного телефону НОМЕР_2 .

Так, того ж дня о 08 год. 56 хв. ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого умислу, використовуючи власний обліковий запис (акаунт) під назвою « ОСОБА_8 » з логіном « ОСОБА_9 » за номером мобільного телефону НОМЕР_1 в мобільному додатку - месенджері «Теlegram», поширила шляхом надсилання вище вказаного відеозапису в чат під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », до складу якого входило три учасники, серед яких: користувач « ОСОБА_10 » з номером мобільного телефону: НОМЕР_3 та користувач « ОСОБА_11 » з логіном « ОСОБА_12 » з номером мобільного телефону НОМЕР_4 .

Таким чином, суд визнає винуватою ОСОБА_3 у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Обставин, що пом`якшують та /або обтяжують покарання відповідно до вимог ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.

Суд вважає, що визначена в угоді міра покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та санкції ч.2 ст.114-2 КК України, та буде достатньою для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових злочинів, враховуючи дані про її особу, яка на обліку у лікаря нарколога та/або психіатра не перебуває, є ФОП, має постійне місце проживання, не судима, ставлення до вчиненого тощо.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України. Судові витрати на проведення експертизи відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 . Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченої у виді цілодобового домашнього арешту підлягає скасуванню, враховуючи, що судом призначено покарання з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд -

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15.06.2023 між прокурором Київської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_3 у кримінальному провадженні данні про 06.06.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000497.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (П`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (Два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації; повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_3 на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 01.06.2023 у вигляді цілодобового домашнього арешту скасувати.

Речові докази: мобільний телефон марки «iPhone 12» S/N: НОМЕР_5 , з сім картою «Водафон» та номером НОМЕР_6 , який визнаний речовим доказом постановою слідчого СУ ГУ СБ України у м. Києва та Київській області від 16.05.2023 ОСОБА_13 , та закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_3 , які знаходяться у СУ ГУ СБ України у м. Києва та Київській області, повернути ОСОБА_3 за першою вимогою.

Витрати на проведення фототехнічної експертизи №32/8 від 29.05.2023 в розмірі 2150,82 грн. стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення з особливостями, встановленими ч.4 ст. 394, ч.3 ст. 424 КПК України

Відповідно до частин 3 і 6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх права на ознайомлення з журналом судового засідання і подання на нього письмових зауважень і отримання в суді копії вироку, вручити її обвинуваченій - негайно.

Суддя ОСОБА_1