У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Києві клопотання слідчого в ОВС СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , на підставі матеріалів досудового розслідування № 0000517, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2023, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зоринськ Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст.260 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого в ОВС СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000517, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст.260 КК України.

Так, з 24.02.2022 згідно Указів Президента України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України було введено та продовжено воєнний стан.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , 23.02.2022, перебуваючи в м. Алчевськ, Луганської області вчинив кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначила, що ОСОБА_5 , як громадянин України, який згідно із ст. 65 Конституції України має обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який, у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, умисно, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану.

Зокрема, ОСОБА_5 являючись громадянином України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах військового стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, вирішив прийняти участь у бойових діях на боці ворога (країни-агресора) - рф, перейшовши на територію, контрольовану ворогом та в місце дислокації військ зс рф з метою сприяння в спричиненні шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

У подальшому, ОСОБА_5 , будучи обізнаним про те, що зс рф, НЗФ так званих «днр» та «лнр» своїми спільними та узгодженими діями здійснюють широкомасштабні бойові дії на всій території України, розумів, що його призов та подальша служба в НЗФ так званої «лнр» передбачатиме участь в таких бойових діях.

Така обізнаність особи випливає з того, що «визнання» рф так званих «днр» та «лнр» незалежними державами, здійснення рф та так званими «днр», «лнр» спільних бойових дій проти України, оголошення загальної мобілізації на території самопроголошених республік, широко висвітлювалась в засобах масової інформації та на відкритих Інтернет-ресурсах.

Усвідомлюючи вищевказане, з метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_5 , 23.02.2022, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області - у місті Алчевськ, добровільно підписав контракт на проходження військової служби. Надалі ОСОБА_5 невстановленими особами з числа військовослужбовців «ЛНР», призначено на посаду помічника гранатометника «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції ДНР», створеного підпорядкованого, керованої та фінансованого російською федерацією.

Після чого, ОСОБА_5 , разом з іншими учасниками вищевказаного підрозділу, було направлено до невстановленого досудовим розслідуванням гуртожитку, який знаходився приблизно за 3 км. від АДРЕСА_2 , де останній отримав від невставлених представників збройних сил російської федерації вогнепальну зброю - автомат Калашникова АКМ-74 та 120 набоїв до нього, а також військову форму російського зразку, плащ-намет та флягу.

В подальшому, 01.03.2022, ОСОБА_5 разом з іншими учасниками «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції днр» передислокувався на територію військової частини НОМЕР_1 (3 мотострілкова дивізія рф), яка розташовувалась у м. Валуйки Бєлгородської області рф. Прибувши за місцем призначення, ОСОБА_5 разом з іншими учасниками вищевказаного підрозділу, на виконання наказу військового командування збройних сил рф, умисно, діючи на боці ворога, проходив навчання із вогневої підготовки та методів наступальних дій.

17.03.2023, ОСОБА_5 разом з іншими учасниками «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції ДНР», передислокувався до АДРЕСА_3 , де на виконання наказу військового командування збройних сил рф, облаштовував вогневі позиції та фортифікаційні споруди для здійснення збройного опору військовослужбовцям ЗСУ. Крім того, ОСОБА_5 , на виконання наказу військового командування збройних сил рф, умисно, діючи на боці ворога, здійснював бойове чергування зі зброєю на блокпостах у АДРЕСА_4 .

В подальшому, у вересні 2022 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 у складі НЗФ «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції днр», чинив збройний опір ЗСУ, перебуваючи поблизу АДРЕСА_4 .

04.09.2023, у зв`язку з контрнаступом ЗСУ, командир відділення «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції днр» - особа з позивним «Контра», надав команду відступати вищевказаному підрозділу. У зв`язку з чим, ОСОБА_5 та інші учасники «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції днр», передислокувались (відступили) до м. Алчевська Луганської області.

Після цього, приблизно 20.09.2022, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 та інші учасники «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції ДНР», прибули до м. Гірське Луганської області, де на виконання наказу військового командування збройних сил рф, умисно, діючи на боці ворога, облаштовував вогневі позиції та фортифікаційні споруди для здійснення збройного опору військовослужбовцям ЗСУ.

В подальшому, 22.01.2023 ОСОБА_5 , невстановленими особами з числа військовослужбовців «ЛНР», призначено на посаду стрільця до «1 батальйону 4 окремої мотострілецької бригади 2 армійського корпусу рф (в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 )», у складі якого останній виконував бойові завдання військового командування збройних сил рф, до 18.02.2023.

01.05.2023, ОСОБА_5 у складі «1 батальйону 4 окремої мотострілецької бригади 2 армійського корпусу рф (в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 )», передислокувався до АДРЕСА_5 , де на виконання наказу військового командування збройних сил рф, умисно, діючи на боці ворога, облаштовував вогневі позиції та фортифікаційні споруди для здійснення збройного опору військовослужбовцям ЗСУ.

В подальшому, 07.05.2023, ОСОБА_5 разом з іншими учасниками «1 батальйону 4 окремої мотострілецької бригади 2 армійського корпусу рф (в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 )», передислокувався до АДРЕСА_6 , з метою виконання наказу військового командування збройних сил рф, умисно, діючи на боці ворога, здійснював облаштування вогневих позицій та фортифікаційних споруд для здійснення збройного опору військовослужбовцям ЗСУ.

09.05.2023 за бойовим завданням військового командування збройних сил рф, ОСОБА_5 у складі « НОМЕР_3 батальйону НОМЕР_4 окремої мотострілецької бригади 2 армійського корпусу рф (в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 )», передислокувався до м. Бахмут Донецької області, з метою виконання бойового завдання - ураження живої цілі військовослужбовців ЗСУ, де його та інших учасників вищевказаного НЗФ було розподілено по окопах поблизу лінії зіткнення.

14 травня 2023 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), під час бойового зіткнення зі Збройними силами України неподалік м. Бахмут Донецької області, припинив збройний опір та склав зброю, його злочинна діяльність на боці ворога - рф, як держави-агресора, була припинена.

Таким чином, ОСОБА_5 , як учасник НЗФ «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції днр» та «1 батальйону 4 окремої мотострілецької бригади 2 армійського корпусу рф (в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 )», який діяв на боці держави-агресора у цьому міжнародному збройному конфлікті, у відповідності до п.п. 1, 2 ч. А, ст. 4 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими 1949 року (ІІІ Женевська конвенція), ст. 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфлікті, від 08 червня 1977 року (Протокол І), п. 29 Глави 2 розділу I Інструкції про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у збройних силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23 березня 2017 року № 164, був зобов`язаний дотримуватись у своїх діях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами.

Так, в період з 23 лютого 2022 року по 14 травня 2023 року ОСОБА_5 , діючи на боці ворога - держави-агресора рф, у складі різних підрозділів незаконного збройного формування так званої «донецької народної республіки», вчиняв наступні дії: здійснював окупацію та охорону захоплених територій України; виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців збройних сил рф та осіб з числа учасників НЗФ так званої «днр», які були за званням чи посадою вище; облаштовував та укріплював блокпости, здійснював інженерно-технічне облаштування позицій; під час несення служби у військовій польовій камуфльованій формі зразка зс рф відкрито носив при собі вогнепальну зброю.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , в період з 23.02.2022 по 14.05.2023, перебуваючи на території Луганської та Донецької областей, приймав участь в діяльності НЗФ, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України, при наступних обставинах.

З 20 лютого 2014 року рф розпочала збройну агресію проти суверенної, незалежної держави Україна, яка продовжується по теперішній час.

З квітня 2014 року на території Луганської та Донецької областей створені та діють до цього часу так звані «лнр» та «днр», тобто стійкі об`єднання невизначеної кількості осіб (більше п`яти), члени та структурні частини яких за попередньою змовою зорганізувалися для вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Основною метою створення та діяльності так званих «лнр» та «днр» є зміна меж території і державного кордону України, шляхом відокремлення Луганської та Донецької областей та їх подальшого виходу із складу України в порушення порядку, встановленого ст. ст. 2, 73 Конституції України, з можливістю подальшого приєднання до рф.

Для досягнення вказаної мети, учасники «лнр» та «днр» здійснили захоплення адміністративних будівель, опорних пунктів силових структур, а згодом і інших господарчих та інфраструктурних об`єктів шляхом збройного протистояння правоохоронним органам і Збройним Силам України, фізичного знищення їх особового складу та матеріальних ресурсів, вчинення інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призвело до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Задля насильницької підтримки влади самопроголошених «лнр» та «днр» були створені НЗФ, які мали організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, за сприяння рф були озброєні вогнепальною та вибуховою зброєю, а також тяжким військовим озброєнням та військовою технікою.

У подальшому члени так званих «лнр» та «днр», під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених досудовим розслідуванням представників влади та зс рф, із застосуванням артилерійських установок, систем реактивного залпового вогню, зенітно-ракетних комплексів, вогнепальної зброї, шляхом здійснення вибухів, підпалів та обстрілів, які створювали небезпеку для життя та здоров`я людей, з метою зміни меж території та державного кордону України у порушення порядку, встановленого Конституцією України, здійснили збройне незаконне захоплення частини територій Луганської та Донецької областей.

19.02.2022 керівник так званої «днр» пушилін д.в., з метою збільшення чисельності особового складу НЗФ так званої «днр» та приведення їх в повну бойову готовність, підписав указ № 29 «Про проведення загальної мобілізації», яким зобов`язав здійснити на всій території самопроголошеної республіки призов на військову службу громадян, які перебували в запасі.

Починаючи з середини листопада 2022 року, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, на тимчасово окупованій території Донецької області (частині території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють загальний контроль), військовими комісаріатами самопроголошеної республіки розпочався набір учасників до НЗФ так званої «днр».

Одним з таких НЗФ, створених на території м. Донецька на початку 24 лютого 2022 року, більш точні дата і час досудовим розслідуванням не встановлені), були «125 стрілецького полку 5 мобілізаційного резерву днр в/ч НОМЕР_5 » та «114 бригади 2 мотострілкового батальйону 4 роти днр».

Вказані НЗФ мало організаційну структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, дисципліну, визначений механізм вступу до підрозділу і порядок проходження в ньому служби. Учасники цього НЗФ проходили військову підготовку на тренувальних базах, які знаходились на території Донецької області, підконтрольній так званій «днр», а також на території рф; у своєму володінні мали та відкрито носили вогнепальну, холодну, вибухову та іншу зброю; постійно носили військову форму зразка зс рф.

22.02.2022 президент рф направив до ради федерації звернення про використання зс рф за межами рф, яке було задоволено. Того ж дня, президент рф, керівник так званої «днр», а також інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, реалізуючи спільний злочинний умисел, створили умови, організували та здійснили введення зс рф на територію Донецької області України, контрольовану так званою «днр», з метою здійснення подальшої відкритої військової агресії проти України.

Громадянин України ОСОБА_5 достовірно знав, що зс рф, НЗФ так званої «днр», своїми спільними та узгодженими діями здійснюють широкомасштабні бойові дії на всій території України, розумів, що його призов та подальша служба в НЗФ так званої «днр» передбачатиме участь в таких бойових діях. Така обізнаність особи випливає з того, що «визнання» 21.02.2022 рф самопроголошеної республіки «днр», незалежною державою, здійснення рф та так званою «днр», спільних бойових дій проти України, оголошення загальної мобілізації на території самопроголошеної республіки, широко висвітлювалась в засобах масової інформації та на відкритих Інтернет-ресурсах.

Усвідомлюючи вищевказане, з метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_5 23 лютого 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області - у місті Алчевськ добровільно підписав контракт на проходження військової служби, надалі ОСОБА_5 невстановленими особами з числа військовослужбовців «лнр», призначено на посаду помічника гранатометника «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції днр», створеного підпорядкованого, керованої та фінансованого російською федерацією.

Після чого, ОСОБА_5 , разом з іншими учасниками вищевказаного підрозділу, було направлено до невстановленого досудовим розслідуванням гуртожитку, який знаходився приблизно за 3 км. від АДРЕСА_2 , де останній отримав від невставлених представників збройних сил російської федерації вогнепальну зброю - автомат Калашникова АКМ-74 та 120 набоїв до нього, а також військову форму російського зразку, плащ-намет та флягу.

В подальшому, 01.03.2022, ОСОБА_5 разом з іншими учасниками «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції днр» передислокувався на територію військової частини НОМЕР_1 (3 мотострілкова дивізія рф), яка розташовувалась у м. Валуйки Бєлгородської області рф. Прибувши за місцем призначення, ОСОБА_5 разом з іншими учасниками вищевказаного підрозділу, на виконання наказу військового командування збройних сил рф, діючи умисно, у складі не передбаченого законом збройного формування, готувався до збройного наступу на позиції Збройних сил України.

17.03.2023, ОСОБА_5 разом з іншими учасниками «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції днр», передислокувався до м. Ізюм Харківської області, де на виконання наказу військового командування збройних сил рф, діючи умисно, у складі не передбаченого законом збройного формування, облаштовував вогневі позиції та фортифікаційні споруди для здійснення збройного опору військовослужбовцям ЗСУ. Крім того, ОСОБА_5 , на виконання наказу військового командування збройних сил рф, здійснював бойове чергування зі зброєю на блокпостах у АДРЕСА_4 .

В подальшому, у вересні 2022 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 у складі НЗФ «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції ДНР», чинив збройний опір ЗСУ, перебуваючи поблизу АДРЕСА_4 .

04.09.2023, у зв`язку з контрнаступом ЗСУ, командир відділення «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції ДНР» - особа з позивним «Контра» надав команду відступати вищевказаному підрозділу. У зв`язку з чим, ОСОБА_5 та інші учасники «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції ДНР», передислокувались до м. Алчевська Луганської області.

Після цього, приблизно 20 вересня 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 та інші учасники «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції ДНР», прибули до м. Гірське Луганської області, де на виконання наказу військового командування збройних сил рф, діючи умисно, у складі не передбаченого законом збройного формування, облаштовував вогневі позиції та фортифікаційні споруди для здійснення збройного опору військовослужбовцям ЗСУ.

В подальшому, 22.01.23 ОСОБА_5 , невстановленими особами з числа військовослужбовців «ЛНР», призначено на посаду стрільця до «1 батальйону 4 окремої мотострілецької бригади 2 армійського корпусу рф (в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 )», у складі якого останній, на виконання наказів військового командування збройних сил рф, діючи умисно, у складі не передбаченого законом збройного формування, виконував бойові завдання військового командування збройних сил рф, до 18.02.2023.

01.05.2023, ОСОБА_5 у складі «1 батальйону 4 окремої мотострілецької бригади 2 армійського корпусу рф (в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 )», передислокувався до АДРЕСА_5 , де на виконання наказу військового командування збройних сил рф, діючи умисно, у складі не передбаченого законом збройного формування, облаштовував вогневі позиції та фортифікаційні споруди для здійснення збройного опору військовослужбовцям ЗСУ.

В подальшому, 07.05.2023, ОСОБА_5 разом з іншими учасниками «1 батальйону 4 окремої мотострілецької бригади 2 армійського корпусу рф (в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 )», передислокувався до АДРЕСА_6 , з метою виконання наказу військового командування збройних сил рф, діючи умисно, у складі не передбаченого законом збройного формування, щодо облаштування вогневих позицій та фортифікаційних споруд для здійснення збройного опору військовослужбовцям ЗСУ.

09.05.2023 за бойовим завданням військового командування збройних сил рф, діючи умисно, у складі не передбаченого законом збройного формування - «1 батальйону 4 окремої мотострілецької бригади 2 армійського корпусу рф (в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 )», ОСОБА_5 передислокувався до м. Бахмут Донецької області, з метою виконання бойового завдання - ураження живої цілі військовослужбовців ЗСУ, де його та інших учасників вищевказаного НЗФ було розподілено по окопах поблизу лінії зіткнення.

Таким чином, ОСОБА_5 , як учасник НЗФ «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції ДНР» та «1 батальйону 4 окремої мотострілецької бригади 2 армійського корпусу рф (в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 )», який діяв на боці держави-агресора у цьому міжнародному збройному конфлікті, у відповідності до п.п. 1, 2 ч. А, ст. 4 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими 1949 року (ІІІ Женевська конвенція), ст. 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, від 08 червня 1977 року (Протокол І), п. 29 Глави 2 розділу I Інструкції про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23 березня 2017 року № 164, був зобов`язаний дотримуватись у своїх діях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами.

У період з 23 лютого 2022 по 14 травня 2023 року, ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Алчевськ, м. Ізюм, с. Веселе, м. Куп`янськ, м. Гірське, м. Кремінна, смт. Білогорівка, м. Бахмут, приймаючи участь в НЗФ: «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції днр» та «1 батальйону 4 окремої мотострілецької бригади 2 армійського корпусу рф (в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 )», вчиняв наступні дії: здійснював окупацію та охорону захоплених територій України; виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців збройних сил рф та осіб з числа учасників НЗФ, які були за званням чи посадою вище; облаштовував та укріплював блокпости, здійснював інженерно-технічне облаштування позицій; приймав участь у заняттях з вогневої підготовки та навчальних стрільбах; під час несення служби у військовій польовій камуфльованій формі зразка зс рф відкрито носив при собі вогнепальну зброю; інші незаконні дії у складі НЗФ.

При цьому, ОСОБА_5 відкрито носив при собі вогнепальну зброю, був одягнений у військову форму зразка зс рф.

Тобто, ОСОБА_5 діючи умисно, в період з 23 лютого 2022 по 14 травня 2023 року на території Луганської та Донецької областей приймав участь у діяльності НЗФ: «204 полку 4 роти 3 взводу народної міліції днр» та «1 батальйону 4 окремої мотострілецької бригади 2 армійського корпусу рф (в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 )».

26.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст. 260 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, є зібрані в кримінальному провадженні докази, які додані до клопотання.

Разом з тим, слідчий вказує на те, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки, існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний буде: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, зокрема на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення нових злочинів проти основ національної безпеки України.

При цьому, слідчий вказує, що більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного ОСОБА_5 призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, без визначення застави.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала та просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

З даних витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000517 вбачається, що 14.06.2023 внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст.260 КК України.

26.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст.260 КК України.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Разом з тим, частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.

Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»).

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано для даної стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.2 ст. 260 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора та слідчого, що повідомлена ОСОБА_5 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 підозрюється, фактичні обставини справи, встановлені станом на день розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування до нього запобіжного заходу.

Разом з тим, суд погоджується з прокурором щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та обґрунтованість щодо їх існування, на запобігання яких покликані запобіжні заходи, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також продовжити вчинення злочинів проти основ національної безпеки України.

Враховуючи викладене, характер та спосіб вчинених дій, а також тяжкість вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень, дає підстави вважати, що застосування більш м`яких або альтернативних запобіжних заходів є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурором під час розгляду даного клопотання було доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.08.2023.

На підставі ч.4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави щодо ОСОБА_5 , оскільки злочини, у вчиненні яких він підозрюється, вчинені під час дії воєнного стану.

Керуючись ст.ст.131, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст.260 КК України, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжній захід у виді тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі до 26 серпня 2023 року, тобто в межах строку досудового розслідування, взявши його під варту негайно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 17 години 20 хвилин 28 червня 2023 року.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 закінчується 26 серпня 2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1