КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 06 липня 2023 року апеляційну скаргу прокурора Деснянської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно поданого у рамках кримінального провадження № 0000056 від 06.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000056 від 06.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, саме:

- автомобіль марки «KIA SEPHIA» номер шасі НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 ;

- технічний паспорт НОМЕР_3 ;

- ключ від автомобіля

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною, через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження.

На думку прокурора, з метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування та встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 06 січня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000056, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Як зазначено у клопотанні прокурора, до Деснянського УП ГУНП у м. Києві надійшов рапорт, про те що громадяни ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на території Деснянського району м. Києва займаються збутом наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів.

08 червня 2023 року за адресою: м. Київ. вул. Милославська, 23-а проведено обшук автомобіля «KIA SEPHIA» номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , та знаходилася у використанні у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено: автомобіль «KIA SEPHIA» номер шасі НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 ; технічний паспорт НОМЕР_3 ; ключ від автомобіля.

08 червня 2023 року постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 вилучене під час обшуку автомобіля майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

09 червня 2023 року слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 ,звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року у задоволені клопотання прокурора відмовлено, з тих підстав, що правові підстави для арешту вказаного майна відсутні.

Колегія суддів погоджується із таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі збереження речових доказів.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слід переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, які можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, - з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

З долучених до клопотання документів, а саме протоколу обшуку від 08 червня 2023 року вбачається, що під час обшуку автомобіля за адресою: м. Київ. вул. Милославська, 23-а, вилучено автомобіль «KIA SEPHIA» номер шасі НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 ; технічний паспорт НОМЕР_3 ; ключ від автомобіля.

В порядку ч.3 ст.233 КПК України, 09 червня 2018 року до Деснянського районного суду м. Києва направлено клопотання слідчого про надання дозволу на обшук, з метою легалізації обшуку, проведеного 08.06.2023 року в автомобілі KIA SEPHIA» номер шасі НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , за адресою м. Київ. вул. Милославська, 23-а.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 09 червня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві про надання дозволу на проведення обшуку вищевказаного автомобіля у даному кримінальному провадженні.

Окрім того, слідчим суддею зазначено, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000056 від 06.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, провадиться за фактом, повідомлення про підозру нікому не вручено, тобто на даний час підозрюваного або обвинуваченого не має, ухвалою слідчого судді відмовлено у проведенні обшуку згідно ч.3 ст.233 КПК України. Відтак, докази, одержані під час обшуку вищезазначеного автомобіля, в ході якого нічого не вилучено, крім нього самого з технічним паспортом та ключів від авто, отримані не у порядку встановленим КПК України, що свідчить про відсутність правових підстав у накладенні арешту на майно. З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 167, 170 - 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання прокурора, оскільки правові підстави для накладення арешту на майно відсутні.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді в матеріалах судового провадження і зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Деснянської окружної прокуратури ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15

Єдиний унікальний №754/7809/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_16

Провадження № 11сс/824/4056/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК України