Провадження № 11-кп/824/2372/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого ? судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю прокурора - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10

обвинуваченої - ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження

№ 0001016 від 11.06.2022 за апеляційною скаргою прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва на вирок Подільського районного суду м. Києва від 09 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 09 січня 2023 року,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку Києва, громадянку України, не одружену, офіційно не працюючу, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму в силу ст. 89 КК України,засуджено,

за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;

за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у виді 5 років позбавлення волі;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_11 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

вирішено питання про речові докази;

Відповідно до вироку, ОСОБА_11 , 10 червня 2022 року, приблизно о 14 годині 05 хвилин, перебуваючи в приміщенні дитячої клінічної лікарні №9 Подільського району, що розташована за адресою: Київ, пр-т. Правди, 64-А, з метою незаконного заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, викрала з належного потерпілій ОСОБА_12 дитячого візка гаманець вартістю 200 грн., в середині якого знаходилися грошові кошти в сумі 1360 грн. та три банківських карти «Приватбанк», які належать потерпілій ОСОБА_12

10 червня 2022 року приблизно о 14 годині 05 хвилин ОСОБА_11 , перебуваючи за вищевказаною адресою, у викраденому гаманці знайшла банківську картку AT «Приватбанк», яка належать ОСОБА_12 та діючи з корисливих мотивів, привласнила банківську карту з метою подальшого незаконного використання, шляхом зняття з неї грошових коштів.

10 червня 2022 року о 14 годині 14 хвилин, ОСОБА_11 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, перебуваючи в приміщенні супермаркету «Сільпо», який розташований за адресою: Київ, пр-т. Правди, 66, розрахувалась банківською картою, яка належить ОСОБА_12 , на загальну суму 201 грн. 99 коп., після чого 10 червня 2022 року о 14 годині 20 хвилин, ОСОБА_11 , перебуваючи у магазині «Watsons», що за адресою: Київ, пр-т. Правди, 66-В, розрахувалась банківською картою, яка належить ОСОБА_12 , на загальну суму 179 грн., чим спричинила потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1940 грн. 99 коп.

Крім цього, 09 серпня 2022 року приблизно об 11 годині 55 хвилин ОСОБА_11 , перебуваючи в приміщенні КНП «ЦПМСД» №2 Подільського району, що знаходиться за адресою: Київ, пр-т. Свободи, 22, з метою незаконного заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, викрала з належного ОСОБА_13 дитячого візка гаманець, в середині якого знаходилися дві банківських карти «Приватбанк», банківська карта «Райфайзен банк Аваль», транспортна карта «Київ цифровий», належні потерпілій ОСОБА_13 , а також паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09 серпня 2022 року приблизно об 11 годині 55 хвилин, ОСОБА_11 , перебуваючи за вищевказаною адресою у викраденому гаманці знайшла банківські карти AT «Приватбанк» та банківську карту АТ «Райффайзен банк», які належать ОСОБА_13 , із корисливих мотивів, привласнила знайдені нею банківські карти, з метою подальшого незаконного використання, шляхом зняття з них грошових коштів.

09 серпня 2022 року о 12 годині 06 хвилин, ОСОБА_11 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, перебуваючи в приміщенні магазину «Єва», який розташований за адресою: Київ, вул. Світлицького, 30/20А, розрахувалась банківською картою, яка належить ОСОБА_13 , на загальну суму 399 грн., після чого 09 серпня 2022 року о 12 годині 15 хвилин ОСОБА_11 , перебуваючи у магазині «Prostor», що за адресою: Київ, вул. Світлицького, 23, розрахувалась банківською картою, яка належить ОСОБА_13 , на загальну суму 199 грн. 50 коп., чим спричинила потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 598 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченої, указав на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд необґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, незаконно звільнивши останню від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Так, апелянт зазначив про те, що обвинуваченою не було повернуто викрадене майно потерпілим, а також не вчинено жодних дій для відшкодування потерпілим завданих збитків. Крім того, на переконання апелянта, поза увагою суду залишилась та обставина, що всі кримінальні правопорушення були вчинені обвинуваченою через незначний проміжок часу, що свідчить про її виняткову зухвалість та вперте небажання ставати на шлях виправлення. Також прокурор зауважив, що обвинувачена ОСОБА_11 не вжила заходів для офіційного працевлаштування та соціалізації, що свідчить про її стійку антисоціальну спрямованість та стале небажання вести правомірний спосіб життя. За наведених обставин вважав, що остаточно призначене обвинуваченій покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільнення останньої від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку є явно несправедливим внаслідок м`якості та не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав, пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_11 та правильності кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

За змістом ч.1 ст. 420 КПК України, підставами для ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції є, у тому числі, неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування до обвинуваченої ОСОБА_11 положень ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, є слушними та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та інших обставинах справи.

Так, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_11 від відбування покарання із випробуванням суд послався на: тяжкість вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, обставину, яка пом`якшує покарання, якою суд визнав щире каяття обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення; відсутність обставин, що обтяжують покарання; дані, що характеризують особу обвинуваченої, а саме те, що вона в силу ст. 89 КК України не судима, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, не працює, не одружена, за місцем проживання характеризується посередньо. Проте, обмежившись перерахуванням обставин, визначених у ст. 65 КК України, які враховуються при призначенні покарання, суд у вироку не навів будь-яких мотивів, із яких він дійшов до висновку про те, що виправлення обвинуваченої можливе без відбування нею призначеного покарання.

Колегія суддів вважає, що дані про особу обвинуваченої, які наведені у вироку судом та обставина, що пом`якшує покарання не дають підстав вважати те, що виправлення обвинуваченої можливе без відбування покарання. До такого переконання колегія суддів прийшла з огляду на те, що обвинувачена раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, однак належних висновків для себе не зробила та знову вчинила умисні кримінальні правопорушення, що свідчить про її небажання ставати на шлях виправлення. Крім того, обвинувачена не працевлаштована, тобто не має постійного джерела доходу, заподіяні кримінальними правопорушеннями збитки не відшкодувала, також колегією суддів враховуються фактичні обставини вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень та кількість епізодів злочинної діяльності. Наведене у своїй сукупності безумовно указує на неможливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання та необґрунтованість рішення суду про звільнення її від відбування покарання із випробуванням. Будь - яких даних, які б давали колегії суддів підстави вважати, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_11 можливе без ізоляції її від суспільства, матеріали провадження не містять. Вирок у частині покарання не відповідає критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості, а тому у частині покарання він підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку.

При цьому, таким що відповідатиме досягненню мети покарання, передбаченій ч. 2 ст. 65 КК України та ч. 2 ст. 50 КК України, на переконання колегії суддів, буде покарання визначене судом першої інстанції, а саме, за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. Підстав для посилення покарання за ч.4 ст. 185 КК України колегія суддів не вбачає, а прокурором в апеляційній скарзі не наведено доводів на обгрунтування необхідності посилення обвинуваченій покарання в цій частині.

З урахуванням зазначеного, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, вирок скасуванню в частині призначеного обвинуваченій покарання, з ухваленням нового вироку відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва задовольнити частково.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 09 січня 2023 року щодо ОСОБА_11 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити у цій частині новий вирок. ОСОБА_11 призначити покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки;

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В решті вирок Подільського районного суду м. Києва від 09 січня 2023 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 28.08.2023року.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців із дня проголошення, засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4