Справа № 577/2899/23
Провадження № 1-кп/577/334/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Корчино, Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу, ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за контрактом і повинен проходити військову службу у військовій частині, номер якої встановлена, але не зазначається з міркувань безпеки, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від її проходження, після відрахування 02 лютого 2021 з навчання у військовій частині , номер якої встановлено, але не зазначається з міркувань безпеки, дислокованої в смт. Десна, Чернігівської області за порушення внутрішнього розпорядку дня та військової дисципліни, за відсутності відповідного дозволу командування та поважних причин, 03 лютого 2021 о 08 год. 00 хв. до військової частини номер якої встановлено, але не зазначається з міркувань безпеки, в м. Конотоп, Сумської області не прибув, а вибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього. У подальшому, 23 травня 2023 року о 11 год. 25 хв. слідчим Четвертого слідчого відділу(з дислокацією у м.Суми) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України затримано в Драбівському відділі поліції ГУНП в Черкаській області. У період часу з 08 год. 00 хв. 03 лютого 2021 по 11 год.25 хв.23 травня 2023 ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, а займався власними справами, перебував за місцем проживання в с. Безбородьки Черкаської області.
За таких обставин, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю і показав, що він дійсно, є військовослужбовцем військової служби за контрактом і повинен проходити військову службу у військовій частині, до якої зарахований, але, 02 лютого 2021 після відрахування його з навчання у військовій частині , дислокованої в АДРЕСА_2 , за порушення внутрішнього розпорядку дня та військової дисципліни, він без дозволу командування та не маючи поважних причин 03 лютого 2021 до військової частини в АДРЕСА_3 не прибув, а вибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд. Потім 23 травня 2023 року його затримали працівники поліції. Щиро розкаюється в тому, що вчасно не прибув на службу у розташування частини, просить суворо не карати , після відбуття покарання бажає продовжити проходити службу .
Враховуючи, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ним не оспорюються, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав не доцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення, викладених у обвинувальному акті, при цьому роз`яснив , що в такому випадку відсутнє право оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, переконавшись у добровільності повного визнання обвинуваченим винуватості та правильному розумінні його суті, дійшов висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення та необхідності призначення йому покарання.
Таким чином, винуватість ОСОБА_4 повністю доведена і його дії, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, раніше не судимий.
Обвинувачений ОСОБА_4 , характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Злочин, скоєний ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким .
Враховуючи встановлені обставини, обставини справи і наставші наслідки, відомості про особу ОСОБА_4 , який щиро розкаявся, з`явився із зізнанням та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше не судимий і що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що при призначенні покарання ОСОБА_4 можливо застосувати ст. 69 КК України і перейти до покарання більш м`якого, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України. І таким покаранням, на думку суду, є арешт, який враховуючи, що обвинувачений є військовослужбовцем, має виконуватися в умовах гауптвахти. При цьому суд виходив і з мети покарання, яка визначена статтею 50 КК України і передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених.
Зазначене узгоджується і практикою Європейського Суду з прав людини, яку слід застосувати як джерело права, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини». Так, Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 6 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип законності і воно не було свавільним».
На думку і переконання суду, шість місяців арешту буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання про запобіжний захід обвинуваченому, враховуючи клопотання прокурора , а також , що відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід тримання під вартою , оскільки існують ризики перешкоджання кримінальному провадженню , враховуючи суть покарання, з яким визначився суд щодо обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність залишення ОСОБА_4 тримання під вартою до набрання вироком законної сили, а строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст .69 КК України у виді шести місяців арешту з відбуванням відповідно до ч. 2 ст. 60 на гауптвахті
Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_4 залишити до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу затримання, з 23 травня 2023 року,зарахувати в строк відбування покарання час перебування ОСОБА_4 під вартою з 23 травня 2023 року день за день, відповідно до вимог ст. 72 КК України.
На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1