Справа №635/1237/23
Провадження по справі №1-в/635/86/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

секретар судових засідань ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Воркута, Російська Федерація, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 засуджений вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.03.2021 року 2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 22.05.2020 і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.Строк відбування покарання рахувати з 18.03.2021 року. Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання за даним вироком, час відбуття покарання за попереднім вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 22.05.2020 з 18.01.2021 по 27.02.2021 включно. У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_5 зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 28.02.2021 по 17.03.2021 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі включно.

Початок строку відбування покарання 18.03.2021 року.

Кінець строку відбування покарання 19.02.2024 року.

Засуджений ОСОБА_5 знаходиться в місцях позбавлення волі з 18.01.2021 року, а в періоди з 01.02.2021 до 28.02.2021, з 24.05.2021 до 01.12.2021, та з 06.01.2022 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Начальник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що засуджений за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений чотири рази, мав одне стягнення, яке зняте у встановленому законом порядку; працевлаштований до промислової зони установи у майстерню на дільниці з виготовлення паперового пакету, до праці становиться з розумною ініціативою, поставлені завдання виконує своєчасно та якісно. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці; приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», до реалізації якої свавиться із зацікавленням; прагне до підвищення та вдосконалення загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку; бере участь у роботі самодіяльних організацій; підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю та співмешканкою шляхом телефонних розмов, отримує посилки, стосунки доброзичливі.

Засуджений та представник установи виконання покарань надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення.

Суд, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він з 18.01.2021 року знаходиться в місцях позбавлення волі. Під час тримання в ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. За період утримання в періоди з 01.02.2021 до 28.02.2021, з 24.05.2021 до 01.12.2021 в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» характеризувався посередньо, мав одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку, заохочень не мав. З 28.02.2021 року утримувався в ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 01.12.2021 року відбував покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія №81», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 06.01.2022 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_6 та погодженої із в.о.заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальником відділу соціально-виховної та психологічної роботи майором внутрішньої служби ОСОБА_7 від 22.02.2023 року, ОСОБА_5 з 06.01.2022 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений чотири рази, мав одне стягнення, яке зняте у встановленому законом порядку. Засуджений працевлаштований до промислової зони установи у майстерню на дільниці з виготовлення паперового пакету, до праці становиться з розумною ініціативою, поставлені завдання виконує своєчасно та якісно; до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. ОСОБА_5 дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, на критику в свою адресу реагує адекватно. Також засуджений приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», до реалізації якої ставиться із зацікавленням; прагне до підвищення та вдосконалення загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку; бере участь у роботі самодіяльних організацій; підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю та співмешканкою шляхом телефонних розмов, отримує посилки, стосунки доброзичливі.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 , останній має ряд непогашених та не знятих судимостей, а саме засуджений:

- 01.11.1995 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст.140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст.46-1 КК України;

- 25.05.1999 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ч.1 ст.229-6, 42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 10.08.2001 року на підставі Закону України «Про амністію» від 05.07.2001 року;

- 09.04.2002 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, Звільнений 26.05.2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 15 днів;

- 19.11.2010 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України із застосування ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 22.10.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 26 днів;

- 16.08.2017 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. За ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.02.2018 покарання у виді штрафу замінено на 50 годин громадських робіт;

- 20.09.2018 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст.389, ст.ст.71,72 КК України до 1 року 5 днів арешту. Звільнений 18.12.2018 за відбуттям строку покарання;

-29.01.2020 вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 22.05.2020 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 09.12.2020 скасовано звільнення засудженого від відбування показання з випробовуванням, призначене вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 22.05.2020.

- 18.03.2021 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.03.2021 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України за вчинення корисливих злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до не тяжких злочинів.

Суд враховує також ту обставину, що засуджений вже був неодноразово засуджений до позбавлення волі, після відбуття покарання знову вчиняв злочини та був засуджений, крім того, до засудженого вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, після чого він знову був засуджений за вчинення корисливих злочинів.

Зазначене свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого, виданої заступником начальника планово-економічного відділу ОСОБА_8 та довідки про заробітну плату ОСОБА_5 , виданої бухгалтером установи ОСОБА_9 , засуджений був працевлаштований до майстерні з виготовлення паперового пакету та отримував заробітну плату лише у січні 2023 року, в інший період засуджений не працював, заробітну плату не отримував.

Згідно Витягу з протоколу №8 від 12.02.2022 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів засуджених щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.101 КВК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до регіональної комісії на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №31 від 10.08.2022 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Крім того, в матеріалах справи наявні характеристики на засудженого від 23.02.2022 та 10.08.22 зі змісту яких вбачається, що засуджений характеризується з посереднього боку; не працевлаштований, залучається в роботах з благоустрою, до виконання яких відноситься посередньо, ініціативу не проявляє; мав одне стягнення, яке знято в установленому законом порядку, з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався один раз; спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, не завжди має задовільний зовнішній вигляд; не завжди сумлінно виконує законні вимоги персоналу установи через особисту неорганізованість; намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, не має достатнього рівня необхідних навичок.

Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього на даний час немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Застосування до засудженого заохочення у вигляді чотирьох заохочень за виконання обов`язків покладених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, виконання правил трудового розпорядку та дотримання вимог пожежної безпеки, відбуття ОСОБА_5 2/3 строку покарання та сам факт працевлаштування засудженого протягом одного місяця у 2023 році без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення протягом всього періоду відбування ним покарання, та не свідчать, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.03.2021 року.

Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» свідчать лише про те, що на час звернення із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.

Враховуючи викладене, суд вважає подання Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.03.2021 року відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 26 квітня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1