Справа № 357/5054/23
У Х В А Л А

про розшук та привід з затриманням

29 травня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у закритому підготовчому засіданні, клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу застосованого до обвинуваченої:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква, Київська область, з професійно-технічною освітою, розлученої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2014 року, за ч. 1 ст. 185 КК України, до 1 (одного) року позбавлення волі, від відбування якого звільнена, на підставі ст. 75, 104 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік;

2) вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2017 року, за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України, до 1 (одного) року 10 (десяти) місяців позбавлення волі;

3) вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 27 липня 2017 року, за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України, до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі;

4) вироком Володарського районного суду Київської області від 27 вересня 2017 року, за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України, до 1 (одного) року 9 (дев`яти) років позбавлення волі;

5) вироком Володарського районного суду Київської області від 23 лютого 2018 року, за ч. 2 ст. 190, ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України, до 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, від відбування якого звільнена - 23 лютого 2018 року, на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»;

6) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2020 року, за ч. 2 ст. 190 КК України, до 2 (двох) років позбавлення волі, від відбування якого звільнена, на підставі ст. 75, 79 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки;

7) вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2022 року, за ч. 2 ст. 190 КК України, від відбування якого звільнена, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік,

з домашнього арешту на тримання під вартою, а також про розшук та дозвіл на затримання з метою приводу, у кримінальному провадженні № 0001499, яке внесене до ЄРДР 29 березня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КПК України,

У С Т А Н О В И В :

подане клопотання, мотивоване тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КПК України.

Стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, умови якого нею порушені, а саме вона покинула адресу проживання і не повідомила про це, наразі її місце перебування невідоме.

На даний час, продовжує існувати ймовірність, що обвинувачена ОСОБА_4 буде переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Про ризик переховування від суду свідчать: тяжкість покарання, усвідомлення обвинуваченою ОСОБА_4 можливості настання негативних наслідків, процесуальна поведінка обвинуваченої ОСОБА_4 , відсутність у неї місця працевлаштування, джерел доходу, міцних соціальних зв`язків, позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав стосовно своєї неповнолітньої дитини.

Про ризик вчинення інших кримінальних правопорушень свідчать: наявність інших обвинувальних актів стосовно ОСОБА_4 у Приморському суді м. Одеса, відсутність в ОСОБА_4 будь-яких стримуючих факторів від учинення кримінальних правопорушень.

На його думку, наведене свідчить про те, що до обвинуваченої ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 .

Отже, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 ухилилася від суду, а також, з огляду на наявність підстав, для взяття ОСОБА_4 під варту, прокурор ОСОБА_3 просив:

1) змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з домашнього арешту та тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, із заставою у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб;

2) надати дозвіл на затримання обвинуваченої ОСОБА_4 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримав своє клопотання, за обставин та підстав зазначених у ньому. До того ж, посилаючись на те, що обвинувачена ОСОБА_4 ухиляється від суду, просив: оголосити її в розшук, а провадження на час розшуку зупинити.

Судом установлено, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, а також, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у закінченому замаху на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

Згідно з ухвалою Київського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року, застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, у межах строку досудового розслідування, а саме до 31 травня 2023 року включно.

А також, покладено на ОСОБА_4 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокуратури та суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадження, носити електронний засіб контролю.

Згідно з листом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 23 травня 2023 року № 2946/109/1100/01-2023, 11 травня 2023 року о 11:48 год. здійснено перевірку за адресою: АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_4 , за результатами якої встановлено, що остання відсутня за місцем проживання. У ході виконання матеріалу опитано в телефонному режимі колишнього чоловіка ОСОБА_4 та стало відомо, що разом вони більше не проживають і місце проживання та перебування ОСОБА_4 йому невідоме.

У підготовче судове засідання від 29 травня 2023 року, обвинувачена ОСОБА_4 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду повідомлялася за її заявою, за допомогою СМС-повідомлення, за вказаним нею номером телефону.

Суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з ч. 5 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором також має право подати клопотання про дозвіл на затримання особи, яке розглядається слідчим суддею, судом згідно з правилами, передбаченими статтею 189 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 КПК України, при вирішенні питання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, прокурор має довести, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Отже, слідча суддя, для надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, на підставі наданих прокурором доказів, має установити: 1) чи обставини, які вказані прокурором, у клопотанні про обрання запобіжного заходу, вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого; 2) чи переховується обвинувачений від суду; 3) чи до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обвинувачений вчинив дії, які є підставою для застосування запобіжного захожу і зазначені у статті 177 КПК України.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що прокурором ОСОБА_3 доведена наявність усіх перелічених обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Суд вважає, що вказана норма дозволяє застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, за умови доведення, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, оскільки вона раніше судима, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, за вчинення яких їй може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, а прокурор довів, що вона переховується від суду, про що свідчить лист Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 23 травня 2023 року № 2946/109/1100/01-2023.

Отже, надалі суд має перевірити, чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також, чи можуть більш м`які запобіжні заходи їм запобігти та забезпечити виконання обвинуваченою ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Суд зазначає, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, принцип презумпції невинуватості, закріплений у пункті 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, буде порушено, якщо судове рішення або по суті твердження представника держави щодо обвинуваченого у вчиненні злочину відображає думку, що він є винним, тоді як його вину ще не доведено відповідно до закону. За відсутності формального висновку цього достатньо для припущення, що суд або відповідна посадова особа вважає обвинуваченого винним, і передчасне висловлення такої думки судом неодмінно порушить принцип презумпції невинуватості. Однак слід розрізняти твердження, які відображають думку про винуватість особи, та твердження, які просто описують «стан перебування під підозрою». Перші порушують презумпцію невинуватості, тоді як другі розглядаються як беззаперечні у різних ситуаціях, розглянутих Судом (п. 136 рішення ЄСПЛ у справі «Грибник проти України» за заявою № 58444/15, від 17 вересня 2020 року).

Отже, суд на стадії судового розгляду, при вирішенні процесуальних питань, у тому числі стосовно запобіжного заходу, не має права стверджувати про винуватість обвинуваченого.

За таких обставин, суд не надає оцінку обґрунтованості обвинувачення, яка пред`явлена обвинуваченій ОСОБА_4 .

Суд зазначає, що прокурор ОСОБА_3 обґрунтовуючи необхідність тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 , посилався, на наявність ризиків, передбачених у п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачена ОСОБА_4 , фактично переховується від суду та буде проводжувати це робити, а також вчинятиме інші кримінальні правопорушення.

Суд підтримує думку прокурора ОСОБА_3 , оскільки обвинувачена ОСОБА_4 порушила умови застосованого до неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а також не повідомила суд чи прокурора про зміну місця свого проживання, що беззаперечно свідчить про те, що вона ухилилася від суду та буде робити це надалі. До того ж, відсутність у неї місця роботи, а також інших джерел доходів, наявність кількох судимостей за злочини проти власності, свідчить про те, що дійсно існує ймовірність, що ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суду доведено, що інші, більш м`які за тримання під вартою запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків, а також попередити існуючі ризики, адже до неї уже застосовувався домашній арешт, умови якого вона порушила.

Отже, оскільки прокурор ОСОБА_3 довів, що наведені у його клопотанні, свідчать про те, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, остання ухилилася від суду, порушила умови діючого стосовно неї запобіжного заходу, суд вважає, що наявні підстави, передбачені ст. 189 КК України, для надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу.

До того ж, на підставі ч. 1 ст. 335 КПК України, ОСОБА_4 необхідно оголосити в розшук, адже вона ухилилася суду, а провадження зупинити до закінчення розшуку.

Суд зазначає, що згідно із ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Отже, розгляд клопотання, про зміну запобіжного заходу, без участі обвинуваченого не передбачений.

Згідно зі ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.

Отже, ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого має обмежений строк дії, який перевищує строк розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке без участі обвинуваченого не розглядається.

У зв`язку із цим, на даний час, підстав для розгляду питання щодо застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, немає.

Керуючись ст. 189-191, 200, 331, 335 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу обвинувачені ОСОБА_4 з домашнього арешту на тримання під вартою, - залишити без розгляду.

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про розшук та дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченої ОСОБА_4 , - задовольнити.

Оголосити в розшук обвинувачену ОСОБА_4 .

Надати працівникам Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області або іншого органу уповноваженого на здійснення затримання дозвіл на затримання обвинуваченої ОСОБА_4 з метою приводу.

Про затримання обвинуваченої ОСОБА_4 повідомити прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , за адресою: вул. Шолом-Алейхема, буд. 36, м. Біла Церква.

Кримінальне провадження № 0001499, яке внесене до ЄРДР 29 березня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КПК України, - зупинити до закінчення обшуку.

Направити копію ухвали для виконання до Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Організацію розшуку доручити прокурору Білоцерківської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ч. 5 ст. 191 КПК України, службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Дозвіл на затримання чинний протягом шести місяців, з дня постановлення ухвали.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала втрачає силу з моменту: приводу обвинуваченого до суду, або закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або добровільного з`явлення обвинуваченого до суду.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1