Справа № 161/1491/23
Провадження № 1-кс/159/1380/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12 червня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданнізаяву судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_4 про самовідвід в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000172, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 345 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, -

в с т а н о в и в :

Головуючим у вказаному вище кримінальному провадженні суддею ОСОБА_4 заявлено про самовідвід від участі в кримінальному провадженні з метою дотримання критеріїв безсторонності в сенсі виконання п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Така заява обґрунтована тим, що в судовому засіданні адвокат ОСОБА_9 надала ордер на захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_5 .

Судді ОСОБА_4 достовірно відомо, що зазначений захисник перебуває в сімейних стосунках з його колегою суддею ОСОБА_10 , з яким, в свою чергу, він перебуває у дружніх стосунках.

В судове засідання по розгляду даної заяви прокурор ОСОБА_11 подав клопотання про розгляд заяви у його відсутності через зайнятість в іншому судовому засіданні. Водночас вважає, що підстав для відводу судді ОСОБА_4 немає, а тому просить залишити цю заяву без задоволення.

Захисник ОСОБА_12 в судове засідання подав клопотання про розгляд даної заяви у його відсутності через зайнятість в іншому суді. При вирішенні питання самовідводу покладається на розсуд суду.

Захисники ОСОБА_13 та ОСОБА_14 подали спільне клопотання про розгляд заяви у їх відсутності.

Захисник ОСОБА_15 в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд заяви без її участі. В цій же заяві зазначила, що між адвокатом ОСОБА_9 та жодним із суддів Ковельського міськрайонного суду Волинської області відсутні будь-які сімейні стосунки.Суддею ОСОБА_4 не надано доказів існуючим обставинам, а отже заява про самовідвід не ґрунтується на вимогах ст.ст. 75-76 КПУ України, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.Між адвокатом ОСОБА_9 та суддею Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_10 укладено договір на надання правової допомоги.Але сам по собі факт наявності договірних відносин між суддею ОСОБА_10 та адвокатом ОСОБА_9 , не може негативно впливати на об`єктивний та неупереджений розгляд суддею ОСОБА_4 справи. Просила відмовити в задоволенні заяви про самовідвід.

Захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні даної заяви про самовідвід судді через її необґрунтованість. Вважає мотиви самовідводу, викладені в заяві, безпідставними та надуманими, а небажання судді вести розгляд справи не є підставою для його самовідводу. Просив відмовити в задоволені даної заяви.

Заслухавши учасників судового засідання, суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення даної заяви про самовідвід судді.

Так, заява про самовідвід обґрунтовується посиланнями на шлюбні відносини адвоката ОСОБА_9 та судді ОСОБА_10 , а також на дружні відносини судді ОСОБА_4 та судді ОСОБА_10 .

Адвокатом ОСОБА_15 категорично заперечується наявність будь-яких шлюбних відносин, в тому числі фактичних, між нею та суддею ОСОБА_10 .

Будь-яких фактичних даних наявності таких обставин в ході розгляду заяви суду не надано.

Укладений між адвокатом ОСОБА_9 та суддею ОСОБА_10 договір про надання правової допомоги жодним чином не свідчить про наявність таких відносин.

Крім цього, такий договір будь-яким чином не впливає на об`єктивність судді ОСОБА_4 , навіть за умови дружніх відносин із суддею ОСОБА_10 .

Як вбачається із суті самої заяви, метою самовідводу є дотримання критеріїв безсторонності в сенсі виконання п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, на думку судді ОСОБА_4 , у стороннього спостерігача можуть виникнути обґрунтовані сумніви в неупередженості судді при розгляді даного кримінального провадження зважаючи на існування зазначених вище обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Перелік підстав, за наявності яких особами, які беруть участь в кримінальному провадженні, може бути заявлено відвід судді, визначений ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частиною 1 ст. 80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Тобто неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід, який, відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України, повинен бути вмотивованим. При цьому, згідно ч. 4 ст. 80 КПК України, заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Згідно вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Зокрема в пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В пункті 50 рішення ЄСПЛ в справі «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Отже, для вирішення питання щодо відводу судді або складу суду необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

Враховуючи наведені у заяві про самовідвід підстави, у даному випадку стверджувалось про можливі сумніви щодо недотримання виключно суб`єктивного критерію безсторонності суду, що й мало бути предметом перевірки під час розгляду питання про відвід.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до пункту 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, а згідно з їх пунктом 2.5 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. До таких прикладів відноситься якщо: 1) у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається; 2) раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок; 3) суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

В коментарях до Бангалорських принципів поведінки суддів від 2007 року, розміщених на офіційному сайті Ради суддів України, зазначено, що особисті цінності, яких дотримується суддя, його світогляд чи уявлення про закон не можуть вважатися упередженістю. Той факт, що суддя має певну загальну думку щодо правового чи соціального питання, яке безпосередньо стосується справи, не позбавляє його/її права розглядати справу.

Отже для вирішення питання про наявність законних підстав побоюватись, що конкретний суддя не є неупередженим, точка зору будь-якого «стороннього спостерігача» безумовно важлива, проте не повинна мати вирішального значення з огляду на те, що суспільство є неоднорідною сукупністю осіб з різними віком, освітою та культурою, майновим та соціальним станом, уявленнями про життєві цінності зокрема, що унеможливлює в принципі врахування різноманітних інтересів якогось умовного «спостерігача».

Статтею 8 чинного Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд) встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Дослідивши заяву про самовідвід, суд вважає, що судовим розглядом не встановлено існування об`єктивних обставин, які б свідчили про упередженість судді ОСОБА_4 , що унеможливлювало б прийняття ним об`єктивного судового рішення.

Таким чином заявлений самовідвід не містить підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, на підставі ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_4 про самовідвід в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000172, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 345 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України- відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає і набирає законної сили негайно після її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1