Справа № 171/1718/22
Провадження № 1-кп/211/395/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника (приймає участь в режимі відеоконференції)ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000722 від 25 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , навідника механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону у військовому званні «солдат», одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого, маючого трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

встановив:

Угода про визнання винуватості досягнута під час досудового провадження.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді навідника механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону вказаної військової частини, у військовому званні «солдат», перебуваючи у Криворізькому районі Дніпропетровської області (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 13, 16, 17, 30, 31, 35-38, 127-128, 267, 285, 286 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, умисно посягаючи на встановлений порядок виконання у військових формуваннях України наказів, який забезпечує необхідні в умовах військової служби відносини підлеглості, порушуючи військову дисципліну, відчуваючи безкарність, знаючи, що накази начальників, зобов`язаний виконати сумлінно, точно та у встановлений строк, а також розуміючи, що прийняття участі у відсічі озброєної агресії російської федерації проти незалежної, суверенної України основний обов`язок військовослужбовця Збройних Сил України - після доведення 28.09.2022 близько 19год. 00хв. заступником командира 3 механізованої роти механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої танкової бригади з морально-психологічного забезпечення старшим лейтенантом ОСОБА_6 письмового бойового наказу командира механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої танкової бригади на наступальний бій від 28.09.2022 майора ОСОБА_7 , який виданий на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 окремої танкової бригади (військова частина НОМЕР_1 ) №529 від 27.09.2022 полковника ОСОБА_8 , яке зареєстроване у діловодстві військової частини за підготовленим №245дск від 28.09.2022, розуміючи, що майор ОСОБА_9 являється для нього прямим начальником та останній виконує обов`язки військової служби, солдат ОСОБА_4 письмово відмовився від його виконання, та 29.09.2022 близько 11год. 00хв. після повторного доведення вказаного письмового бойового наказу старшим начальником - заступник командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення підполковник ОСОБА_10 , у присутності свідків виказав відмову від виконання вказаного бойового наказу командира механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої танкової бригади на наступальний бій від 28.09.2022 та фактично відмовився убувати для виконання бойового завдання та брати участь у наступальній бойовій операції оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у сили і засоби якого входить НОМЕР_2 Окремої танкової бригади (військова частина НОМЕР_1 ), що фактично призвело до підриву бойової готовності механізованого батальйону вказаної військової частини НОМЕР_1 в умовах озброєної агресії російської федерації проти незалежної, суверенної України та введення в країні воєнного стану, чим вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.4 ст.402 КК України за ознаками непокори, вчиненої в умовах воєнного стану, у формі відкритої відмови виконати наказ командира, начальника.

04.11.2022р. між керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України. Відповідно до укладеної угоди обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового провадження беззастережно визнав свою винуватість в зазначеному діянні, щиро розкаявся і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно п. 4 угоди, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу підозрюваного, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, при цьому приймає безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації проти України, раніше не судимого, наявність визначених ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання ним винуватості, тобто декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, врахувавши засади гуманізму та виховну роль кримінального судочинства, сторони з урахуванням особи підозрюваного дійшли згоди про можливість призначення покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст.402 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 60 КК України у виді 6 (шести) місяців відбування військовослужбовцем арешту на гауптвахті.

У судовому засіданні прокурор просив угоду затвердити. Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисникОСОБА_5 також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Враховуючи вищенаведене та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься дотяжкого злочину.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, зокрема ст.ст. 470-473, та Кримінального Кодексу України. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України непокора, вчинена в умовах воєнного стану, у формі відкритої відмови виконати наказ командира, начальника; обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст.476 КПК України.

Так, під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.4 ст.402 КК України, щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що вищезазначену угоду про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за ч.4 ст.402 КК України, із застосуванням ст.ст. 69, 60 КК України, у виді 6 (шести) місяців відбування військовослужбовцем арешту на гауптвахті.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.

Судові витрати по справі відсутні. Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 394, 395, 474, 475 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 04.11.2022 року, укладену між керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000722 від 25 жовтня 2022 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч.4 ст.402 КК України,із застосуванням ст.ст. 69, 60 КК України, у виді 6 (шести) місяців відбування військовослужбовцем арешту на гауптвахті.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання, в строк відбування покарання зарахувати період тримання під вартою з 29.09.2022 по 16.03.2023р. включно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1