Справа № 203/2519/21
Провадження № 1-кп/0203/281/2023
УХВАЛА

03 липня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;захисника обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,представника потерпілого ОСОБА_8 ,

заявника адвоката ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002281 18.09.2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених за ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказаний обвинувальний акт.

До суду від заявника - адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , надійшло клопотання про скасування арешту майна, в обгрунтування якого зазначено, що під час досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 11.11.2019 накладено арешт шляхом заборони відчуження на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення №79 в житловому будинку літ. А-16, а-1 на 1 поверсі, поз. 2-13, літ. А (2)- ганок, площею 91,0 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення №79а, а саме: в житловому будинку літ. А-16 на 1 поверсі, поз. 1. літ. А (3)-ганок, площею 25,0 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно належить на праві власності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є учасниками вказаного вище кримінального провадження, як треті особи, щодо майна яких вирішено питання про арешт, відповідно. Під час досудового розслідування обмежено їх права та законні інтереси. Адвокат вказав, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не є обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, що виключає необхідність та можливість конфіскації майна та застосування спеціальної конфіскації, а відтак, подальший арешт зазначеного нерухомого майна є порушенням вимог ст. 41 Конституції України, якою зокрема передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Також, заявник зазначив, що з плином часу, проведенням під час досудового розслідування необхідних слідчих та процесуальних дій, встановлення інших фактів, які мають значення для вирішення питання щодо доцільності, обґрунтованості та законності подальшої дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, натепер відпала потреба у подальшому застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного вище нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності громадянам ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_9 підтримав подане клопотання та просив його задовольни, посилаючись на доводи зазначені у ньому.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту майна, оскільки зазначене клопотання вже розглядалося раніше судом та у його задоволенні було відмовлено.

Представник потерпілого ОСОБА_8 підтримав думку прокурора.

Обвинувачені та їх захисник підтримали клопотання адвоката ОСОБА_9 та просили його задовольнити.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього документи, вислухавши заявника та інших учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; доведення, що арешт накладено необґрунтовано.

Однак, заявляючи клопотання про скасування арешту на вищезазначені нежитлові приміщення, адвокатом не надано доказів на підтвердження того, що в подальшому у застосуванні арешту вказаного майна відпала потреба.

Проте, зазначене в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення №79 в житловому будинку літ. А-16, а-1 на 1 поверсі, поз. 2-13, літ. А (2)- ганок, площею 91,0 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення №79а, а саме: в житловому будинку літ. А-16 на 1 поверсі, поз. 1. літ. А (3)-ганок, площею 25,0 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом кримінального правопорушення, тому може бути використане, як доказ факту та обставин, що встановлюватиметься в ході судового провадження.

Судовий розгляд по кримінальному провадженню триває та, на думку суду, станом на день розгляду клопотання не відпали підстави накладення арешту на вказане майно, яке є предметом злочину та речовим доказом в кримінальному провадженні, а зняття арешту з майна, може призвести до його втрати та настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та у подальшому прийняттю рішення по суті.

Водночас суд враховує, що ухвалою слідчого судді накладено арешт на зазначене нерухоме майно шляхом заборони власникові відчужувати його, але ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не позбавлені права вільного користування та володіння таким майном.

Твердження заявника про порушення права власності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та негативних наслідків для них, у зв`язку з накладеним арештом, суд вважає не доведеними з огляду на відсутність будь-яких доказів на підтвердження таких обставин.

Доводи адвоката ОСОБА_9 про те, що з дня накладення арешту на майно минув тривалий час, не можуть бути безумовною підставою для скасування арешту майна накладеного у кримінальному провадженні судове провадження в якому триває.

Посилання в клопотанні заявника на відсутність у законних власників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 певного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, який би виправдовував подальше застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, є безпідставними, оскільки, арешт майна може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що клопотання про скасування арешту майна є передчасним на даній стадії судового провадження та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 174 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , про скасування арешту майна, який накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2019 року шляхом заборони відчуження нежитлового приміщення №79 (РНОНМ 01), 79-А (РНОНМ 01), за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1