"01" вересня 2023 р. Справа № 363/2737/20
УХВАЛА

Іменем України

01 вересня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої

застосовується примусові

заходи медичного характеру ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженню № 0000232 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області знаходиться клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженню № 0000232, щодо ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, оскільки закінчується термін дії запобіжного заходу. При цьому вказуючи на те, що існуючі ризики п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час не відпали, оскільки ОСОБА_6 при вчиненні суспільно небезпечного діяння виявляв ознаки поліморфного психічного розгляду без симптомів шизофренії (згідно з МКХ-10 шифр F23.0), отже за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Крім того, прокурор заявив клопотання про проведення повторної стаціонарної судово-психіатричну експертизи, оскільки призначена експертиза проведена неповно та висновок експерта викликає обґрунтовані сумніви в його правильності, експертами в ході проведення експертизи не надано відповіді на всі питання зазначені в ухвалі суду, а також те, що на даний час стаціонарна судово-психічна експертиза проводиться в Львівській філії судово-психічної експертизи.

Захисник щодо клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку заперечувала, вказуючи на те, що існуючі попередні ризики на які посилається прокурор на даний час відсутні. Відносно клопотання прокурора про призначення повторної стаціонарної судово-психіатричну експертизу заперечувала, оскільки прокурором безпідставно зазначається, що висновок судово-психіатричного експерта № 597 від 14.06.2023 року є неповним та викликає сумнів його правильності.

Законний представник погодився з позицією сторони захисту.

ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд прийшла до наступного.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.07.2023 року продовженого запобіжних захід ОСОБА_6 , у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку строком до 04.09.2023 року.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 54 від 21.04.2020 року ОСОБА_6 у теперішній час виявляє ознаки поліморфного психотичного розладу без симптомів шизофренії (згідно з МКХ-10 шифр F23.0), за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто є дійсними передумови визначені частиною другою статті 508 КПК України для застосування примусових заходів медичного характеру, так як обставини, визначені пунктами 1, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування (продовження) запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, суд також бере до уваги вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, за якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини встановив низку процедурних гарантій щодо застосування п. е ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема: 1) позбавлення будь-кого свободи може відбуватися тільки в межах передбаченої законом процедури й не може бути свавільним; 2) особа не може бути позбавлена волі, якщо не буде достовірно встановлено, що вона є психічно хворою; 3) розлад психіки має бути встановлений об`єктивною медичною експертизою; 4) розлад психіки повинен мати такий характер або такий ступінь, який би виправдовував обов`язкове позбавлення свободи, а правомірність подальшого утримання особи в психіатричному закладі залежить від того, чи зберігається стан психічного розладу (рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24.10.1979 року).

Відповідно до ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:

1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;

2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Частиною 2 статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (див. рішення від 24.10.1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» (Winterwerp v. the Netherlands), п. 39, Series А № 33).

Суд також зазначає, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Провадження щодо примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу повинно обов`язково передбачати чіткі ефективні гарантії від свавілля з огляду на вразливість осіб, які страждають на психічні розлади, та потребу в наведенні дуже вагомих причин для виправдання будь-яких обмежень їхніх прав.

Статтею 505 КПК України визначено, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру серед іншого встановлюються: поведінка особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення і після нього; небезпечність особи, а також можливість спричинення іншої істотної шкоди такою особою.

Суду не надані переконливі докази того, що ОСОБА_6 , внаслідок свого психічного стану є небезпечним для самого себе та інших осіб. Крім того, прокурором у клопотанні про продовження запобіжного заходу та у судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, переховуватися від суду, перешкоджатиме кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінально правопорушення.

Крім того, як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта № 597 від 14.06.2023 року наданий на виконання вказаної ухвали суду, у теперішній час ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявляє ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства чи іншого хворобливого стану психіки. У теперішній час ОСОБА_6 , не виявляє ознак будь:якого хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства чи іншого хворобливого стану психіки і за своїм психічним станом на теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час підекспертний ОСОБА_6 , застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Тому суд вважає, що прокурором не доведено необхідності застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а тому таке клопотання задоволенню не підлягає.

Також прокурор заявив клопотання про проведення повторної стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Так, відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.

Відповідно до вказаної постанови, визначення способу проведення експертизи є компетенцією експерта.

Встановлено, що висновок судово-психіатричного експерта № 597 від 14.06.2023 проведено на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 06.12.2022 року, згідно переліку питань, вказаних у судовому рішенні, визначено, що у теперішній час ОСОБА_6 , не виявляє ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства чи іншого хворобливого стану психіки, не виявляє ознак будь:якого хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства чи іншого хворобливого стану психіки і за своїм психічним станом на теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними та за своїм психічним станом у теперішній час підекспертний ОСОБА_6 , застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Проведена експертиза на підставі письмових документів (кримінальної справи) та за участю підекспертного ОСОБА_6 , наданих експерту, які були достатніми для її проведення (будь-які клопотання експерта з цього приводу у матеріалах справи відсутні), а тому підстав сумнівів у її повноті та правильності не наведено.

Окрім того, відповідно до статті 356 КПК України, для роз`яснення висновку експерта його може бути допитано в суді.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для призначення повторної стаціонарної судово-психіатричної експертизи, в зв`язку з чим у клопотанні прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 332, 376, 508, 509 КПК України, суд, -

ухвалив:

У клопотанні прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку - відмовити.

У клопотанні прокурора про призначення стаціонарної судово-психіатричну експертизу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 05.09.2023 року о 14-00 год.

Суддя ОСОБА_1