Номер провадження № 1-кп/756/1511/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, складений 30.08.2023 у кримінальному провадженні, яке внесене 22.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002965, щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Полтавської області, громадянина України, який має середню освіту, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.12.2019 вироком Житомирського районного суду Житомирської області за ч.1 ст. 289 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп.;

- 29.07.2022 вироком Придніпровського районного суду м. Черкас за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 21.08.2021, близько 23:00 год., у ОСОБА_3 , який знаходився за місцем свого проживання в кв. АДРЕСА_2 , виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту. Реалізуючи умисел, ОСОБА_3 використовуючи власний мобільний телефон, через мережу Інтернет, у додатку Telegram, замовив психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Продовжуючи реалізовувати вказаний умисел, 22.08.2021, близько 01:00 год., ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Героїв Сталінграду (Володимира Івасюка), буд. 2, під «Північним мостом» викопав із землі зіп-пакет із вмістом психотропної речовини PVP, яку попередньо замовив. Після чого, ОСОБА_3 помістив вказаний зіп-пакет у пластикову коробку, та поклав її у праву кишеню власних джинсів, чим незаконно придбав та почав незаконно зберігати психотропну речовину, без мети збуту.

22.08.2021, близько 04:30 год., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, буд. 7, ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції. На запитання останніх щодо наявності у нього заборонених в обігу на території України засобів чи речовин, ОСОБА_3 повідомив, що зберігає при собі психотропну речовину, яка знаходиться в пластиковій коробці в правій кишені джинсів в яких був одягнений, яку він замовив через мобільний додаток Telegram, телеграм-бот «AVS», але переписку видалив.

Після чого, на місце події було викликано СОГ Оболонського УП ГУНП у м. Києві, а під час огляду місця події, ОСОБА_3 добровільно надав для огляду та вилучення психотропну речовину - PVP, яку останній незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучена під час огляду місця події та надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в речовині становить 0,156 г.

1.2. Отже, ОСОБА_3 учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. 31.08.2023 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у якому міститься клопотання прокурора ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- матеріали кримінального провадження.

Як видно з наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акту до суду щодо ОСОБА_3 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

2.2. Відповідно до частин 1, 2 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

2.3. Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не неоспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням були встановлені наступні фактичні обставини, що 21.08.2021, близько 23:00 год., у ОСОБА_3 , який знаходився за місцем свого проживання в кв. АДРЕСА_2 , виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту. Реалізуючи умисел, ОСОБА_3 використовуючи власний мобільний телефон, через мережу Інтернет, у додатку Telegram, замовив психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Продовжуючи реалізовувати вказаний умисел, 22.08.2021, близько 01:00 год., ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Героїв Сталінграду (Володимира Івасюка), буд. 2, під «Північним мостом» викопав із землі зіп-пакет із вмістом психотропної речовини PVP, яку попередньо замовив. Після чого, ОСОБА_3 помістив вказаний зіп-пакет у пластикову коробку, та поклав її у праву кишеню власних джинсів, чим незаконно придбав та почав незаконно зберігати психотропну речовину, без мети збуту.

22.08.2021, близько 04:30 год., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, буд. 7, ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції. На запитання останніх щодо наявності у нього заборонених в обігу на території України засобів чи речовин, ОСОБА_3 повідомив, що зберігає при собі психотропну речовину, яка знаходиться в пластиковій коробці в правій кишені джинсів в яких був одягнений, яку він замовив через мобільний додаток Telegram, телеграм-бот «AVS», але переписку видалив.

Після чого, на місце події було викликано СОГ Оболонського УП ГУНП у м. Києві, а під час огляду місця події, ОСОБА_3 добровільно надав для огляду та вилучення психотропну речовину - PVP, яку останній незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучена під час огляду місця події та надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в речовині становить 0,156 г.

2.4. Установлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

2.5. Отже, саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконного придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_3 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутність обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

3.2. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_3 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про спосіб незаконного придбання, як і інші обставин вчинення кримінального правопорушення, а також надав дозвіл на спрощений розгляд кримінального провадження. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_3 як каяття, а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання.

Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_4 , уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та закріплена в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд уважає, що підстави застосування положень статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

4.2. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.3. З урахуванням викладених обставин у кримінальному провадженні, характеру вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, наявності обставини, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, який свою вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, однак раніше неодноразово був засудженим за учинення злочинів, пов`язаних у сфері безпеки руху та експлуатації транспортного засобу, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

4.4. Однак слід урахувати, що, як вже було наведено, ОСОБА_3 був засуджений вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.07.2022 за ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосування ст. 75 КК України, строком на 2 роки.

А отже, оскільки ОСОБА_3 учинив кримінальне правопорушення за цим вироком 21.08.2021, тобто до постановлення попереднього вироку - 29.07.2022, є підстави для призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покаранням, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Придніпровського районного суд м. Черкаси від 29.07.2022, остаточно призначив ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки.

4.5. Слід також урахувати, що ОСОБА_3 засуджений вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 26.12.2019 за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання в виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн), а злочин за цим вироком учинено після постановлення вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 26.12.2019. При цьому, вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.07.2022 було допущено до самостійного виконання вирок Житомирського районного суду Житомирської області за ч.1 ст. 289 КК України в частині покарання у виді штрафу.

Між цим, таке самостійне виконання вироку не відповідає вимогам ч. 3 ст. 72 КК України. А отже, вирішуючи питання при призначенні покарання за цим вироком, слід також призначити покарання ОСОБА_3 в порядку ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України, допустив до самостійного виконання покарання в виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

Указані судом міркування відповідають правовій позиції Верховного Суду висловленій у рішенні від 27.10.2020 у справі № 686/3226/20.

4.6. Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

5.2. Цивільний позов у провадженні не заявлений. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-21/40648-НЗПРАП від 01.11.2021 у сумі 1372 грн 96 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

5.3. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема психотропна речовина, обіг якої заборонена - PVP, масою в речовині 0,156 г, яка зберігається у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - слід знищити.

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покаранням, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Придніпровського районного суд м. Черкаси від 29.07.2022, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, а також покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., відповідно до вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 26.12.2019 - яке згідно з ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання в виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати: за проведення експертизи № СЕ-19/111-21/40648-НЗПРАП від 01.11.2021 у сумі 1372 грн 96 коп. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази: психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, масою в речовині 0,156 г, яка зберігається у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, знищити.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ч.1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання його копії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1