Справа № 132/2546/21
Ухвала

Іменем України

16 травня 2023 року місто КАЛИНІВКА

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 , про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000085 від 03 серпня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.343, ч.2 ст.383 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області звернувся слідчий СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 , із клопотанням про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000085 від 03 серпня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.343, ч.2 ст.383 КК України.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000085 від 03 серпня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.343, ч.2 ст.383 КК України, в рамках якого ОСОБА_6 зокрема 17.12.2021 року за участі понятих, при відеофіксації, було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.383 КК України, отримати яке він відмовився. Після вручення повідомлення про підозру, ОСОБА_6 в мережі Інтернет опублікував відеозапис із зверненням до Президента України, де повідомив, що йому 17.12.2021 року було вручене повідомлення про підозру про завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, яке нібито є незаконним, де в кінці відеозапису з`явилось фото першої сторінки повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.383 КК України, що свідчить про отримання ним даного повідомлення. 17.12.2021 року в присутності свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підозрюваному ОСОБА_6 було вручено три повістки про виклик на 20, 23, 24 грудня 2021 року до СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, для проведення слідчих дій, а саме для допиту у якості підозрюваного, однак він жодного разу не з`явився та про причину неявки слідчого не повідомив. 18.01.2022 року на зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування) підозрюваного ОСОБА_6 , рекомендованими листами були повторно надіслані повістки про виклик до СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, для проведення слідчих дій, а саме для допиту у якості підозрюваного на 21, 25 та 28 січня 2022 року, проте жодного разу підозрюваний не з`явився, причину неявки не повідомив. Враховуючи викладене, підозрюваний ОСОБА_6 порушив обов`язки, передбачені п.1 ч.7 ст.42 КПК України, а саме: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб. На даний час є підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності свідомо не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, будучи належним чином повідомленим про такий виклик. Так, за повідомленням Головного управління СБУ в Донецькій та Луганській області, яке надійшло 12.01.2022 року на адресу ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_6 будучи обізнаним про те, що він є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000085 від 03.08.2021 року, подав заяву до Реєстру дозволів на переміщення осіб через лінію розмежування у межах Донецької та Луганської областей для отримання дозволу, у якому йому відмовлено. Вказане повідомлення може свідчити, що ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності та явки до органу розслідування намагався перетнути лінію розмежування у межах Донецької та Луганської областей, достовірно знаючи, що на вказаній території його не зможуть знайти. Окрім цього, 19.05.2022 року між слідчим та ОСОБА_6 відбулась телефонна розмова, в ході якої останнього було повідомлено про те, що йому необхідно з`явитися для проведення допиту та про те, що він перебуває у розшуку, на що останній відповів, що з`явитись не може у зв`язку із тим, що несе службу в лавах ЗСУ як доброволець ІНФОРМАЦІЯ_1 , куди направлявся з місця реєстрації, а саме із смт. Нова Водолага Харківської області, однак повідомляти про своє місцезнаходження, та підтвердити свої слова, надавши будь-який документ на підтвердження вказаних обставин, відмовився. 09.06.2022 року рекомендованими листами ОСОБА_6 на його зареєстровану та фактичну адресу місця проживання, повторно були надіслані повістки про виклик до СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, для проведення слідчих дій, а саме для допиту у якості підозрюваного на 15, 16 червня 2022 року, однак він жодного разу не прибув, причину неявки не повідомив. З метою перевірки інформації наданої ОСОБА_6 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 був надісланий запит, на який отримано відповідь, згідно якого підозрюваний на військову службу за мобілізацією не призивався, що свідчить про неправдивість слів ОСОБА_6 , направлених на переховування від органі досудового розслідування. Окрім цього, в ніч на 12.08.2022 року ОСОБА_6 здійснив спробу перетину державного кордону через КПП «Порубне» у Чернівецькій області, де йому було відмовлено в перетині державного кордону, при цьому на місце виїжджала слідчо-оперативна група відділення № 2 (м. Герца) Чернівецького РУП ГУНП у Чернівецькій області в складі слідчого, який роз`яснив ОСОБА_6 про те, що постановою слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, він оголошений у розшук та йому необхідно з`явитися до слідчого ОСОБА_4 та суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу. 06.09.2022 року на зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування) підозрюваного ОСОБА_6 , рекомендованими листами були повторно надіслано повістки про виклик до СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, для проведення слідчих дій, а саме для допиту у якості підозрюваного на 13 вересня 2022 року, проте жодного разу підозрюваний не з`явився, причину неявки не повідомив. 17.01.2022 року слідчим було винесено постанову про зупинення кримінального провадження та підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук, яке 19.12.2022 року було відновлено з метою проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, направлених на встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 та проведення його допиту. У зв`язку з викладеним, враховуючи те, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 переховується від органі досудового розслідування, з метою встановлення місцезнаходження підозрюваного та його затримання є підстави постановити рішення про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень частини 3 статті 189 КПК України, розгляд клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу здійснюється в закритому судовому засіданні за участю прокурора.

Прокурор ОСОБА_3 в закритому судовому засіданні підтримала клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу та просила його задовольнити, з підстав зазначених в ньому.

Вислухавши позицію прокурора, дослідивши матеріали клопотання та витребувані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Статтею 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За приписами статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. При цьому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує; 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки; 6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX-2 цього Кодексу.

Відповідно до статті 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Статтею 188 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.

Згідно із частиною 4 статті 189 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

За частиною 2 статті 189 КПК України, клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання.

З вищенаведених норм Кримінального процесуального кодексу України слідує, що дозвіл на затримання з метою приводу може бути застосовано саме до обвинуваченого чи підозрюваного, втім, з наданих матеріалів клопотання та досліджених матеріалів кримінального провадження не вбачається доказів набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного. До вказаного висновку слідчий суддя прийшов виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 2 КК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вина не буде доведена у законному порядку і встановлена обвинувальним вироком суду, де сполучаються в бінарному нерозривному зв`язку матеріальна (склад злочину) і процесуальна підстави кримінальної відповідальності. У межах єдиної підстави кримінальної відповідальності вирок суду з`єднує її фактичну та юридичну сторони, встановлює повну відповідність фактичної та юридичної сторін вчиненого.

Водночас ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину згідно з частиною 2 статті 62 Конституції України. Вирішення питання про те, чи має місце підстава кримінальної відповідальності є правом і обов`язком виключно суду. Згідно з Основним Законом України лише суд повноважний покладати кримінальну відповідальність на кримінального правопорушника. Остання настає лише з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду, який розглядається у цьому аспекті як процесуальна правова підстава кримінальної відповідальності.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27.10.1999 року у справі за конституційним поданням МВС України щодо офіційного тлумачення положень частини 3 статті 80 Конституції України, сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати кримінальною відповідальністю.

За своїм змістом кримінально-правові відносини є окремим видом правовідносин, де з іншого боку виступає особа, яка притягується до відповідальності. Сторони кримінально-правових відносин мають взаємозалежні права і обов`язки, обов`язку особи піддатися державному примусу та осуду з боку держави при притягненні до кримінальної відповідальності і її праву вимагати такого притягнення відповідно до вимог закону, кореспондує право держави притягти до відповідальності і обов`язок уповноважених органів, суду здійснити притягнення до відповідальності з суворим дотриманням матеріального і процесуального закону.

Згідно концепції судової істини, впровадженої в чинному кримінальному процесуальному законі, доведення винуватості особи покладається на органи досудового розслідування та прокурора, твердження яких в обвинувальному акті чи повідомленні про підозру є суб`єктивним припущенням сторони обвинувачення про наявність підстави для кримінальної відповідальності особи.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 4 статті 22 КПК України, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення здійснюється прокурором, а у випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із повноважним прокурором.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, для цілей частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «звинувачення» визначається як офіційне повідомлення, надане особі виключно компетентним суб`єктом, про те, що така особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (справа «Девеер проти Бельгії» (заява №6903/75, рішення від 27.02.1980 року, § 46).

Загальні положення, що регулюють процедуру повідомлення про підозру, містяться в главі 22 КПК України, згідно з якими письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором (частина 1 статті 277 КПК України).

У постанові від 11.12.2019 року Велика Палата Верховного Суду (справа № 536/2475/14-к, провадження № 13-34кс19) зробила висновок щодо застосування норм права, які стосуються вручення підозри, та зауважила, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на етапи: 1) прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру. Цей етап передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з частиною 1 статті 276 КПК України, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення; 2) об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених статтею 277 КПК України, та його підписання; 3) доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі статтею 278 КПК України. На цьому етапі також здійснюється повідомлення прав підозрюваному, де в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (частина 3 статті 276 КПК України).

Викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для початку реалізації засад змагальності та забезпечення права на захист у кримінальному провадженні. У підозрюваного з`являються можливості впливати на зміст підозри та на подальше формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, яким завершується досудове розслідування. Сформульована підозра встановлює межі здійснення слідчим і прокурором обвинувальної діяльності, а підозрюваний, його захисник одержують можливість ефективно, дієво і цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту.

За приписами статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 278 КПК України визначено порядок здійснення повідомлення про підозру, згідно якого, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виходячи з вимог частини 2 статті 19 Конституції України, статті 276 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру належним чином в порядку, визначеному статтею 278 КПК України.

Вищезазначені норми права є імперативними з абсолютно і недвозначно визначеними вимогами до службових осіб правозастосовних органів. Вони чітко і категорично регламентують поведінку учасників кримінальних процесуальних відносин і не підлягають розширеному тлумаченню щодо повноважень і компетенції осіб, які діють від імені держави під час притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності. Таке врегулювання не залишає особі, яка застосовує ці норми, можливостей для вільного розсуду, а їх неправильне застосування призводить до того, що письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення здійснюється всупереч вимогам КПК України, тобто до порушення встановленого законом порядку.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 3 КПК України, притягненням до кримінальної відповідальності є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, де здійснення повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень прокурора (або слідчого) під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення, без чого за вимогами процесуального закону відносно особи не може бути складено обвинувальний акт в кримінальному провадженні. В подальшому згідно статті 337 цього Кодексу судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Системне тлумачення процесуальних норм, передбачених статтями 3, 22, 36, 276-278, 480, 481 КПК України, дає підстави до висновку, що здійснення повідомлення про підозру врегульовано імперативними нормами, які вичерпно, точно і однозначно визначають як форму встановленої для цього правової процедури (порядку), так і її зміст.

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед слідчим, прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.

Дотримання належної правової процедури здійснення повідомлення про підозру має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 03 серпня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.343, ч.2 ст.383 КК України, в якому були складені повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до частини 1 статті 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Отже, процесуальний закон встановлює чіткі критерії набуття особою статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, згідно яких особа набуває статусу підозрюваного лише у разі здійснення щодо неї усіх передбачених КПК України процедур, з дотриманням встановленого законом порядку їх вчинення, що обумовлено вимогами частини 1 статті 8, частини 1 статті 9 цього Кодексу.

Згідно статті 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З аналізу статей 42, 277 КПК України випливає, що процесуальне рішення слідчого, прокурора - повідомлення про підозру особі не може само по собі спричинити набуття такою особою процесуального статусу підозрюваного без проведення процесуальної дії, під час якої особі письмове повідомлення про підозру буде вручено. Лише у випадку коли особі повідомлено про підозру в порядку КПК України, така особа набуває статусу підозрюваного.

Таким чином, передбачені кримінальним процесуальним законом наслідки тягне не факт складання повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення як процесуального документа, а лише факт вчинення дій щодо вручення такого документа певній особі у передбачений законом строк та спосіб. Не здійснення вручення особі письмового повідомлення про підозру у встановлений законом строк та спосіб нівелює процесуальне значення повідомлення про підозру як процесуального документа, оскільки такий документ вже не здатний спричинити юридичні наслідки для учасників кримінального провадження, а таке повідомлення втрачає свою силу з наступного дня.

За положеннями частин 1, 3 статті 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок та способи здійснення виклику визначені в статті 135 КПК України, відповідно до якої, зокрема особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Згідно частини 1 статті 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Невиконання обов`язку щодо вручення підозри особисто особі у встановлений частиною 1 статті 278 КПК України граничний строк та невжиття уповноваженою особою в цей же строк заходів для його вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, тягне за собою, втрату права на його вручення, а також і втрату чинності самого повідомлення, оскільки воно вже не може бути вручене особі. Подальше вручення особі даного повідомлення є незаконною процесуальною дією, яка має наслідком її недійсність, що відповідно до статті 7 КПК України не породжує жодних правових наслідків для особи, яка у такому випадку відповідно не набуває процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваним стає лише особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру шляхом належного вручення такого повідомлення.

Щодо складеного письмового повідомлення про підозру за ознаками вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення ч.1 ст.296 КК України.

03.08.2021 року до відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області надійшов рапорт інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про те, що 03.08.2021 року близько 10год.30хв. на 283км. автодороги М-21, в межах міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, було зупинено автомобіль моделі «Wolksvagen Karavella», номерний знак « НОМЕР_1 », за перевищення швидкості, під керуванням водія ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя міста Буча Київської області. Під час зупинки даного транспортного засобу та оформлення адміністративного матеріалу, із зазначеного автомобіля вийшло сім осіб, які почали вести себе зухвало та перешкоджати службовій діяльності працівника поліції. Під час конфліктної ситуації, один із пасажирів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель міста Києва, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючись словами нецензурної лайки в сторону працівників поліції, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом, оголив свої статеві органи /а.с.9 т.1 матеріалів кримінального провадження/.

За вказаними обставинами, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, 03.08.2021 року о 15год.33хв. уповноваженою особою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України /а.с.1 т.1 матеріалів кримінального провадження/.

03.08.2021 року о 14год.45хв. ОСОБА_6 був затриманий в порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України /а.с.10-12 т.1 матеріалів кримінального провадження/.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Відповідно до статті 211, пункту 3 частини 3 статті 212 КПК України, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу. Службова особа, відповідальна за перебування затриманих, зобов`язана звільнити затриманого негайно після зникнення підстави для затримання або спливу строку для затримання, передбаченого статтею 211 цього Кодексу.

Згідно статті 298-2 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні кримінального проступку, у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 208 цього Кодексу, та лише за умови, що ця особа: 1) відмовляється виконувати законну вимогу уповноваженої службової особи щодо припинення кримінального проступку або чинить опір; 2) намагається залишити місце вчинення кримінального проступку; 3) під час безпосереднього переслідування після вчинення кримінального проступку не виконує законних вимог уповноваженої службової особи; 4) перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та може завдати шкоди собі або оточуючим. Затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок, здійснюється не більш як на три години з моменту фактичного затримання. Особу може бути затримано: 1) до сімдесяти двох годин - за умов, передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті, та з дотриманням вимог статті 211 цього Кодексу; 2) до двадцяти чотирьох годин - за умови, передбаченої пунктом 4 частини першої цієї статті. Службова особа, відповідальна за перебування затриманих за вчинення кримінального проступку, зобов`язана вчинити дії, передбачені частиною третьою статті 212 цього Кодексу, з урахуванням особливостей, передбачених цією статтею.

За пунктом 1 частини 1 статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення.

Положеннями частин 2, 3 статті 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та відеозапису, ОСОБА_6 на підставі постанови дізнавача СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 03.08.2021 року, був звільнений о 17год.45хв. 03.08.2021 року /а.с.56 т.1 матеріалів кримінального провадження/.

03.08.2021 року дізнавачем СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України /а.с.39-41 т.1 матеріалів кримінального провадження/.

Зі змісту даного повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_6 в присутності понятих ОСОБА_12 /а.с.207-208 т.1 матеріалів кримінального провадження/, ОСОБА_13 /а.с.209-210 т.1 матеріалів кримінального провадження/, та захисника - адвоката ОСОБА_14 /а.с.13-16 т.1 матеріалів кримінального провадження/, відмовився 03.08.2021 року о 17год.40хв. від його отримання.

Згідно пояснень ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , даних ними 25.08.2021 року при допиті в якості свідків /а.с.207-208, 209-210 т.1 матеріалів кримінального провадження/, вони 03.08.2021 року приблизно о 17год.40хв. були присутні при оголошенні підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, який відмовився від отримання його примірнику, та не вислухавши його змісту, самовільно залишив службове приміщення та територію відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області, факт чого вони посвідчили своїми особистими підписами на цьому повідомленні. Після цього, вони разом з дізнавачем прослідували до автомобільної стоянки, розташованої навпроти будівлі Калинівського районного суду Вінницької області, що за адресою: місто Калинівка, вулиця В.Нестерчука, на якій стояв автомобіль моделі «Фольксваген Каравела», в якому перебував ОСОБА_6 . Останньому було запропоновано вийти з транспортного засобу, однак дану вимогу ОСОБА_6 не було виконано, факт чого вони засвідчили своїми підписами. Вподальшому, дізнавач залишив примірник повідомлення про підозру на лобовому склі автомобіля, в якому перебував ОСОБА_6 .

Проте, відомості, які зазначені в повідомленні про підозру в частині відмови ОСОБА_6 від отримання цього повідомлення в приміщенні відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області - 03.08.2021 року о 17год.40хв., та покази понятих/свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в частині підтвердження цього ж факту, повністю спростовуються відеозаписом наявним в матеріалах кримінального провадження, що був досліджений слідчим суддею під час розгляду цього клопотання, згідно якого запис вручення підозри розпочинається з усного повідомлення дізнавача ОСОБА_11 про те, що він о 17год.40хв. 03.08.2021 року починає оголошувати (зачитувати) повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Під час цього зачитування, сплив 3-х годинний строк з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 , по завершенні якого останній фактично був звільнений, та о 17год.45хв. залишив приміщення відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області. При цьому, у проміжок часу з 17год.40хв. по 17год.45хв. 03.08.2021 року дізнавач ОСОБА_11 в присутності на той час затриманого ОСОБА_6 повідомлення про підозру в повному обсязі затриманому не оголосив, його примірник останньому отримати не пропонував, а ОСОБА_6 в свою чергу від отримання цього документу не відмовлявся, про що було зокрема зазначено адвокатом ОСОБА_14 (залученою під час затримання в якості захисника) дізнавачу ОСОБА_11 , який ці зауваження залишив поза увагою, що чітко зафіксовано на відеозаписі /а.с.57 т.1 матеріалів кримінального провадження/.

Отже, відомості, які зазначені в повідомленні про підозру в частині відмови ОСОБА_6 від отримання цього повідомлення в приміщенні відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області, що мало місце 03.08.2021 року о 17год.40хв. згідно даних, які були внесені дізнавачем до цього повідомлення, повністю спростовуються дослідженим відеозаписом, який є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Окрім цього, факт відмови від отримання повідомлення про підозру в приміщенні органу поліції ОСОБА_6 , що мало місце 03.08.2021 року о 17год.40хв. згідно даних, які були внесені дізнавачем до цього повідомлення, спростовується також подальшими діями дізнавача ОСОБА_11 , який перебуваючи о 19год.10хв. 03.08.2021 року на автомобільній стоянці, розташованій навпроти адміністративної будівлі суду, біля транспортного засобу, стукаючи у вікно дверей переднього пасажирського сидіння, просить ОСОБА_6 вийти з автомобіля для вручення йому повторно повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, при врученні якого він залишив приміщення органу поліції, чим фактично підтверджує недостовірність відомостей, які були ним зазначені в повідомленні про підозру та вголос оголошені при відеофіксації.

Слід зауважити, що на фрагменті відеозапису з автомобільної стоянки, розташованої навпроти адміністративної будівлі суду, зафіксовано, що дізнавач ОСОБА_11 повторно просить ОСОБА_12 та ОСОБА_13 засвідчити своїми підписами відмову ОСОБА_6 від отримання повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, після чого залишає його на лобовому склі транспортного засобу, вголос зазначаючи, що ОСОБА_6 має можливість ознайомитися з його змістом.

При цьому, будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_6 у даному транспортному засобі, матеріали кримінального провадження не містять, як не містять і належних доказів того, що ОСОБА_6 дане повідомлення про підозру з лобового скла автомобіля безпосередньо забрав, а отже його отримав, та ознайомився з його змістом.

Частиною 1 статті 278 КПК України регламентовано, що у випадку неможливості вручення повідомлення про підозру в день його складання, воно вручається у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (статті 135, 136 КПК України), тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (частина 1 стаття 135 КПК України); врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (частина 2 статті 135 КПК України).

Факт вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 відповідно до вимог кримінального процесуального закону повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, де в обов`язковому порядку повинні міститися: розпис (розписка) особи про отримання нею повідомлення про підозру, в тому числі на відповідному поштовому відправленні, відеозаписі вручення, або на інших носіях інформації, які підтверджують факт вручення особі повідомлення про підозру або її ознайомлення з його змістом.

За наявності у дізнавача даних про місцезнаходження ОСОБА_6 (зареєстроване та фактичне місце проживання), його офіційне місце працевлаштування, відповідні координати та засоби зв`язку з ним, що підтверджено матеріалами витребуваного кримінального провадження, дізнавач СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 , у випадку неможливості вручення повідомлення про підозру особисто ОСОБА_6 , зобов`язаний був його вручити у спосіб, передбачений цим КПК України для вручення повідомлень (статті 135, 136 КПК України), тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (частина 1 стаття 135 КПК України); врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (частина 2 статті 135 КПК України), а отже на виконання вимог статті 2 КПК України зобов`язаний був застосувати до ОСОБА_6 належну правову процедуру.

Натомість, в матеріалах кримінального провадження відсутні жодні докази направлення 03.08.2021 року дізнавачем СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та відповідної пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, на поштову адресу ОСОБА_6 або їх надіслання електронною поштою чи факсимільним зв`язком; або вручення їх під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з ним проживає, а також житлово-експлуатаційній організації за місцем його проживання або адміністрації за місцем його офіційної роботи; або здійснення виклику ОСОБА_6 по телефону або телеграмою до органу поліції для їх вручення.

Залишення повідомлення про підозру на лобовому склі транспортного засобу, в даному випадку, не є врученням повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, не було вручено з дотриманням вимог, встановлених положеннями статей 277-287, 135 КПК України, а отже до нього не була застосована належна правова процедура.

Щодо складеного письмового повідомлення про підозру за ознаками вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення ч.1 ст.343 КК України.

03.08.2021 року о 17год.00хв. до відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області надійшов рапорт дізнавача СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 про те, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000085 від 03.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель міста Києва, втручався в діяльність працівника правоохоронного органу, а саме інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , з метою перешкодити виконанню ним своїх службових обов`язків /а.с.51 т.1 матеріалів кримінального провадження/.

За вказаними обставинами, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, 03.08.2021 року о 17год.31хв. уповноваженою особою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.343 КК України /а.с.45 т.1 матеріалів кримінального провадження/.

03.08.2021 року дізнавачем СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 343 КК України /а.с.54-55 т.1 матеріалів кримінального провадження/.

Зі змісту даного повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_6 його 03.08.2021 року о 19год.30хв. не отримав, про що свідчить відсутність його підпису у відповідній графі повідомлення.

На вказаному повідомленні про підозру відсутній будь-який засвідчуваний напис уповноваженої особи про відмову ОСОБА_6 від його отримання. Матеріали ж кримінального провадження не містять жодного документу (акту), складеного за наслідками відмови ОСОБА_6 від отримання повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 343 КК України, який би міг підтвердити вказаний факт.

Натомість, матеріали кримінального провадження містять протоколи допитів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в якості свідків /а.с.207-208, 209-210 т.1 матеріалів кримінального провадження/, згідно яких вони стверджують, що після відмови ОСОБА_6 від отримання повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, в приміщенні відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області, вони разом з дізнавачем ОСОБА_11 прослідували до автомобільної стоянки, розташованої навпроти адміністративної будівлі Калинівського районного суду Вінницької області, що за адресою: місто Калинівка, вулиця В.Нестерчука, на якій стояв автомобіль моделі «Фольксваген Каравела», в салоні якого перебував ОСОБА_6 . Останньому було запропоновано вийти з транспортного засобу, однак дану вимогу ОСОБА_6 не було виконано, факт чого вони засвідчили своїми підписами. Вподальшому, дізнавач залишив примірник повідомлення про підозру на лобовому склі автомобіля, в якому перебував ОСОБА_6 .

До вказаних пояснень ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в частині наявності в салоні автомобіля моделі «Фольксваген Каравела» - ОСОБА_6 , суд відноситься критично, оскільки вони не підтверджені жодними об`єктивними та належними доказами, та цей факт не було в передбаченому законом порядку задокументовано, про що свідчить відсутність в матеріалах кримінального провадження з цього приводу будь-яких підтверджуючих даних. Окрім цього, після залишення ОСОБА_6 приміщення та території відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишались разом із дізнавачем ОСОБА_11 на території цього органу поліції, а тому не могли бачити, куди прослідував ОСОБА_6 .

Згідно відеозапису наявного в матеріалах кримінального провадження /а.с.57 т.1 матеріалів кримінального провадження/, який був досліджений слідчим суддею під час розгляду цього клопотання, на ньому не зафіксовано, що в салоні автомобіля моделі «Фольксваген Каравела» перебуває безпосередньо ОСОБА_6 , оскільки з вулиці не можливо ідентифікувати осіб, які в ньому знаходяться.

Зі змісту фрагменту відеозапису, що здійснювався 03.08.2021 року на автомобільній стоянці, розташованій навпроти адміністративної будівлі Калинівського районного суду Вінницької області, що за адресою: місто Калинівка, вулиця В.Нестерчука, слідує, що дізнавач СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 , разом із понятими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , перебуваючи біля автомобіля моделі «Фольксваген Каравела», стукає у вікно дверей переднього пасажирського сидіння, та просить з нього вийти ОСОБА_6 для вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 343 КК України, після цього вголос зачитує текст вказаного повідомлення, по завершенні зачитування якого, його о 19год.30хв. підписує, та залишає на лобовому склі зазначеного транспортного засобу.

При цьому, як зазначено вище слідчим суддею, будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_6 у даному транспортному засобі, матеріали кримінального провадження не містять, як не містять і належних доказів того, що ОСОБА_6 дане повідомлення про підозру з лобового скла автомобіля безпосередньо забрав, а отже його отримав, та ознайомився з його змістом.

Частиною 1 статті 278 КПК України регламентовано, що у випадку неможливості вручення повідомлення про підозру в день його складання, воно вручається у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (статті 135, 136 КПК України), тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (частина 1 стаття 135 КПК України); врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (частина 2 статті 135 КПК України).

Факт вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 відповідно до вимог кримінального процесуального закону повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, де в обов`язковому порядку повинні міститися: розпис (розписка) особи про отримання нею повідомлення про підозру, в тому числі на відповідному поштовому відправленні, відеозаписі вручення, або на інших носіях інформації, які підтверджують факт вручення особі повідомлення про підозру або її ознайомлення з його змістом.

За наявності у дізнавача даних про місцезнаходження ОСОБА_6 (зареєстроване та фактичне місце проживання), його офіційне місце працевлаштування, відповідні координати та засоби зв`язку з ним, що підтверджено матеріалами витребуваного кримінального провадження, дізнавач СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 , у випадку неможливості вручення повідомлення про підозру особисто ОСОБА_6 , зобов`язаний був його вручити у спосіб, передбачений цим КПК України для вручення повідомлень (статті 135, 136 КПК України), тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (частина 1 стаття 135 КПК України); врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (частина 2 статті 135 КПК України), а отже на виконання вимог статті 2 КПК України зобов`язаний був застосувати до ОСОБА_6 належну правову процедуру.

Натомість, в матеріалах кримінального провадження відсутні жодні докази направлення 03.08.2021 року дізнавачем СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 343 КК України, та відповідної пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, на поштову адресу ОСОБА_6 або їх надіслання електронною поштою чи факсимільним зв`язком; або вручення їх під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з ним проживає, а також житлово-експлуатаційній організації за місцем його проживання або адміністрації за місцем його офіційної роботи; або здійснення виклику ОСОБА_6 по телефону або телеграмою до органу поліції для їх вручення.

Залишення повідомлення про підозру на лобовому склі транспортного засобу, в даному випадку, не є врученням повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 343 КК України, не було вручено з дотриманням вимог, встановлених положеннями статей 277-287, 135 КПК України, а отже до нього не була застосована належна правова процедура.

Щодо складеного письмового повідомлення про підозру за ознаками вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення ч.2 ст.383 КК України.

20.08.2021 року до відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області надійшов рапорт дізнавача СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 про те, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000085 від 03.08.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.343 КК України, встановлено, що 03.08.2021 року близько 10год.30хв. знаходячись на 283км. автодороги М-21 в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель міста Києва, вчинив завідомо неправдиве повідомлення про злочин, а саме зателефонував на спецлінію поліції за номером «102» та повідомив, що працівники поліції вимагають у нього неправомірну вигоду /а.с.194 т.2 матеріалів кримінального провадження/.

За вказаними обставинами, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, 20.08.2021 року о 15год.42хв. уповноваженою особою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України /а.с.187 т.2 матеріалів кримінального провадження/.

Постановою слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 26.10.2021 року, змінено кваліфікацію по кримінальному провадженні № 0000266 від 20.08.2021 року, з ч.1 ст.383 КК України на ч.2 ст.383 КК України /а.с.224 т.2 матеріалів кримінального провадження/.

17.12.2021 року слідчим СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.383 КК України /а.с.227-234 т.2 матеріалів кримінального провадження/.

Зі змісту даного повідомлення про підозру вбачається, що на ньому міститься рукописний текст наступного змісту «У зв`язку із відмовою ОСОБА_6 отримувати копію письмового повідомлення про підозру, вона зачитана вголос в присутності понятих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 » (дата та час: 17.12.2021 року о 11год.42хв.) /а.с..

Згідно пояснень ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , даних ними 17.12.2021 року при допиті в якості свідків /а.с.235-236, 237 т.2 матеріалів кримінального провадження/, вони 17.12.2021 року були залучені працівниками поліції для вручення ОСОБА_6 копії повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.383 КК України, однак під час її вручення, ОСОБА_6 почав агресивно себе поводити та втікати від працівників поліції, внаслідок чого останні були вимушені залишили копію повідомлення про підозру на лобовому склі автомобіля ОСОБА_6 .

З відтвореного відеозапису /а.с.233 т.2 матеріалів кримінального провадження/ встановлено, що 17.12.2021 року на парковці поблизу НСК «Олімпійський» в місті Києві, слідчий СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , починає зачитувати ОСОБА_6 документ, не повідомляючи його назви. Після з`ясування ОСОБА_6 того, що це повідомлення про підозру, він просить її вручити в присутності його адвоката, з метою чого починає встановлювати з ним контакт, на що отримує відповідь про те, що при даній слідчій дії присутність адвоката не обов`язкова. Після цього, об 11год.42хв. слідчий ОСОБА_4 починає зачитувати ОСОБА_6 зміст повідомлення про підозру, під час зачитування якої між слідчим та ОСОБА_6 виникає непорозуміння з приводу дій слідчого, внаслідок чого ОСОБА_6 , вважаючи, що порушуються його права, зокрема на вільне пересування, телефонує на спецлінію «102», де в телефонній розмові просить направити до місця події слідчо-оперативну групу. Не дочитавши повний зміст тексту повідомлення про підозру, не отримавши від ОСОБА_6 ствердної відповіді про відмову у її отриманні, слідчий ОСОБА_4 оголошує, що ОСОБА_6 відмовився від отримання повідомлення про підозру, а тому даний процесуальний документ буде залишено на лобовому склі автомобіля ОСОБА_6 , що і було зроблено. Після цього, під відеозапис слідчий повідомив, що примірник повідомлення про підозру буде направлено через орган поштового зв`язку на домашню адресу ОСОБА_6 .

Проте, матеріали кримінального провадження не містять належних доказів того, що ОСОБА_6 дане повідомлення про підозру з лобового скла автомобіля безпосередньо забрав, а отже його отримав, та ознайомився з його змістом.

Частиною 1 статті 278 КПК України регламентовано, що у випадку неможливості вручення повідомлення про підозру в день його складання, воно вручається у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (статті 135, 136 КПК України), тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (частина 1 стаття 135 КПК України); врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (частина 2 статті 135 КПК України).

Факт вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 відповідно до вимог кримінального процесуального закону повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, де в обов`язковому порядку повинні міститися: розпис (розписка) особи про отримання нею повідомлення про підозру, в тому числі на відповідному поштовому відправленні, відеозаписі вручення, або на інших носіях інформації, які підтверджують факт вручення особі повідомлення про підозру або її ознайомлення з його змістом.

За наявності у слідчого даних про місцезнаходження ОСОБА_6 (зареєстроване та фактичне місце проживання), його офіційне місце працевлаштування, відповідні координати та засоби зв`язку з ним, що підтверджено матеріалами витребуваного кримінального провадження, слідчий СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , у випадку неможливості вручення повідомлення про підозру особисто ОСОБА_6 , зобов`язаний був його вручити у спосіб, передбачений цим КПК України для вручення повідомлень (статті 135, 136 КПК України), тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (частина 1 стаття 135 КПК України); врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (частина 2 статті 135 КПК України), а отже на виконання вимог статті 2 КПК України зобов`язаний був застосувати до ОСОБА_6 належну правову процедуру.

Про даний обов`язок слідчий СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 достеменно знав, оскільки після залишення повідомлення про підозру на лобовому склі автомобіля ОСОБА_6 , під відеозапис заявив, що його примірник буде надісланий на поштову адресу останнього.

Проте, в матеріалах кримінального провадження відсутні жодні докази направлення 03.08.2021 року слідчим СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 383 КК України, та відповідної пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, на поштову адресу ОСОБА_6 або їх надіслання електронною поштою чи факсимільним зв`язком; або вручення їх під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з ним проживає, а також житлово-експлуатаційній організації за місцем його проживання або адміністрації за місцем його офіційної роботи; або здійснення виклику ОСОБА_6 по телефону або телеграмою до органу поліції для їх вручення.

Залишення повідомлення про підозру на лобовому склі транспортного засобу, в даному випадку, не є врученням повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 383 КК України, не було вручено з дотриманням вимог, встановлених положеннями статей 277-287, 135 КПК України, а отже до нього не була застосована належна правова процедура.

Таким чином, слідчим суддею під час розгляду цього клопотання встановлено, що ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.343, ч.2 ст.383 КК України, не було вручене у спосіб, передбачений КПК України.

Посилання в клопотанні на опублікований ОСОБА_6 в мережі Інтернет відеозапис із його зверненням до Президента України, де він начебто повідомив, що йому 17.12.2021 року було вручене повідомлення про підозру про завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, де в кінці відеозапису міститься фото першої сторінки повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.383 КК України, що на думку прокурора, свідчить про отримання ним даного повідомлення, судом не приймається до відома та врахування при прийнятті даного судового рішення (ухвали), оскільки по-перше, відеозапис з будь-яких відеохостингів (у тому числі і YouTube) не є належним доказом на підтвердження факту вручення особі повідомлення про підозру в розумінні вимог кримінального процесуального закону; по-друге, законодавцем в кримінальному процесуальному законі визначено порядок вручення повідомлення про підозру, який відносно ОСОБА_6 не був дотриманий, а отже до нього не була застосована належна правова процедура, чим грубо порушено завдання кримінального провадження; по-трете, використання у відеозаписі словесної термінології «вручене повідомлення» та скрінфота першої сторінки повідомлення про підозру, яке було залишене на лобовому склі транспортного засобу ОСОБА_6 , за відсутності належного доказу на підтвердження факту його отримання ОСОБА_6 в порядку передбаченому кримінальним процесуальним законом, не спростовують обставин встановлених слідчим суддею під час розгляду цього клопотання; і по-четверте, ОСОБА_6 після залишення повідомлення про підозру на лобовому склі його легкового автомобіля, та констатації слідчим ОСОБА_4 про фактичне його вручення підозрюваному, під відеозапис спростував даний факт, заявивши, що вказане повідомлення не є врученим, та дану позицію підтвердив у поданому слідчому судді клопотанні.

Неоскарження ОСОБА_6 повідомлення про підозру в порядку пункту 16 частини 3 статті 42, пункту 10 частини 1 статті 303 КПК України, не усуває встановленого судом факту недотримання встановленої законом правової процедури (порядку) повідомлення про підозру.

Окрім цього, оскарження рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України, у тому числі і повідомлення про підозру, є правом, а не обов`язком підозрюваного, його захисника чи законного представника.

Натомість, слідчий суддя відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зобов`язаний забезпечити повний та неупереджений судовий розгляд з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Правовим наслідком порушення порядку повідомлення про підозру особі є не притягнення її до кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, тобто особа не була притягнута до кримінальної відповідальності та не набула статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, а тому, за відсутності належного повідомлення особи про підозру, безґрунтовним і позбавленим правових підстав є наступне складання й самого обвинувального акту стосовно неї, а отже і здійснення на підставі такого обвинувального акту судового розгляду (постанова Верховного Суду від 25.11.2020 року у справі № 627/927/19).

Отже, недотримання встановлених законом приписів повідомлення про підозру особи породжує негативні правові наслідки з точки зору дотримання принципів верховенства права та законності у кримінальному провадженні, які мають безпосередній результат, що повинен розглядатися як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, недійсність процесуальної дії та ненабуття особою процесуального статусу підозрюваного.

Таким чином, порушення порядку повідомлення про підозру ОСОБА_6 призвело до нівелювання завдань кримінального провадження, окреслених у статті 2 КПК України, що полягають в охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення того, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

Правовим наслідком повідомлення про підозру ОСОБА_6 з порушенням встановленої законом правової процедури (порядку) такого повідомлення, є неможливість непритягнення його до кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом. Тобто ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного в кримінальному провадженні через нездійснення (нереалізації) органом досудового розслідування в кримінальному провадженні етапу (стадії) притягнення до кримінальної відповідальності. Тому, за відсутності належного повідомлення особи про підозру, безґрунтовним і позбавленим правових підстав буде наступне складання й самого обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 , а отже і здійснений на підставі такого обвинувального акту судовий розгляд в цьому проваджені. Неналежне здійснення етапу повідомлення про підозру унеможливить правомірне здійснення наступних етапів кримінального провадження, призведе до викривлення змісту кримінально-правових і кримінальних процесуальних відносин і унеможливить внаслідок цього належну реалізацію учасниками цих відносин своїх прав і обов`язків.

Здійснення повідомлення про підозру всупереч вимогам статей 277-287, 135 КПК України, з порушенням встановленої законом правової процедури (порядку) такого повідомлення, є недотриманням належної правової процедури, порушенням форми і викривленням змісту кримінального провадження як однієї з вагомих гарантій його законності. Здійснення кримінального провадження всупереч його загальним засадам означає його невідповідність тим завданням і цілям, що визначені статтею 2 цього Кодексу. Отже всі докази, зібрані в здійсненому всупереч встановленій у КПК України правовій процедурі досудовому розслідуванні, з порушенням форми і змісту кримінального провадження, будуть визнані недопустимими.

Щодо обставин, які вказують на наявність підстав для дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до статті 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.

Згідно частини 4 статті 189 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що в даному кримінальному провадженні слідчий за погодженням із прокурором вже вчетверте звертається до суду із клопотанням про дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які за формою та змістом є ідентичними, та мають одні й ті самі підстави.

Обставинам та фактам, які зазначені в цьому клопотанні, як підставам для затримання ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вже неодноразово надавалась відповідна правова оцінка, зокрема:

ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_15 від 13.12.2021 року у справі № 132/2546/21, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_16 про здійснення приводу підозрюваного для проведення з ним слідчих дій - допиту в якості підозрюваного, поданого в рамках кримінального провадження № 0000085 від 03.08.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.343 КК України /а.с.171-172 т.2 матеріалів кримінального провадження/;

ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_15 від 17.01.2022 року у справі № 132/2546/21, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_17 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , поданого в рамках кримінального провадження № 0000085 від 03.08.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.343, ч.2 ст.383 КК України /а.с.30-32 т.3 матеріалів кримінального провадження/;

ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_15 від 01.08.2022 року у справі № 132/2546/21, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , поданого в рамках кримінального провадження № 0000085 від 03.08.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.343, ч.2 ст.383 КК України /а.с.102-104 т.3 матеріалів кримінального провадження/;

ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_15 від 07.11.2022 року у справі № 132/2546/21, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , поданого в рамках кримінального провадження № 0000085 від 03.08.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.343, ч.2 ст.383 КК України /а.с.170-173 т.3 матеріалів кримінального провадження/, які не були оскаржені в апеляційному порядку та набули законної сили.

Обставини, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Нових обставин та фактів, як підстав для затримання ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б не була надана відповідна правова оцінка вищевказаними ухвалами слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_15 , клопотання, яке є предметом даного розгляду, не містить взагалі.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що після постановлення ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_15 від 07.11.2022 року у справі № 132/2546/21, якою було відмовлено у наданні дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , через відсутність правових підстав для цього, слідчим СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 були лише формально винесені:

постанова від 07.11.2022 року про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук /а.с.160-167 т.3 матеріалів кримінального провадження/;

постанова від 19.12.2022 року про відновлення досудового розслідування /а.с.190-192 т.3 матеріалів кримінального провадження/;

постанова від 19.12.2022 року про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук /а.с.204-211, 216-219 т.3 матеріалів кримінального провадження/;

постанова від 23.01.2023 року про відновлення досудового розслідування /а.с.222-224 т.3 матеріалів кримінального провадження/;

постанова від 23.01.2023 року про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук /а.с.232-239 т.3 матеріалів кримінального провадження/.

Разом з тим, слідчий суддя не може вважати, як доказ переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування - постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук від 07.11.2022 року, 19.12.2022 року, 23.01.2023 року, так як саме лише існування вказаних постанов не може слугувати доказом переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, оскільки згідно статті 281 КПК України для оголошення особи у розшук має існувати сукупність певних обставин, зокрема набуття статусу підозрюваного та неодноразові неявки без поважних причин на виклик слідчого, прокурора, про які особа була належним чином та в передбаченому законом порядку повідомлена, проте дані обставини не знайшли свого підтвердження як в ході попередніх судових процесах (ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_15 від 13.12.2021 року, 17.01.2022 року, 01.08.2022 року, 07.11.2022 року), так і під час розгляду даного клопотання.

Окрім цього, зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного ОСОБА_6 у розшук в даному кримінальному провадженні, на переконання слідчого судді, яке ґрунтується виходячи з досліджених матеріалів кримінального провадження, було викликане не необхідністю здійснення заходів з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 та його затримання, а виключно через недопущення пропуску строку досудового розслідування.

Слід також зауважити, що подання вчетверте клопотання для вирішення питання про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_6 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке вже неодноразово вирішувалось слідчим суддею, за відсутності інших підстав або нових обставин, може свідчити про зловживання слідчим, прокурором процесуальними правами, що є недопустимим, і має наслідком вмайбутньому залишенню без розгляду або поверненню такого клопотання.

Щодо дотримання слідчим, прокурором вимог статті 188 КПК України.

Відповідно до положень частини 1 статті 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно частини 2 статті 188 КПК України, це клопотання може бути подане:

1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою;

2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику;

3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий СВ відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 , із клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_6 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звернувся до слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області - 19.12.2022 року, одночасно із поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою, які згідно протоколів передачі судової справи раніше визначеному складу суду були передані на розгляд слідчому судді ОСОБА_15 .

За результатами їх розгляду, слідчим суддею ОСОБА_15 постановлено:

ухвалу від 19.12.2022 року про залишення без задоволення клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 ;

ухвалу від 19.12.2022 року про повернення клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 29.12.2022 року у справі №132/2546/21 (номер провадження 11-сс/801/851/2022), ухвалу слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_15 від 19.12.2022 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_6 - скасовано і призначено новий судовий розгляд.

З огляду на те, що дане клопотання про дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання від 19.12.2022 року, подане в рамках розгляду клопотання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 від 19.12.2022 року, яке на підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_15 від 19.12.2022 року було фактично залишено без розгляду та повернуто слідчому, то у зв`язку із цією обставиною, воно вичерпало свою дію.

Натомість, після звернення слідчого за погодженням з прокурором із новим клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 від 23.01.2023 року, вони із іншим клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку, визначеному ч.2 ст.188 КПК України, до слідчого судді не зверталися.

Підсумки за результатами розгляду клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу.

Неналежне повідомлення ОСОБА_6 про підозру, є процесуальним порушенням та виключає можливість застосування до нього будь-якого запобіжного заходу.

Слідчим за погодженням з прокурором у поданому клопотанні не наведено нових актуальних обставин, які б вказували на наявність підстав для тримання ОСОБА_6 під вартою, а також недоведено факту його переховування від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий за погодженням з прокурором після подання нового клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 23.01.2023 року, із клопотанням про дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку, визначеному ч.2 ст.188 КПК України, не зверталися.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 , про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000085 від 03 серпня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.343, ч.2 ст.383 КК України.

Керуючись ст.ст.188-190, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 , про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000085 від 03 серпня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.343, ч.2 ст.383 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя