Справа № 606/1495/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля кримінальне провадження №0000131 від 03.06.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Львів, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є старший водій автомобільного відділення 7 артилерійської батареї 3 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Близько 12 год. 00 хв. 03 червня 2023 року, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001року із змінами та доповненнями (далі ПДР України) перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «Fiat Scudo» р.н. НОМЕР_2 , без пасажирів у напрямку від с. Тютьків Микулинецької ТГ Тернопільського району Тернопільської області до центру с. Острівець Теребовлянської ТГ Тернопільського району Тернопільської області.

Рухаючись в межах населеного пункту с. Острівець Теребовлянської ТГ Тернопільського району Тернопільської області, на 79 км + 100м., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав безпечної та дозволеної на даній ділянці автодороги швидкості руху, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), ПДР України, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Під час руху ділянкою автодороги із заокругленням ліворуч та ухилом на спуск, по напрямку руху до центру с. Острівець Теребовлянської ТГ Тернопільського району Тернопільської області, із сухим асфальтобетонним покриттям, ОСОБА_4 не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці, внаслідок чого на заокругленій ділянці автодороги допустив зміну напрямку руху та занос керованого автомобіля «Fiat Scudo», р.н. НОМЕР_2 , ліворуч та допустив виїзд автомобіля на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, який не призначений для руху транспортних засобів ліве узбіччя, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив вимоги пунктів: 1.10 (в частині визначення понять: «маневрування (маневр)», «узбіччя», і належне виконання їх вимог), 10.1, 12.1 ПДР України.

Своїми діями, які не відповідали вище вказаним вимогам ПДР України, ОСОБА_4 , виїхавши за межі проїзної частини дороги, а саме на ліве узбіччя не забезпечив безпеку дорожнього руху та як наслідок допустив контактування передньою лівою частиною автомобіля із пішоходом ОСОБА_6 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді: закритої травми кісток тазу у виді багатоуламкових переломів верхньої та нижньої гілок лівої лобкової кістки, без порушення функції тазових органів; закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, із зовнішньої ушкодженнями численними «забійними» ранами волосистої частини голови (без уточнення локалізації), «різано-рваною» раною правої надбрівної ділянки, «підшкірної гематоми» лівої тім`яної і лобової справа ділянок волосистої частини голови, синцем правої щічної ділянки.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог вищезазначених пунктів ПДР України, за вищевказаних обставин, перебуває в прямому причинному зв`язку настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Обвинувачений вказав, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за обставин, зазначених у обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих під час досудового розслідування, при цьому показав, що щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Просив суворо не карати. Крім того, вказав, що відшкодував завдану потерпілому шкоду. Цивільний позов прокурора визнав.

Потерпілий ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, просив його суворо не карати.

Суд, у відповідності до вимог ч.3ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за обставин, викладених в обвинувальному акті, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно статті 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно статті 66 КК України суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до вимог, визначених у статтях 50,65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом враховується, особа винного, який не судимий, вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, відшкодував завдану потерпілому шкоду, позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має захворювання легень, ХОЗЛ, ІІ ст. група С, стадія ремісії ЛН Іст. бульозна емфізема легень, дифузний пневмосклероз, його поведінку до, під час та після вчиненого кримінального правопорушення, є військовослужбовцем та продовжує нести службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, оскільки, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе, пасажирів авто, та власності третіх осіб.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд приходить до переконання про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1ст.286-1 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Призначаючи ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину у сфері безпеки руху, а також грубе порушення останнім Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП та заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В той же час, враховуючи те, що обвинувачений проходить військову службу, у відповідності до вимог ст. 58 КК України, враховуючи обставини справи та особу засудженого, замість позбавлення волі на строк два роки призначити покарання у виді службового обмеження на строк два роки з позбавленням права керування транспортними засобами. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження ОСОБА_4 проводити відрахування в доход держави у розмірі 20 (двадцяти) відсотків. Одночасно ОСОБА_4 судом роз`яснено, що під час відбування цього покарання він як засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Крім того, у ході розгляду кримінального провадження прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Теребовлянської міської ради, третя особа: Комунальне некомерційне підприємство Теребовлянської міської ради «Теребовлянська міська лікарня» до обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від злочину на суму 2686,07 грн.

Так, згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Теребовлянської міської ради «Теребовлянська міська лікарня» № 443 від 21.07.2023 ОСОБА_6 , знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтично-неврологічному відділенні лікарні з 03.06.2023 року по 05.06.2023 року в хірургічно-травматологічному відділенні. Загальна вартість перебування на лікуванні 2 (ліжкоднів) становить 2686,07 грн. За вказаних обставин, суд вважає, що сума затрачених закладом охорони здоров`я коштів на лікування потерпілого від злочину, на підставі ст. 1206 ЦК України, повинна бути стягнута із винної особи, а тому позов прокурора підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, а тому суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05.06.2023 року.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогамист.100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.286-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 58 КК України замість призначеного покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, призначити ОСОБА_4 службове обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 відсотків в дохід держави.

Цивільний позов прокурора - задовольнити та стягнути з ОСОБА_4 в користь Теребовлянської міської ради до місцевого бюджету витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 в сумі 2686,07 грн.

Процесуальні витрати за проведення експертиз, а саме: судову транспортно-трасологічну експертизу № СЕ-19/120-23/6110-ІТ від 17.07.2023 року в розмірі- 2629,00 гривень;

судову автотехнічну експертизу № СЕ-19/120-23/6105-ІТ від 11.07.2023 року в розмірі - 1912,00 гривень;

- судову автотехнічну експертизу №СЕ-19/120-23/7171-ІТ від 12.07.2023 року в розмірі 2868,00 гривень, загальною сумою 7409,00 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Скасувати арешт, який накладено ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05.06.2023 року на автомобіль «Fiat Scudo» р.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 .

Речові докази у справі, а саме: автомобіль «Fiat Scudo» р.н. НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні на території спеціального майданчика ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: м.Теребовля, вул. Січових Стрільців, 13, Тернопільського району Тернопільської області, повернути ОСОБА_4 .

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1