Справа № 686/9683/23
Провадження № 1-кс/686/3296/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. В обґрунтування доводів скарги зазначено, що 05.08.2022 року ОСОБА_3 звертався до ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, по факту протиправних дій лікаря ОСОБА_4 , в діях якого вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.366, 358 КК України, однак, відомості до ЄРДР за поданим ОСОБА_3 повідомленням, всупереч ст.214 КПК України, внесені не були, про що заявнику стало відомо 12.04.2023 р. У скарзі ОСОБА_3 просить: зобов`язати посадову особу Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, відповідальну за внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, (слідчого, дізнавача, керівника органу досудового розслідування чи сектору дізнання, тощо) внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення (проступок) за заявою (повідомленням про кримінальне правопорушення) ОСОБА_3 від 05.08.2022 року про вчинення лікарем ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, за які ст.ст.366, 358 Кримінального кодексу України передбачено кримінальну відповідальність.

ОСОБА_3 , який клопотав про розгляд скарги без його участі, та представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явились.

Згідно зі ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вказане, враховуючи принцип диспозитивності, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступного.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів перевірки №642 вбачається, що дійсно 09.08.2022 р. ОСОБА_3 звертався до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області з повідомленням, датованим 05.08.2022 р., в якому зазначав, що: « 19.04.2022 р. близько 09.22 год. його зупинили працівники поліції у м.Хмельницькому, по вул.Бандери, біля будинку №169, коли він керував автомобілем "Фольцваген Туарег", р.н. НОМЕР_1 . На думку інспектора поліції, у ОСОБА_3 були ознаки алкогольного сп`яніння (якийсь незрозумілий запах з порожнини рота та втомлені очі), в зв`язку з чим ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, спочатку на місці зупинки, а коли він відмовився від такого огляду, тоді уже в лікарняному закладі, який знаходиться в с.Скаржниці (за 20 км. від місця його зупинки). В кабінеті лікаря-нарколога медичного закладу, який знаходиться в с.Скаржниці, ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, не перешкоджав цьому та наполягав на проведенні такого огляду, відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі, шляхом дослідження зразків крові (біологічного зразка), що передбачено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року. При цьому, саме лікар ОСОБА_4 не намагався і не пропонував здійснити дії, спрямовані на перевірку наявності у ОСОБА_3 симптомів чи ознак алкогольного сп`яніння, а лише наполягав, щоб ОСОБА_3 «продув» алкотестер і безпідставно стверджував, що іншого порядку огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння законодавством не передбачено. З наявного в справі про адміністративне правопорушення відеозапису чітко вбачається, що лікарем не дотримано, а фактично грубо порушено вимоги нормативно правових актів, які регламентують процедуру медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Останній, в супереч положенням «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України N2 1452/735 від 09.11.2015 року, стверджував, що такий огляд проводиться виключно з допомогою газоаналізатора і ніяк більше та жодних дій, з метою проведення медичного огляду на предмет наявності у ОСОБА_3 алкогольного сп`яніння, не проводив. Згодом, коли ОСОБА_3 продовжував наполягати на дотриманні процедури його огляду на стан сп`яніння та відібрані у нього хоча б зразків крові, лікар повідомив, що це не передбачено в даному випадку і він вбачає в його діях відмову від проходження огляду та попросив залишити його кабінет, мотивуючи тим, що час ОСОБА_3 вичерпано. За результатами такого огляду, лікарем було видано висновок, де лікар зазначив про відмову ОСОБА_3 від медичного огляду, якого фактично і не намагався проводити. В подальшому, за запитом захисника ОСОБА_3 , їм було надано копію Акту медичного огляду, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 376 від 19.04.2022 року, складеного лікарем ОСОБА_4 , до якого було внесено недостовірну інформацію, а саме: в розділах №№ 13 (дихання, пульс, артеріальний тиск, ністаграм при погляді вбік, точні рухи), 17 (запах алкоголю з рота) вказана неправдива інформація, що ОСОБА_3 відмовився від проведення даних медичних процедур. Натомість, таких дій лікар не намагався проводити і не пропонував ОСОБА_3 їх пройти. В результаті таких протиправних дій, лікар ОСОБА_4 вніс до розділу №20 відомості, які не відповідають дійсності, про повну відмову ОСОБА_3 від медичного огляду. Вказані ОСОБА_3 факти, підтверджуються наявним у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозаписом. Таким чином, вищеописані ОСОБА_3 діяння містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.366, або ж 358 Кримінального кодексу України. З посиланням на ст.214 КПК України, ОСОБА_3 просив: внести за його повідомленням про вчинення кримінального правопорушення відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, по факту вчинення лікарем ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.366, 358 Кримінального кодексу України, та негайно розпочати досудове слідство.»

Вказане повідомлення ОСОБА_3 від 05.08.2022 р. було зареєстроване в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НП України» ХРУП 10.08.2022 р. за № 15159. Після чого, це повідомлення ОСОБА_3 було скеровано начальнику ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, де 16.08.2022 р. вказане повідомлення було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НП України» ВнП №2 ХРУП за №3345.

Відомості до ЄРДР за цим, поданим ОСОБА_3 , повідомленням, датованим 05.08.2022 р., внесені не були, про що ОСОБА_3 було повідомлено листом №3675/121/118/1-2022 від 25.08.2022 р.

Окрім того, 09.11.2022 р. ОСОБА_3 звертався до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області з заявою, датованою 04.10.2022 р., в якій виклав ті ж обставини, що й в означеному вище повідомленні від 05.08.2022 р., відповіді на яке він так і не отримав, та просив провести перевірку обставин розгляду його звернення від 05.08.2022 року, прийняти, відповідно до вимог чинного законодавства, процесуальне рішення за результатній розгляду поданого ОСОБА_3 повідомлення про кримінальне правопорушення та повідомити його про таке рішення.

Ця заява ОСОБА_3 від 04.10.2022 р. була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НП України» ХРУП 10.11.2022 р. за № 21517. Після чого, ця заява ОСОБА_3 була скерована начальнику ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, де 15.11.2022 р. була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НП України» ВнП №2 ХРУП за № 4670.

Відомості до ЄРДР за цією, поданою ОСОБА_3 , заявою, датованою 04.10.2022 р., внесені не були, вказане звернення ОСОБА_3 було приєднано до матеріалів перевірки по ЄО №3345 від 16.08.2022 р., про що ОСОБА_3 було повідомлено листом №5093/121/122-2022 від 23.11.2022 р.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за повідомленням, є саме наявність у цьому повідомленні обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у повідомленні ОСОБА_3 , яке датоване 05.08.2022 р., викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, зокрема й того, яке передбачене ст.ст.358, 366 КК України, оскільки це повідомлення не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (зокрема, зі змісту поданого повідомлення не вбачається, що у випадку, про який повідомляв ОСОБА_3 , мало місце саме умисне підроблення офіційного документу), не містить це повідомлення й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій особи за відповідною статтею Кримінального кодексу України. Аргументи, висловлені ОСОБА_3 , про можливе вчинення кримінального правопорушення, фактично ґрунтуються на його власній оцінці та зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди ОСОБА_3 із змістом складеного лікарем ОСОБА_4 акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №376 від 19.04.2022 р. Однак, ні повідомлення ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, ні долучені до цього повідомлення документи (акт та відеозапис), жодним чином не свідчать про те, що лікарем КНП «Хмельницького обласного закладу з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради ОСОБА_4 вносились до офіційного документу неправдиві відомості, а саме посилання на викладені у повідомленні ОСОБА_3 обставини, недостатні для того, щоб розпочати досудове розслідування, згідно з його повідомленням про кримінальне правопорушення, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для притягнення до відповідальності осіб саме через виконання цими особами своїх посадових обов`язків.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей за повідомленням ОСОБА_3 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо особи, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що уповноваженою особою Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку йдеться у поданій ОСОБА_3 скарзі, тому у задоволенні цієї скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя