Справа № 761/9751/23
Провадження № 1-кп/761/2708/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 02.11.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000983, за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 255-1, ч.1 ст. 255-1, ч.6 ст. 111-1, ч.4 ст. 185 КК України

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 255-1 КК України

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст. 111-1, ч.4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва, перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 02.11.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000983, за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 255-1, ч.1 ст. 255-1, ч.6 ст. 111-1, ч.4 ст. 185 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст. 111-1, ч.4 ст. 185 КК України.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з можливістю внесення застави обвинуваченому ОСОБА_13 у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а також зазначив, що ризики передбачені ст. 177 КПК України залишились незмінні та продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора в повному обсязі з огляду на його необґрунтованість.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, а у разі задоволення клопотання прокурора просив визначити менший розмір застави обвинуваченому ОСОБА_13 .

Обвинувачений ОСОБА_13 підтримав думку захисника, просив застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або зменшити розмір застави.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, з огляду на те що воно складено без дотримання вимог КПК України, клопотання не містить додатків, ризики на які посилається прокурор є необґрунтованими, просив застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а у разі задоволення клопотання прокурора просив визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання з огляду на необґрунтованість ризиків на, які посилається прокурор у своєму клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав думку захисника.

Представник потерпілого ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , представник потерпілого ОСОБА_6 поклались на розсуд суду щодо заявленого прокурором клопотання.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши наявні у своєму розпорядженні матеріали, приходить до наступних висновків.

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, є тяжкими та особливо тяжким злочинами.

Перелік доказів, зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування свідчить про їх вагомість, більш детальну оцінку цим доказам, суд зможе надати на відповідній стадії судового розгляду, під час вивчення їх змісту та подальшого аналізу.

Міра покарання, призначення якої передбачається обвинуваченим у разі доведення їх винуватості та усвідомлення обвинуваченими цієї обставини, переконливо дає підстави вважати, що продовжують існувати такі ризики неправомірної процесуальної поведінки як: переховування від суду, тобто ризик втечі обвинувачених, а так само здійснення незаконного впливу на свідків, потерпілого, оскільки суд ще не перейшов до їх безпосереднього допиту.

Також судом, при вирішенні питання можливості зміни запобіжного заходу на більш м`який чи доцільності продовження строку його дії, відповідно до ст. 178 КПК України враховуються наступні дані щодо особи обвинувачених вік та стан здоров`я обвинувачених, міцність їх соціальних зв`язків, репутацію обвинувачених, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Отже, з`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених, на які посилається прокурор та чи переважають характеризуючи дані щодо особи обвинувачених ці ризики, суд враховує, те, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого діяння.

Так, висунення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини кримінального провадження, міру покарання, яка загрожує їм у разі визнання їх винуватими, у сукупності свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинувачених у разі застосування до них більш м`якого запобіжного заходу.

Наведені обставини вказують і на високу ймовірність вчинення обвинуваченими незаконного впливу на свідків, потерпілого у цьому провадженні, з метою зміни ними своїх показань, наданих під час досудового розслідування, оскільки у відповідності до ст. 23; ч.4 ст. 95 КПК України, суд сприймає всі докази безпосередньо та може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду.

А тому, при застосуванні до обвинувачених менш суворішого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не можна буде запобігти цим ризикам.

Таким чином, враховуючи обставини, зазначені у ст.178 КПК України, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти ризикам, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання його під вартою.

Крім того, неможливість перебування обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під вартою внаслідок стану здоров`я встановлюється у визначеному законом порядку. Будь-які докази, які б свідчили про те, що обвинувачені страждають на хвороби, які унеможливлюють перебування їх під вартою, суду не надані.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи. При цьому, тримання особи під вартою може відбуватися лише на підставі відповідного рішення компетентного суду.

Аналізуючи доводи, наведені та обґрунтовані у судовому засіданні, суд вважає, що прокурором доведені обставини, які свідчать, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при застосуванні до обвинувачених запобіжного заходу, не зменшились і продовжують існувати на даній стадії кримінального провадження.

Також, суд враховує, що будь-яких даних про усунення ризиків, наявність яких слугувала підставою для обрання стосовно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано, у зв`язку з чим суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених в ході судового слідства, виконання процесуальних рішень у справі, дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне залишити ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

У частині 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Щодо обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 слід зазначити, що відповідно до п.4 ч.4 ст. 183 КПК України суд приймає рішення про недоцільність визначати заставу, з урахування обсягу висунутого обвинувачення, конкретних обставин справи та стадії судового провадження.

Аналізуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження суду у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_13 , його підвищену суспільну небезпеку, майновий стан обвинуваченого, інші дані про його особу, як того вимагають вимоги ч.4 ст.182 КПК України, та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про можливість визначити обвинуваченому заставу, в розмірі, що становить 300 (триста) прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням у разі внесення застави обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-не відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту винесення ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Саме такий розмір застави та зазначені вище обов`язки у разі її внесення, на думку суду, не є непомірним з урахуванням всіх обставин справи, захищеного законного інтересу, тяжкості злочину, що інкримінується обвинуваченому, і забезпечить стимулюючий ефект цього запобіжного заходу, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та належний контроль з боку можливих заставодавців під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання обвинуваченим обов`язків (рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 08.01.2009).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на час судового провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали про тримання під вартою ОСОБА_11 визначити на 60 днів, до 15 липня 2023 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на час судового провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали про тримання під вартою ОСОБА_12 визначити на 60 днів, до 15 липня 2023 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на час судового провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали про тримання під вартою ОСОБА_13 визначити на 60 днів, до 15 липня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_13 заставу у 300 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200 гривень.

Застава вноситься обвинуваченим, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок: для внесення застави (код ЄДРПОУ - 26268059, отримувач - ТУДСАУ в місті Києві, МФО - 820172, банк: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок № UA1012089, призначення платежу: застава за … (П.І.Б., дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду) від … (дата ухвали) по справі № …., внесені … (П.І.Б. особи, що вносить заставу).

Документ, що підтверджує внесення застави, надається суду, а також адміністрації СІЗО.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_13 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на та ОСОБА_13 у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-не відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обв`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1