Справа № 570/3717/22
номер провадження 1-кп/570/134/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої

подано клопотання ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000283 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зоря Рівненського району Рівненської області, громадянина України, який має вищу освіту, непрацюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 30 червня 2022 року приблизно об 11 годині, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи у приміщені продуктового магазину «D&D», що за адресою: АДРЕСА_2 , наніс ОСОБА_7 кулаком правої руки не менше трьох ударів в область обличчя, від яких потерпілий впав на коліна, а ОСОБА_4 наніс ще не менще двох ударів в область ребр потерпілого з лівої сторони, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 9-го та 10-го ребра, а саме: неповний перелом 9 ребра із надломом внутрішнього кортикального шару ребра та косо-поперечний повний перелом 10 ребра по задній аксілярній лінії без ознак зміщення, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, а також закритий перелом носової кістки без зміщення, з утворенням синців на віках обох очей, які в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно- небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 підтримала, вказала, що дослідженими в судовому засіданні доказами доведено вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Проте, оскільки він вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності і на даний час перебуває у цьому стані, тому не може бути суб`єктом кримінальної відповідальності.

ОСОБА_4 суду пояснив, що вже зараз лікується у психіатричному закладі. Щодо вчиненого суду пояснив, що дійсно вчинив побиття потерпілого, оскільки останній розукомплектував радіоелектронну апаратуру, передану йому в ремонт ОСОБА_4 . Зауважив суду, що перед заподіянням тілесних ушкоджень неодноразово просив ОСОБА_7 компенсувати йому розукомплектований електронний пристрій. Причиною конфлікту назвав негативну реакцію ОСОБА_7 та намагання ОСОБА_8 вдарити його. Свої дії назвав самозахистом. Просив суд не застосовувати щодо нього лікування у психіатричному закладі. Погодився, що дійсно заподіяв матеріальну шкоду потерпілому. Вказав суду, що готовий відшкодувати витрати на лікування потерпілого від своїх дій, а цивільний позов у цій частині визнав.

Захисник повністю підтримала позицію ОСОБА_4 , висловлену ним в судовому засіданні та просила суд не задовільняти клопотання прокурора про застосування заходів медичного характеру.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 безпричинно заподіяв йому тілесні ушкодження. Пояснив суду, що все життя товаришував з ОСОБА_4 . Версію ОСОБА_4 про те, що він розукомплектував передану йому ОСОБА_4 в ремонт електроніку, що ОСОБА_4 зазначив причиною конфлікту, спростував.

Крім пояснень ОСОБА_4 та потерпілого, наданих суду в судовому засіданні, обставини вчиненого ОСОБА_4 діяння підтверджуються дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Висновок експерта №541 від 11 серпня 2022 року (а.с. 38-40) вказує на тілесні ушкодження, заподіяні потерпілому ОСОБА_9 30 червня 2022 року ОСОБА_4 . Тілесні ушкодження, які отримав потерпілий, згідно висновку належать до легких тілесних ушкоджень та середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Протоколом проведення слідчого експерименту (а.с. 55-58) зафіксовано час, місце та спосіб вчинення діяння ОСОБА_4 .

Протоколом огляду речей та документів (а.с. 66-83), а саме оптичного диску із відеозаписом події зафіксовано механізм і деталі нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, тобто повністю зафіксовано саму подію.

Постанова про визначення предмету речовим доказам (а.с. 84) вищезазначений диск із записом події визнати речовим доказом.

Висновок судово-психіатричної експертизи №16/22 вказує на те, що на період часу, який відноситься до інкримінованого ОСОБА_4 діяння, виявляв ознаки хронічного психічного захворювання.

Так судом встановлено, що відповідно до висновку судово - психіатричного екперта №16/22 від 15.09.2022, ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованому йому діяння виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді Шизоафективного розладу, маніакальний тип (F25.0 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), ускладнений Психічними та поведінковими розладами внаслідок комбінованого вживання декількох наркотичних речовин. Синдром залежності (F19.2 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На даний час ОСОБА_4 виявляє ознаки Шизоафективного розладу, маніакальний тип, неповна терапевтична ремісія (F25.0 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), ускладнений Психічними та поведінковими розладами внаслідок комбінованого вживання декількох наркотичних речовин. Синдром залежності. На даний час утримання (F 19.20 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). Наявний психічний розлад позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Згідно положення ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Заслухавши прокурора, захисника та законного представника особи, відносно якої передбачається застосування заходів медичного характеру, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про застосування до ОСОБА_4 примусового заходу медичного характеру.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Тому, суд вважає за доцільне застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру, у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Потерпілим ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 подано цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_7 повністю підтримав свої позовні вимоги та просив стягнути на його користь майнову шкоду в розмірі 2347 (дві тисячі триста сорок сім) гривень 64 копійки та моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень. Вказав, що як доказ вчинення ОСОБА_4 йому майнової шкоди він надає квитанції щодо оплати його лікування, а щодо моральної шкоди вказав, що дії ОСОБА_4 завдали йому непоправиму моральну шкоду, що проявилося на стані його здоров`я моральні та фізичні страждання, оскільки постійно відчуває тривогу та побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень стаття 1186 ЦК України відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі. Якщо фізична особа, яка завдала шкоди, сама довела себе до стану, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в результаті вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, токсичних речовин тощо, шкода, завдана нею, відшкодовується на загальних підставах.

Якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями відповідача ОСОБА_4 і шкодою, заподіяною позивачу та наявністю вини відповідача у заподіянні цієї шкоди. Зважаючи на надані потерпілим суду документальні докази розміру майнової шкоди та визнання позовних вимог ОСОБА_4 в частині відшкодування майнової шкоди, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю у частині відшкодування майнової шкоди. Позивачем не наведено суду доказів заподіяння йому факту моральної шкоди. Суду ОСОБА_7 не представлено доказів на підтвердження проживання ОСОБА_4 із законним представником, а також доказів того, що ОСОБА_5 не вживала заходів щодо запобігання шкоді. За поясненнями останньої в судовому засіданні нею неодноразово здійснювалися спроби для врегулювання спірної ситуації, яка виникла щодо неналежного виконання потерпілим ОСОБА_7 ремонтних робіт радіоелектронної апаратури, переданої потерпілому її сином. Вказала, що із сином ОСОБА_10 вона проживає окремо.

Отже, на думку суду, оскільки ОСОБА_4 визнав позовні вимоги частково, в частині необхідності відшкодування лікування потерпілого, а судом встановлено, що мати особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування заходів медичного характеру, спільно з останнім не проживає, систематично вживає заходів для забезпечення лікування сина, не підлягає стягненню шкода з неї, як із законного представника, однак позов може бути частково задоволений в частині відшкодування витрат на лікування з урахуванням позиції ОСОБА_4 .

Керуючись: ст.ст. 19, 93, 94 КК України та на підставі ст.ст. 503-516 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати доведеним, що ОСОБА_4 , перебуваючи в стані неосудності, вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнову шкоду, завдану вчиненням відносно нього кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.122 КК України в розмірі 2347 (дві тисячі триста сорок сім) гривень 64 копійки. В частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовити.

Речовий доказ по справі оптичний диск ARTEX DVD+R залишити в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати на проведення судових експертиз у кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1