КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/375/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 392 ч. 2 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 травня 2023 року у межах кримінального провадження № 0000036 про продовження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 08 липня 2023 року включно.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 149 КК України /ЄУН 404/3917/20/.

У межах даного кримінального провадження, під час судового засідання, за клопотанням прокурора, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_8 .

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не перестали існувати можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення; враховано судом тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

Із судовим рішенням судді не погоджується обвинувачений ОСОБА_8 , оскаржує ухвалу суду в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначає наступні доводи.

Не перевірено обставини, зазначені у ст. 194 КПК України, обвинуваченням не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України,

Крім того, він має постійне місце проживання та реєстрації, до затримання працевлаштований на підприємстві слюсарем-ремонтником, мав підробіток у службі таксі, має неповнолітнього сина, сплачував аліменти, не судимий.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив апеляційні скарги, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційних скарг, колегією суддів зауважується про наступне.

Як убачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 149 КК України /ЄУН 404/3917/20/.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, -має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Розумність строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, переконливості аргументів заявника, викладених у клопотанні про звільнення; продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (справа «Харченко проти України»).

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

При цьому, акцентується увага на ряд рішень ЄСПЛ щодо надмірних строків тримання під вартою і висловлену позицію з приводу недопущення тримання під вартою за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період.

Як наголошує ЄСПЛ, відповідальність за те, щоб у кожному конкретному випадку тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищувала розумний строк, лягає у першу чергу на національні судові органи.

Завданням органів влади є встановити, чи продовжують існувати підстави, які

обґрунтовують тривале тримання під вартою («Мерабішвілі проти Грузії»).

Суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак приймається до уваги наступне.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України: ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_10 відшукували на території м. Кривий Ріг осіб з вираженими фізичними вадами, без визначеного місця проживання, які зловживали алкогольними напоями та знаходились у тяжкому матеріальному становищі, вводили їх в оману, переконавши, що на території м. Кропивницького будуть займатись лущенням горіхів або здійснювати аналогічні роботи, привозили до м. Кропивницького і змушували займатись жебракуванням. Отримані від жебракування кошти ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 забирали собі та витрачали на власний розсуд.

Кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких, умисне, інкриміноване вчиненням у складі організованої групи. Покарання за вчинення даного кримінального правопорушення передбачає позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

У справі триває судове слідство, судові засідання відкладаються з різних процесуальних підстав (не пов`язаних із обвинуваченим), зокрема, у даному кримінальному провадженні з об`єктивних причин не видається за можливе забезпечити явку потерпілих та всіх свідків у судове засідання.У кримінальному провадженні наразі не допитані судом свідки, не досліджені у повному обсязі письмові, речові докази.

Як встановлено, інша обвинувачена у даному кримінальному провадженні померла.

Обвинувачений ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні тримається під вартою з 23 квітня 2020 року.

Строк попереднього ув`язнення обвинуваченого більш ніж три роки.Вказаний строк наразі перебуває за межами розумного.

Станом на теперішній час не доведені фактичними даними ризики знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. У кримінальному провадженні проведено слідчі дії, виявлено і вилучено речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Обвинувачений раніше не судимий. Тобто, не можливо стверджувати про асоційованість поведінки обвинуваченого у минулому, схильність до протиправних вчинків.

Також і не доведений доказами ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілих та свідків з метою зміни ними наданих показань. Крім того, як йшлося вище, як встановлено, відшукати і забезпечити явку потерпілих та ряду свідків не виявляється за можливе.

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому ОСОБА_8 , можливо допустити існування ризику з боку обвинуваченого переховуватись від суду, однак, разом із тим, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання («Панченко проти Росії»).

Ризик втечі неминуче зменшується з плином часу, проведеного в ув`язненні

(«Ноймайстер проти Австрії»).

Відтак, наявність всіх ризиків, регламентованих ст. 177 КПК України, не доведена.

Подальше тримання під вартою ОСОБА_8 перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення його належної поведінки на цей період, та його продовження, - із-за цього є не співрозмірним меті заходу; подальше продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суперечитиме позиціям справедливості, положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод й національного законодавства.

Зважаючи на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений судом час доби та вважає, що цей запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час подальшого судового розгляду.

Покладення ж на обвинуваченого ряду обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, сприятиме зменшенню та стримуванню ще наявних ризиків.

Відтак, колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги захисту слушними.

Згідно із п. 2) ч. 3 ст. 307 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відтак, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги визнані слушними, колегія суддів скасовує ухвалу суду першої інстанції, постановляє нову.

Керуючись ст. ст. 376, 406, 407, 418, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 травня 2023 року у межах кримінального провадження № 0000036 про продовження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 08 липня 2023 року включно, скасувати.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 строку дії запобіжного заоду у вигляді тримання під вартою на 60днів задовольнити частково.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому протягом строку дії ухвали Кропивницького апеляційного суду залишати житло за адресою його проживання: АДРЕСА_1 , у період доби з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки у відповідності до ст. 194 КПК України:

-прибувати до слідчого, а також прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою їх вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (м. Кропивницький), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватися від особистого спілкування, а також спілкування через свого адвоката з іншими учасниками кримінального провадження (потерпілі, свідки, експерти тощо) поза межами процесуальної необхідності, виключення спілкування у випадках, передбачених процесуальним законом, в органі досудового розслідування та/або суді;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю;

-надавати можливість працівникам органу Національної поліції безперешкодно з`являтися у житло за адресою: АДРЕСА_1 - з метою контролю за поведінкою обвинуваченого.

Строк дії ухвали Кропивницького апеляційного суду про тримання особи під домашнім арештом встановити до 29 липня 2023 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_8 звільнити з-під варти, негайно, у залі судових засідань Кропивницького апеляційного суду.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4