Провадження № 1-о/554/1/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року

Колегія суддів Октябрського районного суду м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції залі суду м. Полтави заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про перегляд вироку Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2018 року за нововиявленими обставинами,-

в с т а н о в и в :

04.02.2022 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Московського районного суду м. Харкова про перегляд вироку Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2018 року за нововиявленими обставинами.

01.11.2022 року на підставі розпорядження голови Верховного суду від 08.03.2022 року №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу отримано Октябрським районним судом м. Полтави.

02.11.2022 року у справі відкрито провадження за нововиявленими обставинами.

Розгляд справи неодноразово відкладався через зміни складу суду у зв`язку з припиненням відрядження суддів та неявкою учасників процесу.

В обґрунтування свої заяви ОСОБА_6 послався на те, що за вироком Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2018 року, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.10.2019 року його засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 9 років позбавлення волі. Вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню, а справа перегляду за нововиявленими обставинами, оскільки згідно висновку експерта № 44/2065-с/17 від 14.12.2017 року удар ножем потерпілому був нанесений по напрямку спереду назад, зверху вниз, зліва направо на висоті більше 150 см з виворотом руки, що вважає не можливим , оскільки у нього вже більше 20 років травмована рука і нанести удар як указано у висновку експерта він не міг. Просив призначити судово-медичну експертизу для вирішення питання чи міг він такою травмованою рукою нанести потерпілому удар як указано в висновку експерта та перекваліфікувати його кримінальне правопорушення на ст. 119 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заяву підтримали та просили її задовольнити з викладених підстав.

Прокурор ОСОБА_5 заперечила проти задоволення заяви за безпідставністю, зазначивши, що обставини, на які посилається заявник були предметом розгляду судів двох інстанцій і враховувались при постановленні оскаржуваного вироку, а також відповідної ухвали апеляційної інстанції.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, з огляду на таке.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, основоположним аспектом якого є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії»). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Зокрема, жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення ЄСПЛ у справах «Рябих проти Росії», «Нікітін проти Росії», «Савінський проти України»).

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2018 року, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.10.2019 року ОСОБА_6 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. Строк відбування покарання обчислюється з 23.10.2017 року.

В апеляційному порядку фактичні обставини справи та свою винуватість обвинувачений не оспорював, а лише скаржився на міру покарання. Відомості про касаційне оскарження вироку матеріали справи не містять.

У відповідності до ч. 4 ст. 466 КПК України, суд має право не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими обставинами, якщо вони не оспорюються.

Сторони не оспорювали докази, якими обґрунтовано оспорюваний вирок Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2018 року, а також ухвала Харківського апеляційного суду від 01.10.2019 року, тому вони не досліджувались.

Із вироку Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2018 року убачається, що обставини, на які посилається засуджений, в тому числі висновки експерта № 44/2065-с/17 від 14.12.2017 року, були відомі і йому, і суду під час розгляду справи по суті та суд вже здійснював їх оцінку. Сам засуджений цього не оспорював.

Таким чином, заява засудженого ОСОБА_6 зводиться до незгоди із судовим рішенням, що набрало чинності з підстав невірної, на його думку, оцінки доказів, які були у розпорядженні суду.

Відтак колегія суддів не вбачає жодних доказів, що існують вагомі та непереборні обставини, які не були відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розглядута могли би служити обґрунтованим поясненням того, чому має бути скасовано вирок суду, що набрав чинності та виконується.

Керуючись ст. ст. 459-467 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2018 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3