УХВАЛА

16 січня 2023 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

заявника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що на підставі Ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/11556/22 від 19 серпня 2022 року, в мене, ОСОБА_5 , 25 серпня 2022 року було проведено обшук за місцем проживання: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено майно: Мобільний телефон «IPhone», Паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_5 , Три банківськи карти, Три флеш - карти, Ноутбук марки «Асег» з серійним номером згідно опису.

31,08.2022року ухвалою як слідчого судді Рівненського міського суду накладено арешт майно, що вилучено за вищевказаних обставин.

Подано клопотання до Рівненського міського суду про повернення тимчасово вищевказаного майна. Яке було розглянуто 25 жовтня 2022року та винесено ухвалу, згідно якої відмовлено в задоволені клопотання в повному обсязі. Суддею мотивована дана ухвала, що арешт накладено було раніше слідчим суддею 31.08.2022року, тому підстав у суду немає для задоволення такого клопотання в повному обсязі

В самому принципі прийняття такого рішення слідчим суддею було прохання самого слідчого пана ОСОБА_4 . З його слів дані речі (майно) недостатньо вивчені органами слідства. А також є підстави вважати, що можливо мною було скоєно злочини використовуючи дане майно. У слідства є записи моїх розмов з фігурантами вказаної кримінальної справи, які можуть свідчити про мою причетність до злочинів. Тому слідству ще треба час щоб зібрати достатні докази, щодо моєї можливої причитності до злочинів цієї кримінальної справи, та детального вивчення вилученого майна.

Ним було прийнято рішення не заважати слідчому вивчати його речі та надати достатній час слідству вивчати вилучене вищевказане майно.

Заявник своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Слідчий та прокурор в судовому заперечили з приводу задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 31 серпня 2022 року накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 25.08.2022, на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19.08.2022, у ході проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:мобільний телефон марки «iPhone» з сім - карткою абонентського номеру НОМЕР_1 (ІМЕІ: НОМЕР_2 ), паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , банківська картка Millennium № НОМЕР_4 , банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_6 , три флеш носії, ноутбук марки «Асер» з серійним номером S/N: NHGPYEUD3400, та позбавити останнього можливості розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно, до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, повідомлень про підозру у вищевказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 не вручено. ОСОБА_5 не є обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а є власником вказаного майна.

Крім того, три флеш носії, ноутбук марки «Асер» з серійним номером S/N: NHGPYEUD3400, не є речовим доказом та не має відношення до вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, мають місце суттєві порушення моїх прав, гарантованих Конституцією України, мають місце суттєві порушення визначених главою 2 КПК України засад кримінального провадження та передбачених статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, а саме: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, підставами для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження може бути те, що вилучені предмети являються речовими доказами у кримінальному провадженні, та необхідність проведення з вилученим предметом - каменем, схожим на бурштин, судової експертизи.

Вилучений мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Max» з карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_7 в чорному чохлі, по вказаному мобільному телефону проведені всі необхідні слідчі дії, тому його перебування під арештом є недоцільним.

За таких обставин, в подальшому застосуванні відповідного заходу забезпечення кримінального провадження у вигляд арешту майна, відпала необхідність, а відповідне майно підлягає скасуванню частково.

Відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.97 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ »посовується українськими судами як джерело права. Тому слід ураховувати, що ЄСПЛ, розглядаючи справи за заявами про захист права на мирне володіння майном, напрацював загальновизнаних стандартів захисту цього права, які зводяться до такого загального збавила: вирішуючи питання про те, чи відбувається порушення ст. 1 Першого протоколу, треба визначити: чи є в позивача право власності на майно, що охоплюється змістом ст. 1 чи мало місце втручання в мирне володіння майном та яким є характер такого втручання; чи відбулося позбавлення майна. При цьому варто звернути увагу, зокрема, на зазначене.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є пручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest. general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), і зв`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе ««індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

Принцип «пропорційності» (principle of proportionality), закріплений як загальний принцип у Договорі про заснування ЄС, вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів).

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть, якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було» дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Підсумовуючи наведене, подальше обмеження ОСОБА_5 у користуванні майна через накладення на нього арешту в рамках досудового розслідування, буде рахуватись порушення ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не має, а тому клопотання підлягає до задоволення частково.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна - задоволити частково.

Скасувати арешт на три флеш носії, ноутбук марки «Асер» з серійним номером S/N: NHGPYEUD3400, без права відчуження, що був накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 31.08.2022 року.

Повернути ОСОБА_5 як законному власнику вилучені у нього три флеш носії, ноутбук марки «Асер» з серійним номером S/N: NHGPYEUD3400.

У задоволенні клопотання в іншій частині - відмовити.

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1