Справа 350/274/23
Номер провадження 1-кп/350/82/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2023 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Суходіл Рожнятівського району Івано-Франківської області, не перебуваючого на військовому обліку, з середньою загальною освітою, непрацюючого, неодруженого, особи з інвалідністю першої групи, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2022 року за № 0000065,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 12 червня 2022 року близько 07 години, керуючи автомобілем «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , будучи відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року учасником дорожнього руху, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, в світлу пору доби, рухаючись ділянкою автодороги між населеними пунктами - селами Спас та Луги Калуського району Івано-Франківської області, в напрямку до села Луги, із грунтовим покриттям, з вибоїнами, за межами населеного пункту, при в`їзді в село Луги перед мостом через річку Чечва, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а також власний фізіологічний стан, у результаті чого втратив керування ним та допустив виїзд за межі правого краю проїзної частини дороги. Після чого транспортний засіб, будучи не керованим, зіткнувся з деревом на узбіччі та впав з підвищення (обриву) вниз перед мостом на лівий берег річки Чечва, внаслідок чого автомобіль під керуванням обвинуваченого отримав механічні пошкодження, а пасажир автомобіля ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження внаслідок ударів до виступаючих частин салону автомобіля.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи Калуського райвідділення Обласного бюро судово-медичної експертизи Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 187 від 14 грудня 2022 року у потерпілого ОСОБА_7 малися тілесні ушкодження: у вигляді закритої травми живота із розривом брижі тонкої кишки та кровотечею в черевну порожнину, що викликало необхідність проведення операції (12 червня 2022 року «лапароскопія, ушивання брижі тонкої кишки, санація та дренування ЧП»), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя у момент спричинення та у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки у верхній третині, що викликало необхідність проведення операції (17 червня 2022 року «відкрита репозиція, МОС InterTAN.»), які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Таким чином, керуючи транспортним засобом водій ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

підпункту «б» пункту 2.3., відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

пункту 12.1., відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

пункту 12.3, відповідно до якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди,

виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання указаної дорожньо-транспортної пригоди, у результаті чого пасажир ОСОБА_7 отримав зазначені вище тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із порушенням ним Правил дорожнього руху та настанням дорожньо-транспортної пригоди.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, розкаявшись в скоєному, своїми показами підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, з висновками судових експертиз погодився та заперечень до них не має, зокрема суду пояснив, що близько 07 години 12 червня 2022 року він, керуючи автомобілем «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 повертався із селища Рожнятів додому в село Суходіл та рухався із швидкістю близько 60 км/год. Разом з ним у салоні автомобіля на пасажирському сидінні знаходився потерпілий ОСОБА_7 . При в`їзді в село Луги перед мостом через річку Чечва автомобіль попав у яму та його віднесло вліво, при цьому він втратив контроль за його керуванням, внаслідок чого відбулося зіткнення з деревом та подальшим падінням в обрив. Після падіння він вибрався із автомобіля, а потерпілий залишався в автомобілі до приїзду швидкої допомоги, так як будь-які рухи могли б зашкодити його здоров`ю. Про вчинене жалкує, просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не прибув, однак спрямував до суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов не подавав та подавати не буде. Будь-яких заяв до поліції щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не писав та заперечував щодо притягнення його до кримінальної відповідальності.

Враховуючи те, що обвинувачений, його захисник та прокурор не оспорюють всі фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил статтей 349 частиною третьою, 351 Кримінального процесуального кодексу України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по кримінальному провадженню, окрім допиту обвинуваченого.

Суд вважає пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 Кримінального кодексу України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії тяжких злочинів, суб`єктивна сторона злочину характеризується необережною формою вини, що визначається характером ставлення до наслідків.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини кримінального провадження, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним злочині, тяжкість заподіяних наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви.

Під час судового розгляду судом проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності.

Так, щире каяття означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

У своїй заяві суду потерпілий зазначив, що категорично заперечував щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, будь-яких претензій до нього не має.

Щодо особи обвинуваченого суд бере до уваги, що останній має стійкі соціальні зв`язки, проживає з батьком та тіткою, на профілактичних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою з інвалідністю першої групи.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття у скоєнні злочину та активне сприяння його розкриттю.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Відповідно до статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, а також характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання, відомості, що характеризують його особу, тяжкість вчиненого ним злочину, позицію потерпілого, викладену у заяві до суду, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень статей 75, 76 Кримінального кодексу України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, що відповідає загальним вимогам призначення покарання.

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду україни № 18 від 19 грудня 2008 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами першою та другою статті 286 і статті 287 Кримінального кодексу України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Беручи до уваги те, що дії обвинуваченого призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, так як він порушив вимоги Правил дорожнього руху проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, враховуючи, що додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими обвинуваченим, так і іншими особами, суд вважає за необхідне застосувати поряд з основним покаранням додаткове покарання передбачене санкцією частини другої статті 286 Кримінального кодексу України у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Питання про скасування арешту майна суд вирішує в порядку статті 174 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статями 100, 124, 174, 349, 368-371, 374, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю (один) рік.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати заборону на відчуження автомобіля «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 встановлену ухвалою слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2022 року (справа 350/609/22, провадження 1-кс/350/149/2022).

Речові докази: автомобіль «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , який згідно постанови про визнання та долученням до кримінального провадження речових локазів від 13 червня 2022 року був визнаний речовим доказом та в подальшому переданий ОСОБА_6 відповідно до ухвали слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2022 року на відповідальне зберігання - залишити за останнім.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь держави витрати за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судової інженерно-транспортної експерти № СЕ-19/109-22/5522-ІТ від 29 червня 2022 року - 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1