Провадження №11-кп/801/660/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2023 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2021 за №0001287,

якою задоволено клопотання прокурора, продовжено застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 19.05.2023 по 17.07.2023 включно, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження прокурором у ньому ОСОБА_9 було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , яке мотивоване тим, що Лівшиц обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, раніше неодноразово судимий, інкриміновані йому злочини вчинені під час відбування ним іспитового строку за попереднім вироком суду, наявні у нього соціальні зв`язки не мають на нього позитивного чи стримуючого впливу, він є жителем іншої області, а тому може здійснити спробу переховуватись від суду.

Суд знайшов обґрунтованими доводи прокурора, а тому ухвалою від 19 травня 2023 року продовжив запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою на 60 днів - до 17 липня 2023 року включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22:00 год. до 07:00 год із застосуванням засобу електронного контролю за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що сам по собі факт тяжкості злочину, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки це суперечить презумпції невинуватості, крім того, судом не враховано, що на місці затримання ОСОБА_8 останній не чинив опору та не намагався втекти, підозру за ч.3 ст. 307 КК України вважає необґрунтованою, має міцні соціальні зв`язки сім`ю, працює, має постійне місце реєстрації та проживання на території України, хворіє на невиліковну хворобу, вже тривалий час знаходиться під вартою.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який, не заявляючи клопотання про розгляд апеляційної скарги з участю обвинуваченого, підтримав її та просив задовольнити, прокурора ОСОБА_9 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши її доводи, а також надані судом першої інстанції копію клопотання прокурора та копію ухвали суду від 19.05.2023, суд дійшов висновку, що вона задоволенню не підлягає.

При розгляді клопотань про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей тощо.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України, які є особливо тяжкими злочинами у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували під час обрання в ході досудового розслідування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зникли, судом не встановлено.

Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 взяв до уваги вимоги ст. 178 КПК України та оцінив всі обставини, зокрема, те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення різного роду майнових злочинів, і інкриміновані йому злочини вчинено під час відбування ним іспитового строку за попереднім вироком суду, у нього немає достатніх соціально-стримуючих факторів, оскільки ОСОБА_8 не працевлаштований, не має постійного законного джерела доходу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, який не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, у тому числі за станом здоров`я, немає.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, рішення суду щодо продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законним та обґрунтованим.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4