Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/2838/13-к
Провадження № 1-в/572/296/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року м.Сарни

Суддя Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання т.в.о. заступника начальника слідчого відділення Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні №0000711 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Т.в.о. заступника начальника слідчого відділення Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні №0000711 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України. Зазначив, що 17 липня 2013 року винесено вирок по справі № 572/2838/13-к, проте не визначена доля речових доказів.

Слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 17 липня 2013 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладеною між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором прокуратури Сарненського району ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000711. ОСОБА_4 визнано винуватими у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. Питання щодо долі речових доказів не вирішувалося.

Із матеріалів кримінального провадження №0000711 вбачається, що ОСОБА_4 не являючись суб`єктом підприємницької діяльності, всупереч п.6 ст.9 Закону України від 01.06.2000 року «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», якою передбачено надання дозволу (ліцензії) на видобуток дорогоцінного каміння органогенного утворення, до якого відповідно до Закону України від 18.11.1997 року «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» відноситься бурштин, в порушення вимог ст. 19 Кодексу України про надра, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, незаконно, не маючи спеціального дозволу (ліцензії), здійснив видобування бурштину-сирцю на полі поблизу с. Карасин Сарненського району Рівненської області. Підсудний за допомогою потопомпи заводського виробництва марки «МП-800», призначеної для подачі води під тиском, шляхом гідророзмиву грунту займався видобуванням бурштину-сирцю. В результаті незаконних дій було видобуто з надр землі 5,50 г бурштину-сирцю вартістю 0,88 грн. Постановою слідчого від 27 травня 2013 року 7 камінців бурштину-сирцю визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000711 та залишено на відповідальне зберігання в Сарненському РВ УМВС України в Рівненській області. Відповідно до додатку №1 до Договору відповідального зберігання бурштин-сирець 5,5 г по кримінальному провадженню №0000711 передано до сховища Північно-Західного регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» 14.06.2023 року.

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Таким чином, речові докази - 5,5 г каміння бурштину-сирцю, який є дорогоцінним камінням - корисною копалиною загальнодержавного значення, підлягає передачі у власність держави в особі Державного сховища дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України (04119, м.Київ вул.Дегтярівська, буд. 38-44, ) для його зарахування до Державного фонду дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 100, 537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Речові докази у кримінальному провадженні №0000711 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, - 5,50 г бурштину-сирцю передати у власність держави в особі Державного сховища дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України (04119, м. Київ вул. Дегтярівська, буд. 38-44, ) для його зарахування до Державного фонду дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд Рівненської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: