Справа № 203/1975/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю скаржника - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська в порядку ст.303 КПК України надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , в якій поставлено питання про скасування постанови старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 24.03.2023 року, про закриття кримінального провадження №0000157. В обгрунтування скарги посилався на те, що вказана постанова є немотивованою, винесена передчасно без проведення всіх необхідних слідчих дій.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник підтримали подану скаргу та просили її задовольнити.

Слідчий в призначене судове засідання не з`явився.

Враховуючи положення ч.3 ст.306 КПК України, відповідно до якої неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, а також надання слідчим до суду матеріалів кримінального провадження, що дозволяє перевірити викладені у скарзі доводи, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги по суті за фактичної явки учасників.

Перевіривши викладені в скарзі доводи, заслухавши скаржника та дослідивши матеріали за скаргою, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як встановлено під час розгляду скарги, Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000157, відомості за яким було внесено до ЄРДР 08.04.2022 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.364 КК України на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.02.2022 року у справі №203/2585/21, якою було зобов`язано внести відомості за заявою ОСОБА_3 від 17.11.2021 року щодо не долучення службовими особами ВП №10 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області акту медичного освідування ОСОБА_5 до матеріалів кримінального провадження №0000023.

Постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 від 24.03.2023 року, вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діях працівників поліції складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 08..04.2022 року слідчим було надано доручення про проведення слідчих дій, яким, зокрема, було ініційовано проведення службового розслідування за фактами, викладеними в заяві ОСОБА_3 . Проте, відомостей щодо проведення службового розслідування та його результатів в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000023 за ч.2 ст.286 КК України проводилось за фактом ДТП, за участю транспортних засобів під керуванням водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Висновки №23/1 та №24/1 від 18.01.2021 року стосувались результатів огляду вказаних вище учасників ДТП на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, а тому з огляду на обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення мали безпосереднє значення для кримінального провадження №0000023, в рамках останнього були отримані слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 .

Проте, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження не надав належної оцінки чому висновок №24/1 від 18.01.2021 року відносно ОСОБА_3 слідчим було долучено до матеріалів кримінального провадження, а висновок №23/1 від 18.01.2021 року відносно водія ОСОБА_5 вибірково не було долучено до матеріалів та не відкрито сторонам кримінального провадження при виконанні вимог ст.290 КПК України.

Показання допитаного в якості свідка слідчого ОСОБА_7 про те, що висновок №23/1 від 18.01.2021 року відносно водія ОСОБА_5 була передана прокурору ОСОБА_8 для подальшого долучення до матеріалів в судовому засіданні, а також посилання в постанові на те, що відповідний висновок знаходиться в матеріалах наглядового провадження прокурора, не перевірені та матеріалами справи не підтверджуються.

На підтвердження або спростування цього факту прокурор ОСОБА_8 не допитувалась, або відповідна інформація в прокуратурі не запитувалась.

В той час, як згідно наданої Дніпропетровською обласною прокуратурою відповіді на запит адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 вбачається, що в матеріалах кримінального провадження, якими володіє сторона обвинувачення, відповідний висновок від 18.01.2021 року відсутній.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого від 24.03.2023 року про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України прийнята передчасно, без належної перевірки всіх обставин, а тому не може бути залишена в силі та підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,9,91,93,94,303,304,306,307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 від 24 березня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000157.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1