Номер справи137/886/23

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.08.2023 смт. Літин
Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , стрільцем стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , у порушення вимог ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.6 Закону України «Про наркотичні засоби, психотронні речовини і прекурсори», ст.12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотронні речовини і прекурсори», 18.06.2023 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у м. Коломия, що в Івано-Франківській області помітив зіп-пакет з порошкоподібною речовиною психотронною речовиною амфетамін. У цей же час та місці, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що виявлена ним кристалічна речовина є психотропною речовиною, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів, із метою подальшого власного вживання та без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав психотропну речовину, а саме помістив виявлений ним зіп-пакет з кристалічною речовиною до правої кишені штанів, в які був одягнений, та таким чином почав зберігати психотропну речовину для власного вживання без мети збуту. Надалі, 19.06.2023 близько 03:25год солдат ОСОБА_3 , проїжджаючи стаціонарний пост поліції, шо на автодорозі М-30 347км, поблизу смт. Літин, Вінницького району, був зупинений працівниками батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області. Цього ж числа, в проміжок часу з 05:04год по 05:09год, правоохоронними органами проведено огляд місцевості, шо поруч із стаціонарним постом поліції, у ході якого солдат ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції зіп-пакет з порошкоподібною речовиною, яка є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,1831г. Таким чином, солдат ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів, із метою подальшого власного вживання та без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав та зберігав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,1831г.
Вказаними діями, ОСОБА_3 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання, перевезення психотропних речовин без мети збуту.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та з відповідною заявою обвинуваченого із захисником.
Судом встановлено, що до обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_4 , згідно з якою він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.309 КК України, повністю погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження.
А тому суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів кримінального провадження із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.
Зазначені в обвинувальному акті обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку.
Таким чином суд, вивчивши обвинувальний акт, матеріали досудового розслідування, у тому числі заяву обвинуваченого, який підтверджує беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вказаного в обвинувальному акті доведена та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання, зберігання, перевезення психотропних речовин без мети збуту.
Відповідно до змісту ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п.1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Денісова і Моісєєва проти Росії» (рішення від 14 червня 2011 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».
Так, ОСОБА_3 вчинив умисний закінчений кримінальний проступок.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою що перебуває у стані наркотичного сп`яніння.
Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який повністю визнав вину у вчиненому, раніше не судимий, на обліку в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, суд вважає за можливе для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу.
Підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.
Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової експертизи по даному кримінальному провадженню становлять 1912,00грн, відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись ст. 2, 7, 100, 124, 174, 302, 368-371, 373, 374, 376, 381, 382, 392-395 КПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1912,00 (одну тисячу дев`ятсот дванадцять гривень 00 копійок)грн.
Речові докази у кримінальному провадженні: порошкоподібну речовину білого кольору, яку було вилучено у ОСОБА_3 та поміщено до спец. пакету НПУ №INZ2010951, які передано до камери зберігання речових доказів ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, знищити.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч.2 ст.302 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: ОСОБА_1