КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21.06.2023 задоволено клопотання слідчого 1 відділу Слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_8 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_9 , та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що органом досудового розслідування належним чином не обґрунтовано, а слідчим суддею не досліджено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177

_____________________________________________________________________________________

Справа №755/7960/23 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4180/2022 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

КПК України.

Слідчий суддя не взяв до уваги подані захисником заперечення на клопотання слідчого.

На переконана апелянта, ОСОБА_7 не направлялися повістки про виклик та не вручено повідомлення про підозру у встановленому процесуальним законом порядку, а самі повідомлення про підозру за змістом не відповідають вимогам КПК України.

Зокрема, до клопотання слідчого долучено різні за змістом повідомлення про підозру ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, а повідомлення про підозру, які розміщені в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора не містять обов`язкових елементів письмового повідомлення про підозру, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5, 6, 7, 8, ч. 1 ст. 277 КПК України.

Так, згідно листів до газети «Урядовий кур`єр», повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 16.05.2023, яке складене слідчим ОСОБА_8 , не погоджене з прокурором, а повістки про виклик підозрюваного з 09 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. 22.05.2023, 23.05.2023 та 24.05.2023 до прокурора або слідчого містять різні адреси та подані за підписом слідчого.

Як убачається із протоколів огляду від 18.05.2023, на веб-сторінці газети «Урядовий кур`єр» та веб-сторінці сайту Офісу Генерального прокурора розміщено частковий текст повідомлення про підозру ОСОБА_7 без підпису слідчого, без погодження з прокурором, а також частковий текст повісток про виклик підозрюваного з 09 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. 22.05.2023, 23.05.2023 та 24.05.2023 до прокурора або слідчого, із значенням різних адрес та без підпису слідчого.

Таким чином, ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні та стороною обвинувачення не доведено переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Посилання слідчого на те, що перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території є підтвердженням наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставним, оскільки підозрюваний раніше проживав та проживає в Автономній Республіці Крим, про що також зазначено у клопотанні слідчого.

Крім того, посилання слідчого на матеріали виконання доручення № 76/2/28-74 від 25.04.2023 не містять конкретизації, чим саме підтверджується даний ризик.

Органом досудового розслідування не доведено наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, зокрема слідчим не надано доказів того, що інформація, яка покладена в основу підозри, отримана із офіційних джерел, така інформація не містить кваліфікованого електронного підпису, відсутні також документи міжнародного співробітництва, які б підтвердили заняття ОСОБА_7 офіційної посади органу місцевого самоврядування а АР Крим.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку та підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчими 1 відділу Слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000034 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , будучи проросійськи налаштованим, маючи стійкий, виниклий за невстановлених обставин умисел, направлений на добровільну участь на початку серпня 2022 у додаткових виборах у так званий «парламент міста Севастополя», в період часу з 13.08.2022 року по 10.09.2023 року, будучи депутатом від незаконної політичної партії «Єдина Росія» на території окупованого півострову Крим, а саме депутатом Балаклавського муніципалітету, на підставі «Постановления Севастопольской городской избирательной комиссии от 10 июня 2022 года № 131/784-2 «О провидении голосования на дополнительных выборов депутата Законодательного Собрания города Севастополя второго созыва по одномандатному избирательном округу №1» взяв добровільно участь у додаткових виборах до так званого «законодавчого органу міста Севастополя», створеного на тимчасово окупованій території півострова Крим, а саме до «законодательного собрания города Севастополя», де не раніше 14.09.2022 ОСОБА_7 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів анексії АР Крим з боку рф, з власної ініціативи, добровільно був обраним депутатом «законодательного собрания города Севастополя II созыва» по одномандатному виборчому окрузі № 1 міста Севастополя від політичної партії «Єдина Росія».

Також, для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 не раніше 19.09.2022 року, добровільно приступив на підставі постанови Севастопольської міської виборчої комісії № 142/843-2 до виконання своїх депутатських повноважень, як «депутат законодательного собрания города Севастополя II созыва», а саме здійснив підготовку та впровадження так званих норматино-правових актів рф на території окупованого півострову Крим, а саме розробку та впровадження «Закона города Севастополя от 1 декабря 2022 года № 720-ЗС "О социальной поддержке участников специальной военной операции, членов их семей и членов семей погибших (умерших) участников специальной военной операции в городе Севастополе и о внесении изменений в некоторые законодательные акты..."», який вступив в силу 12.12.2022 року.

Зокрема, постановою Севастопольської міської виборчої комісії № 142/843-2 від 19.09.2022 року ОСОБА_7 було зареєстровано як депутата «Законодательного Собрания города Севастополя второго созыва, избранного по одномандатному избирательному округу № 1», а також видано посвідчення депутата.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на добровільне виконання свої депутатських повноважень у незаконному органі законодавчої влади м. Севастополя, створеному всупереч Конституції України на тимчасово окупованій території півострова Крим, а саме в так званому окупаційному органі державної «Законодательном Собрании города Севастополя» держави-агресора рф на території окупованого півострову Крим, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, на підставі поданої ним заяви працевлаштувався та був добровільно обраним 19.09.2022 року постановою № 142/843-2 так званою «Севастопольская избирательная комиссия» депутатом у незаконно утворений російською федерацією на тимчасово окупованій території півострова Крим «законодательное собрание города Севастополя II созыва» по одномандатному виборчому окрузі № 1 міста Севастополя, чим виконав всі необхідні дії, направленні на доведення свого злочинного умислу до кінця та де і на даний час здійснює свою протиправну діяльність, шляхом реалізації свої депутатських повноважень у незаконному органі законодавчої влади та ведені пропагандистської політики серед населення окупованої території.

Усвідомлюючи окупацію півострову Крим, ОСОБА_7 , будучи обраним так званим депутатом «законодательного собрания города Севастополя II созыва», не раніше 14.09.2022 року, розпочав реалізовувати політику російської федерації на окупованому півострові Крим, а саме добровільно впроваджувати на території окупованого півострову Крим та виконувати так званні незаконні нормативно правові акти, такі як: Конституцію російської федерації, «Закон города Севастополя от 14 апреля 2014 года № 1-ЗС «Устав города Севастополя», Федерального закона от 14 декабря 2021 года № 414-ФЗ «Об общих принципах организации публичной власти в субъектах Российской Федерации», иными федеральными законами, Уставом города Севастополя, законами и иными нормативными правовыми актами города Севастополя, Закона города Севастополя от 10 июля 2014 года № 35-ЗС "О Законодательном Собрании города Севастополя", Постановление Законодательного Собрания города Севастополя от 30 сентября 2014 года № 15 "Об утверждении Регламента Законодательного Собрания города Севастополя", Федерального закона от 12 июня 2002 года № 67-ФЗ «Об основных гарантиях избирательных прав и права на участие в референдуме граждан Российской Федерации», иных федеральных законов, Устава города Севастополя, Закона города Севастополя от 30 апреля 2014 года № 4-ЗС «О выборах депутатов Законодательного собрания города Севастополя»., Закона города Севастополя от 31 декабря 2014 года № 105-ЗС «О статусе депутата Законодательного Собрания города Севастополя», Закона города Севастополя от 29 сентября 2015 года № 185-ЗС «О правовых актах города Севастополя»., Закона города Севастополя от 28 декабря 2015 года № 222-ЗС «О контрольной деятельности Законодательного Собрания города Севастополя».

Як зазначено у клопотанні, органом досудового розслідування, серед іншого, встановлено, що ОСОБА_7 під виглядом «суспільного інформування» займається психологічною обробкою населення кримського півострову, проводить спеціальні інформаційні акції, які основані на цинізмі та абсолютному спотворенні інформації, метою яких є дискретизація політичної влади України та переконання у цьому проукраїнських громадян на тимчасово окупованій території АР Крим. Також, як об`єкт внутрішньої пропаганди виступають діти. ОСОБА_7 з 2020 року являється лауреатом «премии Общероссийского народного фронта «Putin Team» - «Команда Путина».

16.05.2023 слідчим 1 відділу Слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури АР Крим та міста Севастополя ОСОБА_11 складено повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000034 , про підозру ОСОБА_7 у колабораційній діяльністі, тобто у добровільній участі в проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території та добровільному обранні до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території.

Постановою слідчого 1 відділу Слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_8 від 28.05.2023 ОСОБА_7 оголошено в розшук.

15.06.2023 слідчий 1 відділу Слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21.06.2023 задоволено клопотання слідчого, та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_7 у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

На підставі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, можливості ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, спотворити або сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю та конкретними ознаками інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, зокрема те, що останній перебуває на тимчасово окупованій території, добровільно погодився на співпрацю з представниками окупаційної влади, не прибував на виклик слідчого, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Доводи захисника підозрюваного у апеляційній скарзі про недоведеність наявності обгрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, є безпідставними.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Посилання захисника підозрюваного у апеляційній скарзі на відсутність у матеріалах справи достатніх даних на підтвердження дотримання порядку повідомлення ОСОБА_7 виклику до слідчого та повідомлення про підозру, є безпідставними.

Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлення передбачено статтею 135 КПК України, згідно ч. 1 якої, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у зв`язку із встановленням даних про проживання на тимчасово окупованій території України, повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 16.05.2023, а також повістки про виклик ОСОБА_7 до слідчого у кримінальному провадженні № 0000034 було опубліковано у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурор.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, органом досудового розслідування дотримано вимоги ст.ст. 135, 278 КПК України та вжито відповідних заходів для повідомлення ОСОБА_7 про підозру у кримінальному провадженні № 0000034 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, а тому, посилання апелянта у цій частині є необгрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того, як убачається із наданих прокурором під час апеляційного розгляду відомостей, супровідним листом від 30.06.2023 № 10-686вих23 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000034 щодо ОСОБА_7 направлено для розгляду до Дніпровського районного суду.

З урахуванням наведеного, із закінченням стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 припиняється і судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ __ _________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3