Справа № 756/4967/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , вивчивши клопотання слідчого, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 06.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001193, про арешт майна, яке є речовим доказом,

УСТАНОВИВ:

19.04.2023 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 ,, яке погоджено прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 06.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001193, про арешт майна, яке є речовим доказом.

У клопотанні слідчий ставить питання про накладення арешту на майно, яке було вилученим під час проведення огляду місця події від 17.04.2023 за адресою місто Київ, вул. Клавдіївська, буд. 22, в кімнаті № НОМЕР_1 - в гуртожитку Київського вищого професійного училища будівництва та архітектури, а також біля приватного будинку за адресою АДРЕСА_1 . Указане майно, як вбачається з клопотання, є тимчасово вилученим.

Ознайомившись із клопотанням та доданими до нього матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Частина 1 статті 64-2 КПК України визначає, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Згідно з ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Системний аналіз викладених норм дає підстави суду дійти висновку, що із клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор. Бо судом встановлено, що слідчий просить накласти арешт на речі, які були вилучені у ОСОБА_4 , але останній не має статусу підозрюваного.

Ураховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді йдеться про накладення арешту на майно третьої особи, тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна відповідно до вимог ст.172 КПК України для усунення недоліків, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись статтями 36, 37, 64-2, 132, 171,172,309, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, внесеного 06.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001193, про арешт майна, повернути для усунення недоліків.

Установити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1