Справа № 373/103/23
Номер провадження 1-кп/373/92/23
УХВАЛА

03 травня 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участі:

секретарки ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

її представника ОСОБА_7

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № ЄРДР 0000420 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, ОСОБА_4 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Обвинувальний акт складений слідчим та затверджений прокурором 20.01.2023. До обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування складений слідчим 18.01.2023 та розписки обвинуваченого і його захисника від 20.01.2023 про отримання обвинувального акту та реєстру. Ці документи надійшли до суду 23.01.2023.

Ухвалою суду від 22.02.2023 провадження у справі зупинено до одруження обвинуваченого. Ухвалою від 26.04.2023 провадження відновлено.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про повернення йому обвинувального акту, зважаючи на те, що при складенні реєстру матеріалів досудового розслідування допущені технічні помилки та у ньому не зазначені певні процесуальні дії та рішення, що унеможливлює вирішити із дотриманням основних засад кримінального провадження питання, які мають бути розглянуті під час підготовчого провадження. Зокрема, унеможливлено розгляд питання наявності обставин для закриття кримінального провадження через сплив строку досудового розслідування, оскільки не зазначено про постановлення ухвали слідчим суддею про продовження строку досудового розслідування.

Обвинувачений, його захисник, потерпіла та її представник підтримали заявлене клопотання прокурора.

Відповідно до положень статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 7 КПК України до загальних засад кримінального провадження віднесено, крім іншого: верховенство права, законність, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивність, розумні строки.

Відповідно до положень ч. 1, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Однією з гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії», зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 цієї Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому. Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 цієї Конвенції.

Значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення полягає в тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя.

За таких обставин, з метою дотримання прав обвинуваченого на справедливий судовий розгляд, у тому числі у контексті дотримання права особи на ефективне розслідування, суд має вжити передбачених кримінально-процесуальним законодавством заходів, які б забезпечили відновлення порушених прав.

Відповідно до п. 2, 3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно зі ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Приписами ст. 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині як виправдувального, так й обвинувального вироків суд має зазначити формулювання обвинувачення, визнане судом недоведеним (для першого випадку) або доведеним (у другому випадку).

Формулювання обвинувачення - це стисле і точне викладення твердження про винуватість конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення на основі фактично встановлених обставин кримінального провадження, які мають юридичне значення для вирішення питання про притягнення цієї особи до відповідальності за конкретною статтею КК України у контексті формули правової кваліфікації.

Відповідно до положень п. 1 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Власне висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад (формулювання обвинувачення) або повний текст обвинувального акта (ч. 2 ст. 347 КПК України), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує в обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (ч. 1 ст. 348 КПК України).

Отже, виклад формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має дозволяти учасникам кримінального провадження й суду зрозуміти зміст обвинувачення як такого.

До формулювання обвинувачення не мають включатись обставини, які не впливають на підтвердження винуватості особи та не передбачені диспозицією норми КК України, за якою особа притягається до кримінальної відповідальності, зокрема: мотив та мета злочину, якщо у диспозиції статі КК України не міститься прямої вказівки на ці ознаки або вони однозначно випливають із характеру діяння; висновки експертиз, оскільки вони мають досліджуватись як докази на підтвердження тих чи інших обставин кримінального провадження тощо.

З рішення Європейського суду з прав людини в справі «Маточча проти Італії» вбачається, що одним з елементів дотримання прав людини, визначених ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, у кримінальних провадженнях є необхідність чіткого повідомлення обвинуваченого про час та місце інкримінованих дій.

Співставлення тексту викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, що зазначені в обвинувальному акті, свідчать про їх тотожність.

При цьому, за текстом вбачається, що дата та час (орієнтовний) зазначені лише щодо руху обвинуваченого, керуючи відповідним автомобілем зі швидкістю 90 км/год по липня автодорозі 07 липня 2020 року близько 15:30.

Час прояву неуважності та виїзду на зустрічну смугу руху обвинуваченим визначено словами: «одразу після цього». Час щодо застосування ОСОБА_8 екстреного гальмування та скерування автомобіля на праве ґрунтове узбіччя та зупинки описано словами: «в подальшому». Час щодо того, як обвинувачений не впорався з керуванням свого автомобіля та допущення зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Sens» описаний словами: «після початку виконання маневру обгону попутних транспортних засобів». Момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілій описаний словами: «в результат дорожньо-транспортної пригоди».

Також, у формулюванні обвинувачення не чітко відображено, що саме обвинувачений вчинив, від чого мав утриматися, або не вчинив, але не мав вчиняти, у контексті тих пунктів ПДР, які йому інкриміновано, у частині «переконання».

Отже, зазначення часу, насамперед щодо порушення правил дорожнього руху обвинуваченим та спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, а також щодо конкретних дій, які вказують на порушення ПДР, як у фактичних обставинах кримінального правопорушення, так і у формулюванні обвинувачення, не є чіткими, що може впливати на дотримання прав як обвинуваченого, так і потерпілої, оскільки деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи.

Також, суд дійшов висновку, що обставини, на які послався прокурор у своєму клопотанні про повернення йому обвинувального акту, мають місце. Зокрема, у реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено про ухвалу слідчого судді про продовження строку досудового розслідування, на яке він посилався, але не надав судові при розгляді заяви сторони захисту про наявність підстав для закриття кримінального провадження через сплив строку досудового розслідування. Також, у реєстрі некоректно зазначено про час ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження, що теж може впливати на розгляд відповідної заяви сторони захисту із дотриманням основних засад кримінального провадження.

Оскільки на суд покладена функція щодо здійснення правосуддя, а не виконання обов`язків, покладених на сторони обвинувачення чи захисту, суд не має перебирати на себе виконання обов`язків щодо доказування обставин, у тому числі щодо наявності чи відсутності підстав для закриття кримінального провадження. Вірогідна реалізація прокурором права на зміну обвинувачення під час судового розгляду за встановлених судом обставин не може слугувати підставою для невжиття передбачених КПК України заходів щодо відновлення порушених та уникнення майбутніх порушень прав обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, насамперед права на справедливий суд.

Крім того, відновлення порушених прав за вказаних обставин, у формі повернення обвинувального акту прокурору, не передбачено КПК України на стадії судового розгляду.

Також прокурору слід звернути увагу й виправити ті помилки і описки, що допущені в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування, про які зазначалося стороною захисту та прокурором під час підготовчого судового засідання, у тому числі щодо адреси проживання обвинуваченого, дат проведення процесуальних дій, зазначення усіх процесуальних рішень, прийнятих в ході досудового розслідування тощо.

Керуючись ст. 1, 2, 7 10, 17, 20 22, 29, 314 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № ЄРДР 0000420 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1