ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000503 від 08.02.2023 р. за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 06 липня 2023 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Нова Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 06 липня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його затримання, а саме з 13 червня 2023 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Вирішено долю речових доказів.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, 05.02.2023 року приблизно о 16.00 год невстановлена досудовим розслідуванням особа, реалізуючи спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою з ОСОБА_6 здійснила декілька дзвінків на номер телефону ОСОБА_9 . Під час телефонної розмови невстановлена слідством особа, відрекомендувавшись лікарем, увівши її в оману, повідомила неправдиву інформацію, про те, що ї племінниця, яка перебуває

ЄУНСС: 727/6294/23 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_10

НП: 11-кп/822/341/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

в Італії, потрапила в дорожньо-транспортну пригоду. Для проведення термінової операції потрібно надати грошові кошти, які за місцем її проживання забере інший лікар. Далі 05.02.2023 р. приблизно о 16.00 год ОСОБА_6 прибув за адресою АДРЕСА_2 , в якій проживає потерпіла. Там він шляхом обману, представившись лікарем, отримав від потерпілої ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 47 000 грн, 150 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 05.02.2023 1 долар США становить 36,5686 грн; а 150 доларів США становить 5485,29 грн) та 50 Євро (згідно курсу НБУ станом на 05.02.2023 р. 1 Євро становить 40,1724 грн; а 50 Євро становить 2 008,62 грн) нібито для проведення операції, після чого залишив приміщення потерпілої. В результаті злочинних дій ОСОБА_6 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою своїми умисними протиправними діями заподіяли потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Після цього 07.02.2023 р. приблизно о 15.00 год невстановлена досудовим розслідуванням особа, реалізуючи спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою з ОСОБА_6 здійснила декілька дзвінків на номер телефону ОСОБА_12 . Під час телефонної розмови, невстановлена слідством особа, відрекомендувавшись лікарем, увівши її в оману, повідомила неправдиву інформацію, про те, що її донька ОСОБА_13 потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, та для проведення термінової операції потрібно надати грошові кошти, які за місцем її проживання забере інший лікар. Далі 07.02.2023 приблизно о 15.00 год ОСОБА_6 , повторно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, реалізовуючи суспільний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном, прибув за адресою АДРЕСА_3 , в якій проживає потерпіла. Там він шляхом обману, представившись лікарем, отримав від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 2 000 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 07.02.2023 1 долар США становить 36,5686 грн.; а 2 000 доларів США становить 73137,2 грн.) для нібито проведення операції, після чого залишив приміщення потерпілої. В результаті злочинних дій, ОСОБА_6 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою своїми умисними протиправними діями заподіяли потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він не заперечуючи правової кваліфікації своїх дій та доведеності його вини у скоєних кримінальних правопорушень, просить оскаржуваний вирок змінити, пом`якшивши призначене йому покарання та застосувати до нього вимоги ст.ст. 69, 75 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що суд при призначенні йому покарання не врахував, що він раніше не судимий, щиросердечно зізнався в скоєному злочині, співпрацював із слідством.

Зазначав, що він зрозумів свою провину та щиро кається у вчиненому.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_12 будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явилися та не повідомили суд про поважність причин їхньої неявки, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає подальшому судовому розгляду апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її з підстав, у ній зазначених, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти апеляційної скарги, вважавши вирок районного суду законним та обґрунтованим, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України в поданій апеляційній скарзі не заперечуються, таким чином колегія суддів не переглядає та не наводить доводів на їх підтвердження.

Обвинуваченим ОСОБА_6 оскаржується, зокрема, правильність призначеного йому покарання.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що воно обрано згідно загальних принципів призначення покарання та у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме: з врахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України, з яким погоджується і колегія суддів.

Твердження в апеляційній скарзі апелянта про можливість пом`якшення призначеного йому покарання, є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Суд виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким кримінальним правопорушенням проти власності, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, за місцем реєстрації за час проживання характеризувався позитивно, те, що обвинувачений нічого не відшкодував потерпілим, фактично не визнав своєї вини у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, що свідчило про те, що останній не розкаявся у вчиненому.

Обставинами, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, районним судом встановлено не було.

Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, районним судом встановлено - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, відношення обвинуваченого до вчиненого, поведінки ОСОБА_6 після вчинення злочину, а саме оголошення його в розшук та зміну запобіжного заходу 14.06.2023 р. з особистого зобов`язання на тримання під вартою, суд вважав, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства та вважав, що позбавлення волі є тією мірою покарання яка необхідна для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 .

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції цілком обґрунтовано та мотивовано призначив покарання, у виді позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами обвинуваченого про пом`якшення покарання, судова колегія також виходить з позиції Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» при розгляді справ застосовується, як джерело права.

Так, у справі Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява №10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.05 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти Росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду, щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, який ніде не працює, відсутність у нього міцних соціальних зав`язків, спосіб вчинення злочину, кількість епізодів та відношення обвинуваченого, який вважає, що наявність у нього важких особистих обставин виправдовують його протиправні дії, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, а тому підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, про яке йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Апеляційний суд погоджується з прийнятим рішенням та вважає, що підстав для пом`якшення покарання, як того просить апелянт, відсутні.

Підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання є явно несправедливим через суворість або призначеним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд не вбачає.

При цьому, колегія суддів зауважує, що приписи ст. 69 КК надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину».

На переконання апеляційного суду зазначені в апеляційній скарзі обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та вже були належним чином враховані районним судом, як при встановленні особи обвинуваченого, так і у своїй сукупності були взяті до уваги при призначенні обвинуваченому міри покарання, а тому не можуть слугувати підставою для пом`якшення покарання в апеляційній інстанції.

Судом першої інстанції та судовою колегією апеляційного суду, не встановлено підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 06 липня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3