Справа № 476/285/21
Провадження № 1-кп/476/5/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2023 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинувачено ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Єланець кримінальне провадження, внесене 28.04.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Новобузького району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-04.05.2006 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24.09.2007 року іспитовий строк замінений на 3 роки 6 місяців позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 26.04.2021 року, близько 15:00 години ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 перебував на території домоволодіння по АДРЕСА_1 . Знаходячись в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 заснув на території вказаного домоволодіння, залишивши біля себе свій мобільний телефон «Bravis C246 fruit» із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар». В цей час у ОСОБА_4 при виді мобільного телефону, належного ОСОБА_6 , виник раптовий злочинний умисел на таємне його викрадення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, ОСОБА_4 пересвідчившись, що його дії є непомітними для ОСОБА_6 та оточуючих, таємно викрав мобільний телефон «Bravis C246 fruit» чорного кольору, вартістю 270 грн., разом із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 30 грн., що належать потерпілому.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток в сумі 300 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, суду пояснив, що в квітні 2021 року, більш точної дати не пам`ятає, він разом з ОСОБА_6 знаходився за адресою по АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння заснув. В цей час він помітив в потерпілого мобільний телефон чорного кольору, та переконавшись в таємності своїх дій викрав пристрій та залишив територію вищевказаного домоволодіння. У вчиненому щиро розкаюється, збитки потерпілому відшкодував.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, претензій до обвинуваченого він немає.

Судом досліджені характеризуючі матеріали на обвинуваченого, згідно яких ОСОБА_4 дійсно проживає на території Новомиколаївського старостинського округу Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Заяв та скарг до виконкому селищної ради не надходило, до адміністративної відповідальності адміністративною комісією не притягувався.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції. Заслухавши обвинуваченого та роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку, що його вина у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Згідно досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_4 начальник Вознесенського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях встановила, що ймовірність вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення зводиться до середнього рівня ризику, а також низького рівня ризику небезпеки для суспільства, в тому числі і для окремих осіб. А тому орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання відносно ОСОБА_4 у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторного кримінального правопорушення.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обтяжуючих покарання обставин для обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та положень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. "Про практику призначення судами кримінального покарання", особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, який не працює, його ставлення до вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до нетяжких злочинів, суспільну небезпечність даного злочину, обставини за яких було вчинено злочин, наслідки, що настали від злочину, висновок органу пробації, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, у вигляді позбавлення волі.

Також суд вважає можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізолювання від суспільства з застосуванням до нього ст. 75 КК України. Таке покарання буде, на думку суду, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався. Цивільний позов у справі не заявлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази по справі: мобільний телефон фірми «Bravis C246 fruit», який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 надати в повне розпорядження останнього.

Необхідність застосування запобіжних заходів відсутня.

На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1