Справа № 635/1068/22
Провадження № 1-кс/545/60/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2023 року слідчий суддя Полтавського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 від 28.07.2021 про закриття кримінального провадження № 0000077 від 09.06.2021 року,

в с т а н о в и в:

15.02.2022 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 від 28.07.2021 про закриття кримінального провадження № 0000077 від 09.06.2021 року.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області та визначено територіальну підсудність справ цього суду Полтавському районному суду Полтавської області.

11.08.2023 року матеріали справи згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

В обгрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що Відповідно до тексу постанови від 28.07.2021 про закриття провадження єдиною підставою для закриття провадження є п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

У постанові про закриття провадження слідчий посилається на диспозицію ч. 2 ст. 197-1 КК України, виділяючи предметом зазначеного кримінального правопорушення (злочину) «земельні ділянки особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель».

При цьому органом досудового розслідування не здійснено аналіз указаного складу злочину в розрізі обставин, які були предметом досудового розслідування.

Слідчий презюмує: «в даному випадку відсутня об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення-злочину, а також сам об`єкт даного кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування не встановлено фактів самовільного зайняття земельної ділянки, передбаченої диспозицією ч. 2 ст. 197-1 КК України, у зв`язку з чим відсутній склад кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Звертаємо увагу слідчого судді, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:006:0005, розташована в смт. Бабаї Харківського району Харківської області, перебуває в комунальній власності та належить до земель водного фонду.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами.

Згідно ч. 2 вказаної норми для створення сприятливого режиму вздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водних об`єктів встановлюються водоохоронні зони, межі яких зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях

У відповідності до ст. 87 Водного кодексу України для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони.

Відповідно до п. 4 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996р. № 486 у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 Водного кодексу України.

Згідно п. 10 вказаного Порядку у межах населених пунктів водоохоронні зони, прибережні захисні смуги та пляжні зони встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад та генеральними планами населених пунктів, а в разі їх відсутності або коли зазначеною містобудівною документацією межі таких смуг не встановлені прибережні захисні смуги визначаються шириною 100 метрів від урізу води морів, морських заток і лиманів і збігаються з пляжними зонами, а для інших водних об`єктів - згідно з частиною другою статті 88 Водного кодексу України.

Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше З гектарів - 50 метрів.

Слід зазначити, що згідно ст. 89 Водного кодексу України у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється будівництво будь-яких споруд у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення (злочину) ОСОБА_3 вказала, що на земельній ділянці з кадастровим номером :00:006:0005, що належить до земель водного фонду, тобто в охоронній зоні, ймовірно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 самовільно встановлено паркан. Крім того, на підставі візуального спостереження, можна зазначити, що на вказаній земельній ділянці знаходиться будинкова споруда.

Звертає увагу слідчого судді, що відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 197-1 КК України кримінальним правопорушенням (злочином) є самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

У відповідності до диспозиції ч. 2 ст. 197-1 КК України кримінальним правопорушенням (злочином) є самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель

Згідно ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Таким чином, загальним предметом кримінального правопорушення (злочину) передбаченого у диспозиції ч. 2 ст. 197-1 КК України є земельна ділянка.

Зі свого боку, кваліфікуючою ознакою вказаного злочину є вчинення самовільного зайняття земельної ділянки групою осіб.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 вказувала саме на факт самовільного зайняття земельної ділянки групою осіб. Більше того, заявниця ідентифікувала вказаних осіб, шляхом зазначення їх прізвища, ім`я та по-батькові.

Слід наголосити, що ОСОБА_3 не є фахівцем в галузі кримінального або земельного права і, повідомляючи про злочин, лише здійснювала свій громадський обов`язок.

Отже, постанова слідчого містить посилання на хибні матеріальні підстави для закриття кримінального провадження № 0000077 від 09.06.2021, що свідчить про незаконність прийнятого рішення.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Пункт 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

В той же час, КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

При цьому, у розумінні вимог кримінального процесуального законодавства, закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якої відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину.

Матеріали кримінального провадження (а саме їх відсутність, як така) свідчать про передчасність прийняття постанови про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з тексту постанови від 28.07.2021 слідчим не вчинено жодних слідчих (розшукових) дій, передбачених КПК України для перевірки відомостей, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, не вжито заходів щодо відшукання осіб, зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Слідчим не було проведено допитів вищезазначених осіб.

Органом досудового розслідування не проведено огляди земельних ділянок, про які зазначено у заяві про вчинення кримінального правопорушення, не з`ясовано обставин встановлення паркану, тобто власне вчинення самовільного зайняття земельної ділянки водного фонду з кадастровим номером :00:006:0005.

Крім того, слідчим не здійснено аналіз та не надано оцінку доказів, що були долучені до заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Згідно до ч. 5 ст. ПО КПК України, постанова слідчого має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закритті провадження дотримані не були, оскільки в постанові про закриття кримінального провадження не надано оцінку обставинам, викладеним у заяві про вчинення кримінального правопорушення, не зазначено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх належне обґрунтування та посилання на положення КПК України.

В постанові слідчого про закриття кримінального провадження не обґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вказані обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, тому висновок слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Вказане свідчить про невиконання органом досудового розслідування завдань кримінального провадження в частині забезпечення повного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження (ст. 2 КПК України).

Зазначене вище підтверджує упередженість та однобічність дій слідчого під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000077 від 09.06.2021.

Таким чином, все вищезазначене вказує на незаконність та необґрунтованість постанови слідчого СВ Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 від 28.07.2021 про закриття кримінального провадження № 0000077 від 09.06.2021, а тому скаржниця вважає, що дана постанова підлягає скасуванню.

У судове засідання представник скаржниці адвокат ОСОБА_7 не з`явився, направиши суду заяву про розгляд скарги в його відсутність, наполягав на задоволенні скарги.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог ст. 306 КПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали кримінального провадження N 0000084, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 3 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Кримінальне провадження № 000077 від 09.06.2021 було розпочато за заявою ОСОБА_3 , яка 05.06.2021 звернулася до Харківської окружної прокуратури Харківської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом самовільного зайняття земельної ділянки групою осіб, щодо земель в охоронній зоні, і відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України вона, як заявник має право оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

09.02.2022 року представник заявниці у приміщенні ВП № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області отримав на руки лист № 7аз/119-90/02/24-2022 від 07.02.2022 та копію постанови від 28.07.2021 про закриття кримінального провадження №0000077 від 09.06.2021 року та 15.02.2022 року оскаржив її в суді.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ВП № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №000077 від 09.06.2021 за фактом самовільного зайняття земельної ділянки водного фонду в смт. Бабаї Харківського району Харківської області.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000077 від 09.06.2021 року здійснювалося прокурором Харківської окружної прокуратури.

Кримінальне провадження № 000077 від 09.06.2021 було розпочато за заявою ОСОБА_3 , яка 05.06.2021 звернулася до Харківської окружної прокуратури Харківської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом самовільного зайняття земельної ділянки групою осіб, щодо земель в охоронній зоні.

Попередня кваліфікація заявленого кримінального правопорушення (злочину) здійснена за ч. 2 ст. 197 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області від 28.07.2021 кримінальне провадження №0000077 від 09.06.2021 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Між тим, слідчим не з`ясовано обставин встановлення паркану, тобто власне вчинення самовільного зайняття земельної ділянки водного фонду з кадастровим номером :00:006:0005, яка згідно оскаржуваної постанови перебуває у комунальній власності та належить до земель водного фонду, що й не відображено у постанові про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Органом досудового розслідування при проведені досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000077 від 09.06.2021 року, не було проведено слідчих дій для збирання доказів та не надано оцінку зверненню заявниці, свідків та наданих заявником письмових доказів у їх взаємозв`язку.

В силу ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого приймається виключно у формі постанови.

Постанова слідчого, прокурора складається з обов`язкових частин, передбачених ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.

Натомість, підстави винесення оскаржуваної постанови не ґрунтуються на Законі, оскільки досудове слідство не було проведено повно та всебічно.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Питання про визнання досудового розслідування неповним та таким, що не відповідає кримінальним процесуальним нормам відноситься до повноважень слідчого судді при виконанні функції судового контролю в кримінальному провадженні. Так, слідчий суддя наділений компетенцію на прийняття рішень, якими може зобов`язати слідчого, дізнавача, прокурора вчинити певну процесуальну дію або прийняти певне рішення по кримінальному провадженню або вирішити питання про законність процесуальних рішень слідчого, дізнавача, прокурора в рамках кримінального провадження.

З`ясування вказаних обставин та надання ним відповідної оцінки слідчим, дізнавачем мають суттєве значення для повноти досудового розслідування і прийняття законного рішення про подальший рух кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, органу досудового розслідування необхідно взяти до уваги усі доводи скарги, на які кінцеве рішення слідчого, дізнавача має містити вичерпні, аргументовані відповіді, без яких досудове розслідування не може вважатися повним та неупередженим, а процесуальне рішення за його результатами законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що доводи, на які посилається заявник в скарзі є обґрунтованими, а тому постанова про закриття кримінального провадження № 0000077 від 09.06.2021 року підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_3 - задоволити.

Скасувати постанову слідчого СВ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 від 28.07.2021 про закриття кримінального провадження №0000077 від 09.06.2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1