ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №638/7736/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/510/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.436-2 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 лютого 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, зі слів має хронічні захворювання, має на утриманні батьків пенсійного віку- інваліди, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.436-2 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Як установив суд, у ОСОБА_7 , який перебував за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений період часу, але не пізніше 26.03.2022 виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії рф проти України, виправдовування, визнання, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію з боку російської федерації проти України та інших представників збройних формувань російської федерації.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент російської федерації (далі - рф) володимир путін, а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади рф, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об?єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), підготували та розв?язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів зс рф на території України.

24 лютого 2022 року на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об?єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського 64/2022, у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.

Так, ОСОБА_9 , з метою реалізації свого злочинного умислу, який виник у останнього в період часу - не раніше 26 березня 2022 року, перебуваючи за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 , використовуючи свій мобільний телефон, у Телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 (відкритий профіль), адміністратором якого він являється, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а також на своїй електронній сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» (« ОСОБА_10 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_9 ») ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , розмістив публікації (повідомлення) проросійськоналаштованих користувачів мережі, а також пабліків (груп), які містили в собі інформацію, направлену на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії рф проти України, виправдовування, визнання, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікацію осіб, які здійснюють збройну агресію з боку російської федерації проти України та інших представників збройних формувань російської федерації, тим самим розмістивши (репостнувши) публікації на своїх особистих сторінках, надавши доступ до вказаних матеріалів необмеженій кількості осіб.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, посилається на невідповідність призначеного йому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Указав, що суд першої інстанції при призначенні покарання належним чином не врахував, що він вчинив нетяжкий злочин; щиро розкаявся; співпрацював зі слідством та сприяв його всебічному, повному, об`єктивному розслідуванню у найкоротший термін; має на утриманні батька похилого віку та матір з інвалідністю, які потребують стороннього догляду; має позитивну характеристику за місцем проживання; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; раніше не судимий; згідно досудової доповіді органу пробації, його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі. Відзначив, що він має захворювання хронічний комбінований геморой 2 стадії, який потребує оперативного втручання. Просить вирок суду змінити та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням та без конфіскації майна.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.436-2 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, зі слів має хронічні захворювання, військовозобов`язаний, його щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Суд також взяв до уваги досудову доповідь органу пробації, який вважає за можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення волі чи обмеження волі.

Таким чином, суд першої інстанції врахував всі обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що вчинений ОСОБА_7 злочин має підвищену суспільну та національну небезпеку, предметом якого є мир, безпека людства та міжнародного правопорядку, характер матеріалів, які поширювалися обвинуваченим, виправдовували збройну агресію рф проти України, розпочатої ще у 2014 році, та тимчасову окупацію частини території України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, без застосування ст.75 КК України з конфіскацією всього належного йому майна.

Що стосується доводів обвинуваченого про наявність у нього батьків, які потребують сторонньої допомоги, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

Доводи обвинуваченого про наявність у нього хронічного захворювання, колегія суддів сприймає критично, оскільки стороною захисту не надано доказів на підтвердження неможливості у зв`язку із захворюванням знаходитися під вартою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстави для звільнення останнього від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: