УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: останній раз 19.09.2018 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 289, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 4 ст. 189 КК України у кримінальному провадженні №0000005 внесеному до ЄРДР 04.01.2023,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000005 від 04.01.2023.

У клопотанні зазначено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000005 від 04.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше січня 2023 (до моменту виявлення правоохоронними органами), ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, не маючи постійного джерела доходів, не бажаючи займатися суспільно-корисною працею, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок вчинення кримінальних правопорушень, вирішив створити стійке злочинне об`єднання - організовану групу.

Метою існування організованої групи ОСОБА_6 визначив вчинення кримінальних правопорушень проти власності, зокрема - вимагання грошових коштів та інших товарно-матеріальних цінностей із застосуванням психологічного та фізичного впливу з новоприбулих засуджених за безтурботне перебування в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)».

Так, в невстановленому досудовим розслідуванням місці та в невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше січня 2023 (до моменту виявлення правоохоронними органами), більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 організував та очолив стійке злочинне об`єднання - організовану групу, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників групи, залучивши до її складу по взаємній згоді як виконавців ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким попередньо довів злочинний план дій.

27.06.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 4 ст. 189 КК України.

Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2018, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, визначено початок строку відбування покарання з 01.06.2018.

Тобто, 01.07.2023 строк відбуття покарання закінчується та ОСОБА_6 підлягає звільненню з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)».

Виклад обставин, що дають підстави обґрунтовано підозрювати особу у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування;

- знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, та інших осіб, у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність обрання до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ураховуючи характер вчинених підозрюваним злочинів та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, є всі підстави вважати, що підозрюваний може незаконними засобами через залякування впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених злочинів, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжуватиме вчиняти злочини проти власності та може вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Разом з тим, п.п.1, 4 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Просить застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначенням розміру застави, та утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання в повному обсязі і просили його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, та зазначив, що підозра ОСОБА_6 необгрунтована, відсутні належні докази вчинення останнім інкримінованих йому правопорушень, ризики, зазначені у клопотанні - відсутні, при цьому, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не здатне запобігти зазначеним ризикам.

В судовому засіданні підозрюваний підтримав доводи захисників, та просив відмовити у задоволенні клопотання, обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя заслухав учасників судового провадження, дослідив матеріали клопотання, надані стороною захисту докази, дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000005 від 04.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255-1 КК України.

27.06.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 4 ст. 189 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст.ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Разом із цим належить зазначити, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування запобіжного заходу, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні обставини в сукупності з доданими матеріалами та факт вручення підозри ОСОБА_6 дають підстави визнати набуття ним статусу підозрюваного та вважати обґрунтованою його підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 4 ст. 189 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу також є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності вчинення підозрюваним певних дій.

В клопотанні, та прокурором у судовому засіданні зазначено про наявність ризиків, які полягають в тому, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування;

- знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, та інших осіб, у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку, це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою №12369 від 26 червня 1991 року по справі «Лтальє проти Франції», п. 51, за скаргою №5522/04 від 20 січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою №38717/04 від 14 жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України» п. 29, 41 за скаргою №37466/04 від 20 травня 2010 року по справі «Москаленко проти України». В пункті 36 останнього зазначено, що «…органи судової влади неодноразово посилались на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєні яких він обвинувачується… Однак Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою».

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, загальної інформації про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень недостатньо для того, аби зробити висновок про те, що така особа буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Існування інших зазначених слідчим у клопотання та прокурором у судовому засіданні ризиків має місце у цьому кримінальному провадженні, однак ступінь їх ймовірності дозволяє слідчому судді застосувати більш м`який запобіжний захід.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_6 знаючи про викриття його протиправних дій будь-яким чином перешкоджав або намагався перешкоджати досудовому розслідування, і у зв`язку з зазначеним не підтверджено ризик здійснення таких дій у подальшому.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, перебуваючи у місцях позбавлення волі, вказаний прокурором ризик продовження вчинення кримінальних правопорушень, у випадку незастосування запобіжного заходу пов`язаного з триманням під вартою, вважається слідчим суддею необґрунтованим і таким, що протирічить сам собі. З урахуванням зазначеного, вірогідність продовження ОСОБА_6 вчинення кримінальних правопорушень, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, на думку слідчого судді, нижча, ніж при продовженні перебування підозрюваного в умовах фактичного позбавлення волі.

При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, неодружений, раніше судимий, а також те, що прокурором не доведено факт, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні. У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає можливим в даному конкретному випадку застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання. На думку слідчого судді такий запобіжний захід цілком здатний запобігти зазначеним у клопотанні ризикам.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою; не покидати місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими, у даному кримінальному провадженні.

Обираючи місце виконання запобіжного заходу слідчий суддя виходив з того, що в матеріалах доданих до клопотання не зазначено адресу проживання підозрюваного, сам підозрюваний у судовому засідання назвав адресу, за якою просив призначити йому виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, і сам підозрюваний несе ризик неможливості проживання за вказаною ним адресою.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 176-179, 181, 183, 184, 193, 194 196, 205, 309, 395КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання, - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою;

- не покидати місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими, у даному кримінальному провадженні;

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом визначити строком до 25.08.2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на органи Національної поліції за місцем її проживання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 03.07.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1