Справа № 204/8770/22
Провадження № 1-в/204/66/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представників установи ОСОБА_5 ,

особи, відносно якої розглядається заява ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Дніпро, заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи і моніторингу наркотиків МОЗ України» про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 20.10.2022 року звернулася Дніпровська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи і моніторингу наркотиків МОЗ України» з заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 910 від 19 вересня 2022 року, зазначено про те, психічний стан пацієнта ОСОБА_6 характеризується емоційними розладами з напруженістю, дратівливістю, запальністю; дисимуляцією хворобливих переживань описаних в медичній документації (неадекватна та агресивна поведінка до оточуючих, маячні ідеї відношення, слухові омани сприйняття) шляхом їх раціоналізації або заперечення; розладами мислення у вигляді непослідовності, паралогічності, аморфності суджень. До скоєного правопорушення відноситься легковажно, жалю не проявляє. Порушені критичні можливості, не розуміє наявності хронічного психічного захворювання, необхідності лікування. Викладене, поряд з відсутністю лікувальних настанов свідчить про збереження особливої небезпеки пацієнта для оточуючих. Таким чином, ОСОБА_6 за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Представник установи ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заяву, просив задовольнити, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів №910. Також, суду пояснив, що згідно вказаного висновку, пацієнт ОСОБА_6 потребує продовження лікування в медичному закладі з суворим наглядом. Раніше постановлена ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про продовження від 14.04.2022 року ніким не оспорювалася і не скасована, пацієнт перебуває у даному медичному закладі на законних підставах.

В судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_8 суду пояснив, що висновок комісії лікарів-психіатрів №910 від 19.09.2022 року підтримує, зазначає що пацієнт, ОСОБА_6 , за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, також, пацієнт становить особливу небезпеку для оточуючих.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 заперечував проти задоволення заяви лікаря щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом, зазначивши, що він вважає, що вказаний висновок комісії лікарів-психіатрів є необґрунтованим, згідно висновку та медичних документів, він вважає, що ОСОБА_6 не потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

В судовому засіданні особа, щодо якої розглядається заява ОСОБА_6 підтримав думку захисника та заперечував проти задоволення заяви лікаря щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру, зазначивши, що він не вважає себе хворим, тому не потребує подальшого лікування.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що нею були вивчені матеріали щодо пацієнта ОСОБА_6 . Вислухавши думку членів комісії, дослідивши висновок щодо ОСОБА_6 і усі обставини, на яких наполягає комісія, і які викладені у відповідних пунктах, вважає, що вони знаходять своє підтвердження. Просила продовжити застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_6 .

Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, дослідивши медичну картку ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.

Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу медичного характеру. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.

Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом до психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

Згідно ч. 1 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

За змістом статті 95 КК України та ст.. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Відповідно до п. п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 статтею 95 КК України, зокрема, введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців. Це правило поширюється і на випадки надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. За змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону N 1489-ІІІ зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

Згідно п. 2 Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України 31 серпня 2017 року за № 992 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.11.2017 року за № 1408/31276 ПЗМХ (далі Наказ № 992 від 31.01.2017) за рішенням суду застосовуються до осіб, які скоїли суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України (далі - СНД), для надання їм психіатричної допомоги з метою інтеграції їх в суспільство та запобігання вчиненню ними повторних СНД.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, а саме ч.4 ст.296 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. З 11.08.2020 року ОСОБА_6 знаходиться на лікуванні у Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи і моніторингу наркотиків МОЗ України», діагноз: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдниф синдром.

При вирішенні питання, щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, суд врахував висновок комісії лікарів психіатрів згідно якого, психічний стан пацієнта ОСОБА_6 характеризується емоційними розладами з напруженістю, дратівливістю, запальністю; дисимуляцією хворобливих переживань описаних в медичній документації (неадекватна та агресивна поведінка до оточуючих, маячні ідеї відношення, слухові омани сприйняття) шляхом їх раціоналізації або заперечення; розладами мислення у вигляді непослідовності, паралогічності, аморфності суджень. До скоєного правопорушення відноситься легковажно, жалю не проявляє. Порушені критичні можливості, не розуміє наявності хронічного психічного захворювання, необхідності лікування. Викладене, поряд з відсутністю лікувальних настанов свідчить про збереження особливої небезпеки пацієнта для оточуючих.

Підстав не довіряти висновку комісії лікарів-психіатрів та поясненням лікаря- психіатра в судовому засіданні, які є послідовними, незмінними та узгоджуються між собою, у суду немає.

Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги зазначений висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання та відповідного лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 369-372, 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи і моніторингу наркотиків МОЗ України» про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1