Житомирський апеляційний суд
Справа №276/517/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.345КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №276/517/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 07.02.2023 відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 10 місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обраховано з дня його затримання після вступу вироку в законну силу.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 08 лютого 2021 року близько 14 години ОСОБА_8 перебував під конвоєм в залі судових засідань Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області за адресою: смт. Хорошів, вул.Героїв України, 1 Житомирської області. Під час проведення судового засідання у кримінальному провадженні № 0000226 від 28.08.2020 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_8 з метою психологічного впливу на прокурора ОСОБА_9 , який відповідно до покладених на нього службових обов`язків підтримував в суді клопотання про продовження строку обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, усвідомлюючи, що перед ним працівник прокуратури, який виконує службові обов`язки, почав висловлювати свої невдоволення законним діям прокурора ОСОБА_9 .

В подальшому, в той же день, час та місці, після проведення судового розгляду справи, ОСОБА_8 в присутності конвоїрів РКС ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вголос висловив на адресу прокурора ОСОБА_9 погрозу позбавити останнього життя, а саме - застрелити його після того, як звільниться з місць позбавлення волі.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив погрозу вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає вирок суду першої інстанції незаконним та просить його скасувати.

Адвокат обвинуваченого ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції підтримав позицію свого підзахисного, зазначивши що дії останнього не вірно кваліфіковані органом досудового розслідування та судом, оскільки жодної мети на погрожування прокурору, фактично висловлював, хоча і в нецензурній формі, незгоду з позицією прокурора. Крім того, зазначив і те, що призначена міра покарання обвинуваченому ОСОБА_8 є занадто суворою.

Прокурор Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_13 в письмових запереченнях вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційні вимоги обвинуваченого безпідставним та необґрунтованим. Просить, відповідно залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи адвоката в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, яка просила вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За результатами апеляційного розгляду провадження встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження, проведено з додержанням зазначених вимог кримінального процесуального закону, висновки суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені належно перевіреними та викладеними у вироку доказами.

Так, суд першої інстанції взяв до уваги як доказ вини ОСОБА_8 показання самого обвинуваченого, який в суді першої інстанції свою вину визнав частково та зазначив, що дійсно між ним та прокурором ОСОБА_9 неодноразово, в тому числі і 08 лютого 2021 року відбувалися словесні перепалки, в ході яких він висловлювався на адресу потерпілого нецензурною лайкою, однак того, щоб він погрожував прокурору вбивством не пам`ятає. Зазначив, що перебуває на волі тривалий час, однак будь-яких дій щодо потерпілого не вчиняв.

Разом з цим, апеляційний суд знаходить такі показання обвинуваченого частково неправдивими, оцінює їх критично, а його позицію щодо висунутого обвинувачення, оцінює як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Суд першої інстанції, спростовуючи твердження обвинуваченого ОСОБА_8 , обґрунтовано взяв до уваги як доказ вини останнього показання потерпілого ОСОБА_9 , який будучи допитаним в суді першої інстанції зазначив, що 08 лютого 2021 року в залі судових засідань Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області, коли суддя вийшов до нарадчої кімнати, обвинувачений ОСОБА_8 в присутності трьох працівників конвойної служби тричі висказав погрози вбивством на його адресу, а саме, що застрелить його після звільнення з місць позбавлення волі. У зв`язку з цим, він звернувся до судового розпорядника, щоб той викликав працівників поліції та письмовим рапортом доповів про вказану подію в.о. керівника прокуратури.

В свою чергу, у відповідності до показань свідка ОСОБА_10 , близько року назад працівники поліції брали пояснення у обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу його погроз на адресу прокурора. Напередодні в той день в залі судових засідань були присутні працівники поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та прокурор. Між обвинуваченим ОСОБА_8 та прокурором виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_8 погрожував вбити прокурора. Після цього, видно було, що прокурор дуже рознервувався, почав швидко ходити по залу судового засідання та по коридору, збуджено допитувався присутніх чи чули вони погрози обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_12 , яка в складі конвойної групи здійснювала конвоювання ОСОБА_8 , зазначила, що близько 15 години, коли суддя вийшов до нарадчої кімнати, між обвинуваченим та прокурором почалася суперечка, в ході якої ОСОБА_8 почав ображати прокурора нецензурною лайкою. Говорили вони на підвищених тонах. По часу суперечка тривала близько 1 хвилини, після чого прокурор зібрав свої речі та збирався вийти із залу судового засідання. В цей час ОСОБА_8 почав казати якісь погрози прокурору (дослівно не пам`ятає) та виражався на його адресу нецензурною лайкою. Прокурор вийшов, і через кілька секунд повернувся знервований, після чого покликав начальника конвою та викликав слідчо-оперативну групу.

Будучи допитаним в суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 зазначив, що всередині лютого 2021 року ним в складі конвойної групи до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області був доставлений обвинувачений ОСОБА_8 . До початку судового засідання в зал зайшов прокурор, після чого між останнім та обвинуваченим ОСОБА_8 виникла словесна суперечка, яка тривала близько 3-4 хвилин. Дана суперечка розпочалась з ініціативи ОСОБА_8 , який висловився з приводу того, що прокурор щось не так написав. Почалося судове засідання, розглядалось клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 . Після виходу судді до нарадчої кімнати, словесний конфлікт між прокурором та ОСОБА_8 продовжився і тривав близько 3-4 хвилин. Прокурор, будучи знервованим, хотів вийти із залу судового засідання, при цьому ОСОБА_8 сказав, що вб`є прокурора та висловлювався ненормативною лексикою. В подальшому прокурор вийшов за двері, однак через 10-15 секунд повернувся і запитав: "Ви чули, що він мені погрожував?" По збудженому вигляду прокурора було видно, що він дуже схвильований та збентежений. Після цього, прокурор викликав слідчо-оперативну групу. Видно було, що прокурор сприймав погрози як реальні, тому що просто так він би не викликав слідчо-оперативну групу і не запитував би чи чули вони як ОСОБА_8 йому погрожував.

Як вважає апеляційний суд, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що показання потерпілого та свідків є послідовними та взаємодоповнюючими, та сумнівів у їх достовірності не викликають, та підтверджені іншими наявними в провадженні доказами.

Зокрема, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: протоколом огляду предметів від 03.03.2021 з фотоілюстраціями до нього оглянуто магнітний носій СD-R диск, на який скопійовано технічний аудіо-відеозапис ходу судового засідання від 08.02.2021 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 . У відповідності до цього протоколу, в судовому засіданні приймав участь - прокурор ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_14 (т.1 а.п.208-219); постановою заступника керівника Коростишівської місцевої прокуратури від 26.01.2021 у кримінальному провадженні №0000226 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, призначено групу прокурорів, до складу якої входить прокурор Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 , якого визначено старшим групи (т.1 а.п.220); наказу прокуратури Житомирської області № 84к від 27.04.2020 ОСОБА_9 призначено з 29 квітня 2020 року на посаду прокурора Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області в порядку переведення з посади прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону Центрального регіону України (т.1 а.п.227); протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 02.03.2021 на підставі ухвали слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 15.02.2021 оглянуто та вилучено магнітний носій СD-R диск з аудіо- та відеозаписом ходу судового засідання від 08.02.2021 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 (т.1 а.п.223-226).

Вище зазначені докази в своїй сукупності складають послідовний ланцюг подій 08 лютого 2021 року близько 14 год. в залі судових засідань Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області, під час проведення судового засідання у кримінальному провадженні №0000226 від 28.08.2020 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, відносно ОСОБА_8 , як факт психологічного впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_8 на прокурора у провадженні - ОСОБА_9 , який відповідно до покладених на нього службових обов`язків підтримував в суді клопотання про продовження строку обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і факт, того, що після проведення судового розгляду справи, ОСОБА_8 в присутності конвоїрів РКС ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вголос висловив на адресу прокурора ОСОБА_9 погрозу позбавити останнього життя, а саме - застрелити його після того, як звільниться з місць позбавлення волі, котру останній сприймав реальною.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст.94 КПК України дав оцінку наведеним письмовим доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності - достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Зазначені докази, на думку суду апеляційної інстанції повністю підтверджують факт вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.345 КК України, а саме, як умисні дії останнього, котрі виразились у погрозі вбивством щодо працівника правоохоронного органу - прокурора ОСОБА_9 у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

Жодних доказів на спростування вище зазначеного, так само, як на версію подій зазначену обвинуваченим та його захисником, стороною захисту не надано, відсутні такі докази і в матеріалах провадження.

В даному випадку, суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.345 КК України, є вірною. Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність його вини є необґрунтованими.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання то, відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційний суд погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, які впливають на вид і розмір покарання та вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував, особу обвинуваченого, його характеристики, характер вчиненого правопорушення та інші обставини.

Так, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 , прийняв до належної уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до норм ст.12 КК України, є нетяжким, фактичні обставини його вчинення, його суспільну небезпечність, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, за обставин, що обтяжують його покарання - рецидив злочинів, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання.

Також, при призначенні покарання належно враховано судом першої інстанції й дані що, характеризують особу ОСОБА_8 , який є неодноразово судимий (т.2 а.п.138-140), однак на шлях виправлення не став, знову вчинив умисне правопорушення, за місцем проживання характеризується задовільно (т.1 а.п.233), перебуває на спеціалізованому обліку.

Судом першої інстанції правильно враховано конкретні обставини провадження, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, у зв`язку з чим апеляційний суд переконаний, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.345 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік 10 місяців, яке останній має відбути реально, та яке, на думку апеляційного суду, буде цілком достатнім для реальної корекції соціальної поведінки останнього та запобігання продовженню злочинної діяльності.

Як вважає апеляційний суд, вище наведені обставини (тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини вчинення, суспільно небезпечний характер, особа обвинуваченого) в своїй сукупності виключають будь-які обґрунтовані підстави для пом`якшення покарання.

На думку апеляційного суду, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, з врахуванням санкції інкримінованої йому статті КК України, за мірою, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень, що відповідає справедливості і меті покарання.

Саме такий захід примусу внесе відповідні корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

Підстави вважати, що призначене ОСОБА_8 покарання за видом чи розміром не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та є явно несправедливим через суворість або м`якість - відсутні.

Отже, викладені стороною захисту апеляційні доводи були предметом ретельного дослідження судом першої інстанції з їх послідуючою обґрунтованою оцінкою в ухваленому вироку, який на думку апеляційного суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни - відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 07.02.2023 відносно ОСОБА_8 - без змін.

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Судді :