Справа № 442/3614/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/627/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 червня 2023 року про заміну засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою замінено засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі 2 роки 2 місяці 27 днів більш м`яким - виправними роботами на два роки з відрахуванням в дохід держави 20% від заробітку.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду від 14 червня 2023 року про застосування до засудженого ОСОБА_7 ст. 82 КК України - заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - виправними роботами; постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що оскаржена ухвала не відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи. Зокрема, вказує на те, що ОСОБА_7 засуджений 25 травня 2022 року Львівським апеляційним судом за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок терміну відбуття покарання - 11 вересня 2018 року, кінець терміну - 11 вересня 2025 року. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Втім, судом не враховано, що згідно з наданою характеристикою ОСОБА_7 заохочувався лише два рази, тоді як він дванадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за період з 8 листопада 2019 року до 21 липня 2022 року. Також не враховано, що засуджений до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

Прокурор звертає увагу, що судом замінено ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді 2 років 2 місяців 27 днів позбавлення волі більш м`яким - виправними роботами на термін 2 роки. Водночас, згідно з вироком суду у засудженого є позов на суму 92 218,67 грн., який останній не сплатив, хоча має таку можливість, є працевлаштованим та отримує заробітну плату, що свідчить про небажання останнього відшкодувати завдану потерпілій шкоду та вказує на його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення.

Не взято до уваги судом і позицію представника установи виконання покарань, яка заперечила проти задоволення клопотання.

На переконання прокурора, наведені обставини вказують, що ОСОБА_7 за час відбуття покарання не довів своєю поведінкою і ставленням до праці свого виправлення.

Захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , подала заперечення на апеляційну скаргу, у якому просить залишити ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 червня 2023 року без змін, апеляційну скаргу прокурора - без задоволення. Вказує, що ОСОБА_7 одружений та має двох дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивну характеристику за місцем відбування покарання, у випадку задоволення цього клопотання буде працевлаштований. У цьому кримінальному провадженні він був причетний лише до одного епізоду щодо потерпілої ОСОБА_11 , перед якою неодноразово вибачився. На переконання адвоката, наведене свідчить про те, що ОСОБА_7 може бути замінено невідбуту частину покарання на більш м`яке покарання, а саме виправні роботи.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів та просив таку задовольнити.

Засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 заперечили проти задоволення апеляційних вимог, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Представник Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» ОСОБА_10 підтримала апеляційну скаргу прокурора та зазначила, що не вбачає підстав для заміни ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є можливою за дотримання таких умов: відбування покарання лише у виді позбавлення чи обмеження волі; наявність певної, визначеної ч. 4 ст. 82 КК України, частини фактично відбутого покарання; наявність даних, які указують на те, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідні роз`яснення викладені у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м'яким» №2 від 26 квітня 2002 року, де зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Однак, на переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.

Розглядаючи клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та задовольняючи його, суд покликався на те, що засуджений ОСОБА_7 відбув понад 2/3 строку покарання; дотримується режиму відбування покарання та має позитивну характеристику, порушень режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи заохочувався два рази, працевлаштований на контрагентському об`єкті ФОП « ОСОБА_12 », а тому суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення.

Поміж тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки даним, що характеризують особу засудженого, зокрема тому, що ОСОБА_7 згідно з наявною у матеріалах справи характеристикою під час тримання в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», у якій перебував з 11 вересня 2018 року до переведення у Державну установу «Дрогобицька виправна колонія (№40), тобто до 18 листопада 2022 року, характеризувався негативно: допускав порушення режимних вимог, за що дванадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі його тричі поміщали у карцер, заохочення йому не надавались; до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, передбачених ст. 126 КВК України не прагне, вважає свій рівень достатнім; вину у скоєному злочині визнав частково, проте в бесідах виховного та профілактичного характеру вину визнає, розкаюється.

При цьому вироком суду задоволено позов у сумі 92 918,67 грн, який станом на сьогодні не відшкодований.

Хоча у своїх запереченнях захисник засудженого зазначає про те, що сума відшкодування на користь потерпілої ОСОБА_11 була стягнута солідарно з усіх трьох засуджених, а не з одного ОСОБА_7 , наведене не позбавляє останнього обов`язку відшкодувати заподіяні збитки, принаймні їх третину. Втім, матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_7 хоча б частково відшкодував потерпілій заподіяну шкоду, попри те, що він працевлаштований на контрагентському об`єкті ФОП « ОСОБА_14 », а отже має таку можливість.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого, наданого адміністрацією установи, із врахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення.

Таким чином, на думку колегії суддів, слушними є доводи прокурора про те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, однак у випадку з ОСОБА_7 цього не спостерігається, адже, як слідує з матеріалів справи поведінка останнього суттєво покращилася лише під час перебування у Державній установі «Дрогобицька виправна колонія (№40), де засуджений перебуває незначний період часу - з 18 листопада 2022 року і до сьогодні.

Попри те, що за період відбування покарання до ОСОБА_7 двічі застосовувались заохочення, він задіяний у реалізації програм диференційованого виховного впливу та є працевлаштованим, адміністрація установи вважає, що засуджений на шлях виправлення не став. У колегії суддів відсутні підстави для того, щоб дійти протилежного висновку.

Та обставина, що ОСОБА_7 вперше засуджений та брав участь лише в одному епізоді у цьому кримінальному провадженні не спростовує викладених у вироку обставин про вчинення ним розбою у складі групи осіб за попередньою змовою, у ході якого, у тому числі засуджений, використовував маску та пістолет, а також завдавав ударів у голову потерпілої, через що вона втрачала свідомість, та погрожував їй. При цьому у ході розгляду справи по суті ОСОБА_7 вину визнавав частково, заподіяну шкоду на відшкодував, а тому така обставина як щире каяття у вчиненому свого підтвердження не знайшла. Доводи захисника про те, що він неодноразово вибачався перед потерпілою нічим не підтверджені, позаяк остання під час призначення міри покарання просила ОСОБА_7 суворо покарати.

При цьому усвідомлення засудженим під час відбування покарання наслідків вчиненого та визнання ним вини може свідчити про те, що останній стає на шлях виправлення, однак, на переконання апеляційного суду, строк покарання, який відбув ОСОБА_7 , є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він став на шлях виправлення та що покарання у виді виправних робіт сприятиме позитивним змінам у його поведінці.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про заміну покарання більш м`яким враховуються у сукупності всі обставини за весь період перебування засудженого у виправній установі та дані, що характеризують особу засудженого в цілому.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до виконання обов`язків засвідчив успішність процесу виправлення та заслуговує на заміну покарання більш м`яким, а тому у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишенню без задоволення у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 червня 2023 року про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт, відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4