Справа № 308/3590/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 , яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, а також на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, у кримінальному провадженні № 0000176, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду із скаргою на бездіяльність слідчого Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 , яка полягає у нездійсненні ним інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, а також на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, у кримінальному провадженні № 0000176, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Скарга мотивована тим, що 24.08.2022 ОСОБА_3 електронною поштою було надіслано письмову заяву про вчинення кримінального правопорушення до ТУ ДБР. Шістнадцятого вересня слідчий ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у визнанні його потерпілим. На думку заявника дана постанова є незаконною, оскільки є не вмотивованою, не містить жодної підстави вважати заявника особою, якій не завдано шкоди, змісту обставин, які є підставами для прийняття постанови, їх мотивів, обґрунтування та посилання на норми КПК України. Постанова не містить посилання на конкретні обставини, що слугували достатньою підставою для висновку про недоведеність факту заподіяння заявнику моральної шкоди кримінальним правопорушенням.

На підставі вищенаведеного, заявник просив скасувати постанову слідчого ОСОБА_4 про відмову у визнанні його потерпілим, вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

У судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явився, однак подав клопотання в якому просив задовольнити скаргу та розглянути її без його участі.

Слідчий Шостого слідчого відділу (із дислокацією в м. Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у неврученні пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, підлягає оскарженню, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, як нездійснення слідчим інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, перебуває кримінальне провадження № 0000176, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2022 року за ч. 1 ст. 366 КК України.

З витягу вбачається, що Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові надійшла ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 від 31.08.2022 у справі № 463/6231/22, якою зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, вчинити дію в порядку ст. 214 КПК України за зверненням ОСОБА_3 від 24.08.2022 про вчинення кримінального правопорушення старшим інспектором Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Постановою слідчого Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 16.09.2022 у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні відмовлено.

Дана постанова мотивована тим, що на даний час відсутні підстави вважати, що гр. ОСОБА_3 завдано матеріальної, фізичної та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК України, встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як зазначено в Узагальненнях судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

В оскаржуваній постанові слідчого ОСОБА_4 зазначено, що на даний час відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 завдано матеріальної, фізичної та моральної шкоди, однак на обґрунтування такого свого висновку слідчий не зазначив, на підставі яких саме матеріалів досудового розслідування він дійшов до такого висновку (наприклад, відсутність фактичних даних про завдання шкоди відповідній особі у заяві про кримінальне правопорушення, матеріалах, які стали приводом для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тощо), що свідчить про недостатню мотивованість оскаржуваної постанови.

Згідно з пп. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України;

При цьому, будь-яких заперечень щодо скарги потерпілого слідчий не надав, як і не надав матеріали кримінального провадження, в рамках якого подано відповідну скаргу.

Разом з цим, відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Під час розгляду скарги, слідчий ДБР не був позбавлений можливості подати заперечення на скаргу, надати документи на підтвердження правомірності свого процесуального рішення, однак слідчий не реалізував своє право на вчинення зазначених дій.

На підставі вищенаведеного слідчий суддя дійшов висновку, що постанова слідчого від 16.09.2022 підлягає скасуванню, а скарга в цій частині обґрунтованою.

Що стосується скарги заявника щодо бездіяльності слідчого, яка полягає в ненаданні пам`ятки про процесуальні обов`язки потерпілого, слідчий суддя дійшов висновку про її безпідставність з огляду на те, що згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України, вручення такої пам`ятки безпосередньо пов`язане з набуттям особою статусу потерпілого, у той час як слідчий відмовив заявнику у визнанні його потерпілим, а сам заявник будь-яких доказів, на підставі яких слідчий суддя зміг би встановити наявність підстав для набуття ним такого статусу не надав (зокрема, заявник не надав копію заяви про кримінальне правопорушення від 24.08.2023, яку він надіслав в ТУ ДБР м. Львова, в якій повинні бути зазначені відомості про завдання йому шкоди ).

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 369 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу задовольнити частково.

2. Постанову слідчого Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 16.09.2022, винесену у кримінальному провадженні № 0000176, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, - скасувати.

3. У задоволенні скарги в частині оскарження бездіяльності слідчого щодо невручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1