Справа № 336/7033/23
провадження № 1-кп/336/912/2023
ВИРОК

іменем України

20 липня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного провадження у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000242 від 06 червня 2023 року (номер провадження 1-кп/336/912/2023, ЄУН 336/7033/2023) за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, який має чотири класи освіти, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.03.2021 року Шевченківським районним судом за ч. 2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт;

- 08.04.2021 року Шевченківським районним судом за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт;

- 23.11.2021 року Шевченківським районним судом за ч. 2 ст. 389 КК України до 5 місяців 8 днів арешту, що звільнився 03.02.2023 з ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» по відбуттю строку покарання, -

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

встановив:

08.04.2021 року ОСОБА_3 , засуджений вироком Шевченківського районного суду міста Запоріжжя за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.

23.06.2021 з Шевченківського районного суду міста Запоріжжя до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» надійшов на виконання вирок від 08,04.2021 року відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.

01.07.2021 ОСОБА_3 з`явився до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області та під особистий підпис був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про правові наслідки за ухилення від відбування призначеного покарання, роз`яснені положення ст. 37 та ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, про що засуджений надав підписку. Однак направлення для відбування призначеного покарання засудженому не було надано, оскільки він мав відбути покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин за попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2021 року.

23.11.2021 за ухилення від відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2021, Шевченківським районним судом м. Запоріжжя був винесений обвинувальний вирок, згідно якого ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді 6 місяців арешту. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04.05.2022 вирок був змінений та призначено остаточне покарання у виді 5 місяців 8 днів арешту, яке він відбував з 26.08.2022 по 03.02.2023 у Державній установі «Львівська УВП (№19)».

10.05.2023 ОСОБА_3 було доставлено до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області та цього ж дня під особистий підпис повторно ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, попереджено про правові наслідки за ухилення від відбування призначення покарання, роз`яснені положення ст. 37 та ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, про що засуджений надав підписку.

Цього ж дня, ОСОБА_3 отримав направлення на СКП «Запорізька ритуальна служба» для відбування призначеного покарання у виді 80 годин громадських робіт, згідно якого засуджений повинен був приступити до фактичного відбування покарання з 11.05.2023.

Маючи направлення Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області до спеціалізованого комунального підприємства «Запорізька ритуальна служба» ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання не з`явився.

11.05.2023 року з СКП «Запорізька ритуальна служба» надійшло повідомлення № 376 від 11.05.2023 року, про те, що ОСОБА_3 не з`являється до СКП «Запорізька ритуальна служба».

24.05.2023 року інспектором Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, ОСОБА_3 було повторно попереджено про порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, ухиленням від відбування покарання вважається - систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважної причини.

Таким чином, ОСОБА_3 , умисно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного останньому вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2021, не відпрацювавши призначеного вироком суду покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються як кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 2 ст. 389 КК України - ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додані:

1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

2) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Відповідно до заяви обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника адвоката - ОСОБА_4 , обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення.

Ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, також згодний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

В даному кримінальному провадженні потерпілі відсутні.

На підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, поданого відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю доведена.

Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, є правосуддя в частині встановленого порядку виконання вироків суду. Об`єктивна сторона полягає в ухиленні від відбування громадських або виправних робіт.

Ухилення від відбування громадських робіт - це невиконання особою, яка засуджена до цього виду покарання, обов`язку у вільний від роботи чи навчання час безоплатно виконувати суспільно корисні роботи, вид яких визначено органами місцевого самоврядування, протягом строку, вказаного у вироку суду. Ухилення у цьому випадку може полягати у нез`явленні для виконання таких робіт, у безпосередній відмові виконувати визначену для засудженого роботу тощо. Вказане кримінальне правопорушення вважається закінченим з моменту вчинення зазначених у ст. 389 КК України діянь. Суб`єкт - спеціальний, ним може бути тільки особа, засуджена до відповідних видів покарань. Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Тобто, виходячи з диспозиції ч. 2 ст. 389 КК України, це кримінальне правопорушення не містить у собі як обов`язкову ознаку суспільно небезпечні наслідки, та вважається закінченим з моменту вчинення зазначених у цій статті дій, тобто має формальний склад.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65, 66, 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до статті 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до кримінальних проступків.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, суд враховує зокрема те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, раніше судимий, має постійне місце проживання, неодружений, який не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, під медичним наглядом у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

Санкцією ч.2 ст. 389 КК України передбачено арешт на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років, тобто передбачено декілька видів альтернативних покарань.

Відповідно до положень Кримінального кодексу України усі види покарань класифікуються на менш і більш суворі, такий розподіл має універсальний характер і застосовується як при побудові санкцій статей Особливої частини КК, так і в практиці призначення покарань. В усіх без винятку альтернативних санкціях статей Особливої частини КК, передбачені в них види покарань перелічені в послідовності від менш суворого до більш суворого.

Враховуючи те, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, його особу, ступінь вини, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає необхідним призначити йому покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту та за правилами ст.ст. 71, 72 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт (п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2021 року визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та йому призначене покарання у виді 80 годин громадських робіт. Водночас засуджений не приступив для відбування громадських робіт, не відбув жодної години, в своїх поясненнях вказував, що не вважав це за необхідне, у нього також болять ноги, але підтверджуючих документів не має, провину визнає в повному обсязі.

Так, невідбутій частині покарання за вказаним вироком (80 годин громадських робіт) відповідають 10 днів арешту (80 годин громадських робіт:8 годин громадських робіт = 10 днів арешту).

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не завдана.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Керуючись ст.ст. 71, 72, ч. 2 ст. 389 КК України, ст.ст. 7, 302, 381-382, 374, 392-395, 532 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

На підставі ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2021 року і остаточно призначити ОСОБА_3 , покарання у виді 2 (двох) місяців 10 (десяти) днів арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 382 КПК України вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Суддя: