Справа № 522/5059/20
Провадження по справі 1-кс/522/4342/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

10 липня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград Волинський, Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження № 0000591 від 26.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється по кримінальному провадженню № 0000591 від 26.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в середині березня 2020 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території міста Одеси, більш точного місця не встановлено, з метою особистого вживання, використовуючи мережу «Інтернет», з інтернет - сайту незаконно придбав у невстановленої органом досудового розслідування особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, психотропну речовину та домовився щоб її доставили через службу доставки «Нова Пошта» у відділення № 20 за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 119.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , 26.03.2020 з метою отримання психотропної речовини направився у зазначене відділення «Нової Пошти» №20 та забрав психотропну речовину яку в подальшому незаконно зберігав при собі.

26.03.2020 року за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 119 в ході проведеного співробітниками Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області особистого обшуку ОСОБА_4 виявлено та вилучено: полімерний пакетик із застібкою з грудочкоподібною синтетичною речовиною бежевого кольору.

Встановлено, що грудочкоподібна речовина бежевого кольору масою 56,58г в полімерному пакетику із застібкою, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін.

Кількісний вміст амфетаміну становить - 30,474г

Згідно таблиці ІІ Наказу Міністерства Охорони Здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» виявлена та вилучена у ОСОБА_4 психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін, в загальній кількості 30,474 г., є особливо великим розміром.

Психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, ОСОБА_4 незаконно придбав та незаконно зберігав при собі з метою особистого вживання.

09.07.2023 року уповноваженим особами відділення поліції №1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області було затримано гр. ОСОБА_4 в порядку ст. 191 КПК України.

30.01.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Відділення поліції №1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області від 09.07.2023 року було відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000591 від 26.03.2020 року.

Установлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується комплексом зібраних під час досудового розслідування та долучених до матеріалів клопотання доказів (матеріали долучені до клопотання слідчого).

У зв`язку з чим, слідчий за погодженням із прокурором, звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, може вчинити нові кримінальні правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, оскільки підозрюваний не ухилявся від слідства, підозру йому не вручали, окрім цього підозрюваний перебуває у цивільному шлюбі, планує офіційно одружитись, проте через відсутність в Україні інституту одностатевих шлюбів, не має можливості узаконити шлюб, має міцні соціальні зв`язки, а тому просили застосувати більш м`який запобіжний захід. Підозрюваний не знав, що у отриманому ним за проханням третьої особи поштовому відправленні знаходяться наркотичні засоби.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного та заслухавши його захисника, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви суду.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (частина 5 статті 9 КПК України).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимим, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме: рапортом о/у УПП ГУНП в Одеській області від 26.03.2020 року, протоколом обшуку від 26.03.2020 року, висновком експерта № 803-Х від 28.08.2020 року, протоколом огляду предметів від 24.09.2020 року.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

З огляду на вимоги ст.8 КПК України та положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, слідчий суддя при розгляді даного клопотання використовує Європейську Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.

У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі "Ічин та інші проти України"п.п.34-35).

В пункті 196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо та застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.

За п.62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, а доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» та у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Аналогічні висновки ЄСПЛ виклав у пілотному рішенні «Сукачов проти України» від 30.01.2020 року, де Суд визнав неналежними умови тримання ув`язнених під вартою у більшості СІЗО України (зокрема й в Одеському СІЗО), що виявляють порушення статті 3 Конвенції (п.46-100), а також зауважив на тому, що коли держава не може гарантувати кожному ув`язненому умови, які відповідають статті 3 Конвенції, найбільш доречним рішенням проблеми переповненості уявляється зменшення кількості утримуваних осіб шляхом частішого використання заходів, не пов`язаних з триманням під вартою і шляхом мінімізації використання попереднього ув`язнення (п.146).

У цьому ж рішенні, ЄСПЛ визначив, що прокурорів та інших працівників правоохоронних органів слід заохочувати до подальшого зменшення кількості запитів щодо початкового утримання під вартою та його продовження, окрім найбільш серйозних справ (п.149).

ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації в Одеській області, що свідчить про посередні соціальні зв`язки підозрюваного.

Наведені обставини щодо особи підозрюваного, тяжкість покарання, яке йому загрожує, його поведінка, свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу ставиться необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик вчинення нових злочинів слідчий суддя до уваги не бере, оскільки ані слідчим в клопотанні, ані прокурором в судовому засіданні не надано будь-яких документів, які б свідчили про притягнення підозрюваного раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід з метою забезпечення належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування.

Разом з цим, з досліджених до клопотання доказів встановлено, що в складеному слідчим рапортів від 25.09.2023 року: мобільний телефон ОСОБА_4 був вимкнений, повістками викликався, проте не з`явився, а тому слідчий надав доручення оперативному підрозділу перевірити місце проживання ОСОБА_4 .

Згідно складених рапортів о/у працівників поліції, за фактом виконання доручення слідчого, було неодноразово відвідана адреса постійного місця проживання ОСОБА_4 , проте двері ніхто не відчиняв.

З наданих слідчим документів встановлено, що згідно відповіді з Центру обробки спеціальної інформації ДПСУ від 14.02.2023 року, ОСОБА_4 державний кордон в період з 26.03.2020 по 21.02.2023 року не перетинав.

Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Враховуючи, що 30.01.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Відділення поліції №1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області від 09.07.2023 року було відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000591 від 26.03.2020 року.

Досудове розслідування має бути закінченим до 01.09.2023 року, а тому саме до цього строку слідчий суддя може обрати запобіжний захід.

За таких обставин слідчий суддя вважає за доцільне обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою постійного місця проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 2 місяців в межах строку досудового розслідування, тобто до 31.08.2023 року включно, з носінням електронного засобу контролю.

Покласти на підозрюваного обов`язки строком до 2 (двох) місяців в межах строку досудового розслідування, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою в розумні строки;

2) не залишати цілодобово місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) носити електронний засіб контролю.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 09.07.2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали покласти старшого слідчого СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 11.07.2023 року о 16:00 годині в залі суду № 131.

Слідчий судя: ОСОБА_7

10.07.2023