Справа № 545/279/21
Провадження № 1-кп/545/77/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2023 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтаві в режимі відеоконференції із Державною установою «Полтавська виправна колонія (№ 64)» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 від 10.04.2019 року, який надійшов з Полтавської місцевої прокуратури відносно обвинуваченого, ОСОБА_5 , за ч. ч. 3, 5 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Полтавського районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 від 10.04.2019 року, який надійшов з Полтавської місцевої прокуратури відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. ч. 3, 5 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України.

07.06.2023 року до Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000368 від 10.04.2019 р. про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання та надав його письмово про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки на даний час не можливо закінчити кримінальне провадження з поважних об`єктивних причин, обґрунтувавши наявними ризиками встановленими при його обранні обвинуваченому, які не відпали на даний час, так обвинувачений може впливати на свідків, прохав врахувати тяжкість інкримінованих злочинів а тому на думку прокурора тільки тримання під вартою може забезпечити його належну процесуальну поведінку.

В судовому засіданні захисник, адвокат ОСОБА_4 , заперечив проти даного клопотання, просив відмовити в його задоволенні та обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту, так як ризики вказані прокурором нічим не підтверджені, на потерпілих і свідків ніякого тиску зі сторони обвинуваченого не здійснювалось та не здійснюється, окрім цього зазначив, що обвинувачений на досудовому слідстві майже два місяці був не під вартою та не переховувався від слідства та не вчиняв тиск на потерпілих та свідків. Також прохав звернути увагу на те, що ОСОБА_5 є особою раніше не судимою, має майже безпреривний трудовий стаж, одружений , має двох неповнолітніх дітей, розмір шкоди прокурором не доведено як і не надано жодного доказу на підтвердження існування ризиків передбачених ст..177 КПК України. А тому зокрема оскільки розмір шкоди не доведено а отже не доведено і тяжкість інкримінованих злочинів, які обвинувачений не вчиняв а отже не може необхідно змінити запобіжний захід оскільки необхідність продовження тримання під вартою не підтвердженим доказами.

Обвинувачений підтримав свого захисника та прохав змінити відносно нього запобіжний захід вказавши, що перебуваючи вдома з дружиною та дітьми він не буде переховуватись від суду.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_8 до суду не з`явились.

Заслухавши думку учасників судового провадження, враховуючи матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 діб.

Відповідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, в тому числі, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, при цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Судом встановлено, що у ході досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12.11.2020 р. який неодноразово продовжувався ухвалами Полтавського районного суду Полтавської області.

Враховуючи особу обвинуваченого, його вік, сімейний та матеріальний стан, наявність існування встановлених судом ризиків на даний час, передбачених п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України є доведеними прокурором, та оцінюючи сукупність вказаних обставин, а саме : вагомість наявних доказів щодо вчинення кримінальних правопорушень та їх тяжкість, у вчиненні яких він обвинувачується, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннях, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому, про необхідність задоволення клопотання прокурора згідно ч. 1 ст. 197 КПК України, а саме продовження для обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, так як вказані ним ризики доведені прокурором.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, оскільки тяжкість обвинувачень не може бути виправданням тривалих періодів попереднього ув`язнення, крім випадку, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, що попри презумпцію невинуватості переважує принцип поваги до особистої свободи. Крім цього, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів та з часом перебування під вартою ризик переховування від суду не зменшується.

Приймаючи рішення щодо запобіжного заходу суд також враховує висновок Кропивницького апеляційного суду від 13.07.2022 року в питанні щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Також при вирішенні даного клопотання суд враховує висновки суду викладені в ухвалі Полтавського районного суду від 22.10.2022 року в якій судом за клопотанням захисника, детально з`ясовувалось питання щодо трудового стажу ОСОБА_5 та встановлено факт відсутності майже безпреривного трудового стажу.

Також суд враховує покази потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та допитаних свідків які показали , що обвинувачений не здійснював на них будь якого тиску.

Однак суд враховує ту обставину , що по справі із за технічного збою не закінчено допит потерпілого ОСОБА_6 та ще п`яти свідків зі сторони обвинувачення, що не дає суду підстав вважати , що обвинувачений не пливав та не впливатиме на потерпілого та свідків. Також по справі не досліджені письмові докази , що унеможливлює суду дійти висновку про недоведеність розміру завданої шкоди потерпілими і відповідно тяжкості інкримінованих ОСОБА_5 злочинів а тому посилання захисника на те, що розмір шкоди не доведено та відповідно тяжкість злочинів на даному етапі розгляду справи є передчасним та відповідно не встановленим судом в ході розгляду справи.

Враховуючи той факт, на даний час провадження по справі не закінчено, один підозрюваних по справі, яка виділена в окреме провадження, перебуває в розшуку, тому продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду .

З огляду на суть пред`явленого обвинувачення , наявність доведених прокурором ризиків підтверджені ухвалами суду, суд ввжає, що наявні підстави вважати ОСОБА_5 суспільно небезпечним внаслідок інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки він може бути в силу певних обставин та особистих якостей суспільно-небезпечним, тому клопотання його захисника про застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту - не підлягає задоволенню.

А тому враховуючи встановлені обставини і ризики, суд вважає, що вони в даний час свідчать про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких видів запобіжного заходу, що передбачені ч.1 ст.176 КПК України, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вище зазначеним ризикам, а тому строк тримання під вартою слід продовжити на 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 315, 316 КПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області задовольнити.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою продовжити на 60 діб, а саме: з 07.06.2023 року до 05.08.2023 року включно.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого щодо заміни запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання чи домашній арешт.

Копію ухвали направити до Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1