ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2723/22 Номер провадження 11-кп/814/1573/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000398 за апеляційною скаргою прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 грудня 2022 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, студента Лубенського фінансово-економічного фахового коледжу Полтавського державного університету, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки на підставі ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, судових витрат, арешту майна, речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

02.07.2022, близько 19 год. 00 хв., неповнолітній ОСОБА_8 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керував технічно-справним транспортним засобом - мотоциклом «Suzuki Bandit 400» д.н.з. НОМЕР_1 по проїзній частині проспекту Володимирський в м. Лубни Полтавської області зі сторони майдану Володимирського в сторону площі Ярмаркової. Проїжджаючи поблизу кінотеатру «Київська Русь», ОСОБА_8 в порушення вимог п.12.3 ПДР України, не вжив своєчасно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу з моменту виникнення небезпеки, яку об`єктивно мав можливість виявити, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала проїзну частину в неустановленому для цього місці із-за об`єкта, що обмежував оглядовість, справа наліво відносно напрямку руху мотоцикла, в результаті чого потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження від яких померла у лікарні.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд незаконно не застосував до обвинуваченого додаткове покарання мотивуючи це відсутністю у нього посвідчення водія, оскільки ОСОБА_8 може по досягненню 16 років отримати зазначене посвідчення і надалі керувати транспортними засобами. Крім того, просить врахувати, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин від якого загинула особа похилого віку.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого його законного представника та захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку, та кваліфікацію його дій ніким із учасників не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст. ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким; суспільно небезпечні наслідки діяння; особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, навчається, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Крім того, суд врахував думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, оскільки ОСОБА_11 є неповнолітнім, попросив у неї вибачення та відшкодував завдані його діянням збитки та думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Також, суд взяв до уваги досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої рівень ризику вчинення ОСОБА_8 повторного кримінального правопорушення є низьким та його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Проте, всупереч викладених вище положень кримінального закону, місцевий суд призначив покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України без врахування ст. 104 КК України.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що позбавлення права керувати транспортними засобами може бути призначене судом як додаткове покарання незалежно від того, що особа вже позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення. Однак суд не вправі призначити це покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, відповідно до ст. 104 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень передбачених цією статтею.

Враховуючи, що на час ухвалення вироку місцевим судом неповнолітній ОСОБА_8 не мав посвідчення водія на право керування транспортними засобами, а також враховуючи обставини ДТП, дії потерпілої, яка переходила дорогу поза межами пішохідного переходу, доводи прокурора про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами є необгрунтованими.

Тому, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду у частині призначення покарання підлягає зміні для приведення його у відповідність до норм матеріального законодавства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Доповнити резолютивну частину вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 грудня 2022 року, щодо ОСОБА_8 вказівкою про застосування ст. 104 КК України при звільненні ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4