В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження № 308/13534/23, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000647 від 14.11.2022 р.про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сімер, Перечинського району, Закарпатської області, (згідно з КОАТУУ), мешканця АДРЕСА_1 (відповідно до КАТОТТГ), громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, не судимого в порядку ст. 89 КК України

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

прокурора ОСОБА_4

сторона захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

13.11.2022 близько 23:00 ОСОБА_3 , діючи в умовах воєнного стану відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (із змінами, внесеними згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи умисел, спрямований на викрадення офіційних документів, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, незаконно, безоплатно та поза волею держателя платіжної картки ОСОБА_6 , заволодів двома платіжними картками AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які знаходились на полиці у спальній кімнаті будинку.

Поза тим, 14.11.2022 о 01:44 ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат) AT «Комінвестбанк», який згідно із Законом України «Про платіжні послуги» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, реалізовуючи умисел, спрямований на отримання інформації про наявність грошових коштів на банківському рахунку володільця інформації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу авторизації, несанкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя спеціального засобу або уповноваженої особи, втрутився в роботу банківського терміналу самообслуговування, що виразилось у вводі персонального ідентифікаційного номеру платіжної картки № НОМЕР_1 (ПІН-коду), встановленого на картку для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використання, ввів вказаний персональний ідентифікаційний номер платіжної картки (ПІН-код) та отримав доступ до інформаційної (автоматизованої) системи банкомату, тобто несанкціоновано втрутився в роботу інформативної (автоматизованої) системи.

Поза тим, 14.11.2022 о 01:46 ОСОБА_3 , діючи повторно, використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат) AT «Комінвестбанк», який згідно із Законом України «Про платіжні послуги» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, реалізовуючи умисел, спрямований на отримання інформації про наявність грошових коштів на банківському рахунку володільця інформації ОСОБА_6 , порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу авторизації, несанкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя спеціального засобу або уповноваженої особи, втрутився в роботу банківського терміналу самообслуговування, що виразилось у вводі персонального ідентифікаційного номеру платіжної картки № НОМЕР_2 (ПІН-коду), встановленого на картку для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використання, ввів вказаний персональний ідентифікаційний номер платіжної картки (ПІН-код) та отримав доступ до інформаційної (автоматизованої) системи банкомату, тобто несанкціоновано втрутився в роботу інформативної (автоматизованої) системи.

Поза тим, 14.11.2022 о 04:32 ОСОБА_3 , діючи повторно, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат) AT КБ «Приват Банк», який згідно із Законом України «Про платіжні послуги» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, реалізовуючи умисел, спрямований на отримання інформації про наявність грошових коштів на банківському рахунку володільця інформації ОСОБА_6 , порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу авторизації, несанкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя спеціального засобу або уповноваженої особи, втрутився в роботу банківського терміналу самообслуговування, що виразилось у вводі персонального ідентифікаційного номеру платіжної картки № НОМЕР_2 (ПІН-коду), встановленого на картку для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використання, ввів вказаний персональний ідентифікаційний номер платіжної картки (ПІН-код) та отримав доступ до інформаційної (автоматизованої) системи банкомату, тобто несанкціоновано втрутився в роботу інформативної (автоматизованої) системи.

Поза тим, 14.11.2022 о 08:14 ОСОБА_3 , діючи повторно, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат) AT КБ «Приват Банк», який згідно із Законом України «Про платіжні послуги» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про. захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, реалізовуючи умисел, спрямований на отримання інформації про наявність грошових коштів на банківському рахунку володільця інформації ОСОБА_6 , порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу авторизації, несанкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя спеціального засобу або уповноваженої особи, втрутився в роботу банківського терміналу самообслуговування, що виразилось у вводі персонального ідентифікаційного номеру платіжної картки № НОМЕР_2 (ПІН-коду), встановленого на картку для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використання, ввів вказаний персональний ідентифікаційний номер платіжної картки (ПІН-код) та отримав доступ до інформаційної (автоматизованої) системи банкомату, тобто несанкціоновано втрутився в роботу інформативної (автоматизованої) системи.

Окрім цього, 14.11.2022 о 01:44 ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи в умовах воєнного стану відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (із змінами, внесеними згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022,№757/2022 від 07.11.2022), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи умисел, спрямований на викрадення чужого майна, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, незаконно, безоплатно та поза волею власника майна ОСОБА_6 , заволодів шляхом попередньої авторизації у банківському автоматі самообслуговування (банкоматі) AT «Комінвестбанк» та подальшого зняття із платіжної картки № НОМЕР_1 грошовими коштами у сумі 1000 грн, тобто викрав чуже майно.

Продовжуючи свої протиправні дії та реалізовуючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, 14.11.2022 о 01:46 ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно, безоплатно та поза волею власника майна ОСОБА_6 , заволодів шляхом попередньої авторизації у банківському автоматі самообслуговування (банкоматі) AT «Комінвестбанк» та подальшого зняття із платіжної картки № НОМЕР_2 грошовими коштами у сумі 2000 грн, тобто викрав чуже майно.

Продовжуючи свої протиправні дії та реалізовуючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, 14.11.2022 о 01:47 ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно, безоплатно та поза волею власника майна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заволодів шляхом попередньої авторизації у банківському автоматі самообслуговування (банкоматі) AT «Комінвестбанк» та подальшого зняття із платіжної картки № НОМЕР_2 грошовими коштами у сумі 2000 гри, тобто викрав чуже майно.

Продовжуючи свої протиправні дії та реалізовуючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, 14.11.2022 о 04:32 ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , незаконно, безоплатно та поза волею власника майна ОСОБА_6 , заволодів шляхом попередньої авторизації у банківському автоматі самообслуговування (банкоматі) AT КБ «Приватбанк» та подальшого зняття із платіжної картки № НОМЕР_2 грошовими коштами у сумі 3000 грн, тобто викрав чуже майно.

Продовжуючи свої протиправні дії та реалізовуючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, 14.11.2022 о 08:14 ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , незаконно, безоплатно та поза волею власника майна ОСОБА_6 , заволодів шляхом попередньої авторизації у банківському автоматі самообслуговування (банкоматі) AT КБ «Приватбанк» та подальшого зняття із платіжної картки № НОМЕР_2 грошовими коштами у сумі 3000 грн, тобто викрав чуже майно.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 7500,00 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились: у незаконному заволодінні будь-яким способом офіційним документом, ОСОБА_3 вчнив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, у несанкціонованому втручанні в роботу інформативних (автоматизованих) систем, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України, в несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованих систем, вчиненому повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 361 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

До суду надійшов обвинувальний акт разом із угодою про визнання винуватості укладену між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання винуватості від 07.08.2023 року, яку прокурор просив затвердити, з додержанням наступних умов.

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України; виконати покарання передбачене угодою.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме:

за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі строком 1 рік

згідно з пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік перевести у покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 місяців;

за ч. 1 ст. 361 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 роки

згідно з пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки перевести у покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;

за ч. 2 ст. 362 КК України у вигляді обмеження волі строком на 3 роки

згідно з пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки перевести у покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згідний. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст. ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю. Окрім того, ОСОБА_3 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 07.08.2023 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Судом також встановлено, що потерпілий у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав письмову заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України, яку долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні прокурор та захисник також висловили думку про затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода про визнання винуватості від 07.08.2023 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 357 КК України у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 361 КК України у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 361 КК України у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 07.08.2023 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

При укладенні угоди враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 а саме: є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, 12.08.2022 Указом Президента України № 573/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 07.08.2023 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази і арешт майна

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Запобіжний захід

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про існування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу будь якого виду.

Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Угоду про визнання винуватості від 07.08.2023 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі строком 1 рік

згідно з пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік перевести у покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 місяців;

за ч. 1 ст. 361 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 роки

згідно з пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки перевести у покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;

за ч. 2 ст. 362 КК України у вигляді обмеження волі строком на 3 роки

згідно з пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки перевести у покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення з покладенням на засудженого ОСОБА_3 обов`язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1