Справа № 201/7425/23
Провадження № 1-кс/201/2871/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП №5 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про відсторонення від посади ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання про відсторонення від посади строком до 12.08.2023 року ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України у кримінальному провадженні №0000909 від 06.06.2023 року.

Своє клопотання мотивують тим, що ОСОБА_4 . Розпорядженням Дніпровського міського голови № 1-18/8-рк від 18.08.2017 року призначена «на посаду директора департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради зі стром випробування 3 місяці за переведенням з посади заступника директора вищезазначеного департаменту з посадовим окладом відповідно до штатного розпису…» та наділена адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, а тому є службовою особою.

Заступник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , теж будучи службовою особою, за результатом процедури закупівлі уклала із ТОВ «АРТ-ПРОМ» (код ) в особі директора ОСОБА_9 договори №15НУШ-Ц від 06.08.2018 року, №21НУШ-СА від 06.08.2018 та №20НУШ-Ч від 07.08.2018 року щодо поставки та передачі шкільних меблів для загальноосвітніх начальних закладів Центрального, Самарського та Чечеловського районів м. Дніпра на суму 1062500,00 грн., 911250,00 грн. та 1088750,00 грн. відповідно. В подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 укладали додаткові угоди до вказаних Договорів, якими змінювали їх істотні умови.

Водночас, шкільні меблі (парта учнівська, стілець учнівський), які постачались за вказаними договорами та додатковими угодами до них, не відповідають вимогам ДСТУ ГОСТ 11015-93 «Столи учнівські. Типи і функціональні розміри», в частині можливості регулювання висоти і куту нахилу та вимогам інформаційного повідомлення МОН від 21.08.2018 року «Вимоги до шкільних меблів для Нової української школи», та у яких не передбачена можливість регулювання висоти та куту нахилу шкільних меблів (парта учнівська, стілець учнівський), тим самим ОСОБА_4 у зговорі з ОСОБА_8 здійснили розтрату чужого майна шляхом безпідставно перерахованих бюджетних коштів на рахунки постачальника ТОВ «АРТ-ПРОМ».

Дії ОСОБА_4 , що виразились у розтраті чужого майна (коштів державного бюджету), шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, кваліфікуються органом досудового слідства за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Слідчий зазначає, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами:

- висновком судово-товарознавчої експертизи, яким зафіксовано невідповідність поставлених парт за договорами поставки вимогам ДСТУ ГОСТ 11015-93 «Столи учнівські. Типи і функціональні розміри», в частині можливості регулювання висоти і куту нахилу та вимогам інформаційного повідомлення МОН від 21.08.2018;

- висновком судово-економічної експертизи, яким встановлено безпідставне перерахування грошових коштів за вищевказаними договорами поставки;

- допитами свідків, якими встановлено, що поставлені шкільні меблі столи учнівські дійсно не мають можливості регулювання висоти і куту нахилу тобто не відповідають вимогам ДСТУ ГОСТ 11015-93;

- проведеним обшуками, які проводилась за участю судово-товарознавчого експерта, та під час якого встановлено, що у поставлених шкільних меблів столи учнівські дійсно не мають можливості регулювання висоти і куту нахилу тобто не відповідають вимогам ДСТУ ГОСТ 11015-93;

- відповіддю Міністерства освіти і науки України про надання інформації від 07.04.2023 за вихідним № 1/4873-23;

- звітом Рахункової палити від 26.11.2019 № 33-1, відповідно до якого придбані меблі не відповідають вимогам ДСТУ ГОСТ 22046:2004 «Меблі для навчальних закладів. Загальні технічні вимоги», ГОСТу 11015-93 «Столи учнівські. Типи і функціональні розміри», ДСанПіН 5.5.2.008-01 та вимогам Постанови КМУ від 04.04.2018 № 237 «Деякі питання надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення якісної, сучасної та доступної загальної середньої освіти «Нова українська школа».

- та іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Обґрунтовуючи своє клопотання, слідчий послався на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення шляхом зловживання свої службовим становищем, а це дає підстави вважати, що перебування на посаді підозрюваної сприяло вчиненню кримінального правопорушення. Підозрювана, займає керівну посаду, може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

ОСОБА_4 та її захисники проти задоволення клопотання заперечували, послалися на те, що придбання шкільних парт у яких не передбачена можливість регулювання висоти та куту нахилу шкільних меблів станом на дати укладення вказаних договорів та додаткових угод заборонено не було, а парти із можливістю регулювання таких параметрів рекомендувалися МОН як альтернативні. При цьому останні мали значно вищу вартість, та у разі їх придбання відсоток забезпечення учнів відповідними меблями був би ще нижчим, в той час як навіть при придбанні шкільних парт без можливості регулювання, забезпечити 100% потреб школярів не виявилося можливим через недостатність фінансування. Відсторонення від посади ОСОБА_4 призведе до зриву підготовки навчальних закладів міста до нового навчального року, жодного впливу на свідків вона не вчиняє та не має цього на меті, а всі необхідні для слідства документи вже вилучені з місця її роботи, адже дана справа є виділеною з іншої, що розслідується вже понад рік. До того ж назва посади, від якої просять її відсторонити, не відповідає дійсній назві посади, яку ОСОБА_4 обіймає.

Слідчий суддя, вислухавши сторони та дослідивши надані докази, встановив, що у провадженні СВ ВП №5 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000909 від 06.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, яке було виділено з кримінального провадження №0000131 від 31.08.2022 року.

У цьому провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених: ч. 5 ст. 191 КК України, - а саме, у розтраті чужого майна (коштів державного бюджету), шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

ОСОБА_4 . Розпорядженням Дніпровського міського голови № 1-18/8-рк від 18.08.2017 року призначена «на посаду директора департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради зі стром випробування 3 місяці за переведенням з посади заступника директора вищезазначеного департаменту з посадовим окладом відповідно до штатного розпису…» та на теперішній час перебуває на цій посаді.

В судовому засіданні ОСОБА_4 стверджувала, що її посада має іншу назву, до якої також входить словосполучення «Заступник міського Голови», однак документальних підтверджень цьому факту в розпорядження слідчого судді не надано.

Надаючи оцінку поясненням сторін та дослідженим доказам, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Частиною 5 ст. 65-1 ЗУ «Про запобігання корупції» встановлено, що особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Під час розгляду клопотання суд враховує, зокрема, достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення (п. 2 ч. 2 ст. 157 КПК України). Достатність доказів або наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, про що неодноразово наголошувалось в тому числі в практиці Європейського суду з прав людини.

Так, згідно із ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, у справі Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі Мюррей проти Сполученого Королівства № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування .

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі Нечипорук і Йонкало проти України зазначено, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Таким чином, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження дає підстави вважати, що деякі ознаки кримінального правопорушення у даному випадку можуть мати місце, та підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання обґрунтована підозра.

Доходячи до такого висновку, слідчий суддя наголошує, що на даній стадії досудового розслідування він не оцінює докази з точки зору їх допустимості, належності та достатності, а лише оцінює їх в контексті обґрунтованості клопотання в розрізі положень ч.2 ст.155 та ч.2 ст. 157 КПК України.

При цьому, як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, орган досудового розслідування пов`язують факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 саме у зв`язку з виконанням нею службових обов`язків.

Разом із тим, виходячи із системного аналізу положень норм КПК України вбачається, що відсторонення від посади осіб, яким оголошено про підозру, не є безумовним, а відтак обґрунтованість підозри не може бути єдиною підставою, яка визначає необхідність застосування такого заходу.

Крім того, положення ч. 5 ст. 17 КПК України визначають, що поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Згідно із ч. 1 ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

При цьому, процесуальний зміст та форма клопотання слідчого про відсторонення має відповідати вимогам ч. 2 ст. 155 КПК України.

Одна з обов`язкових вимог, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 155 КПК України полягає у необхідності зазначення слідчим у клопотанні обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

Отже законодавець чітко визначив, що у разі відсутності підстав вважати, що перебування особи на конкретній посаді призведе до згаданих наслідків, слідчий суддя не вправі застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади, оскільки обмеження прав особи не буде вважатися таким, що здійснено у відповідності до КПК України.

При вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) правову підставу для відсторонення від посади; 2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Відповідно до пункту 3 розділу 2.4 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження ВССУ від 07.02.2014, підставами для відмови в задоволенні клопотання про відсторонення підозрюваної особи від займаної посади є, здебільшого недостатність підстав для відсторонення підозрюваної особи від займаної посади, а також недоведеність існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочину такого ступеня тяжкості, за умови вчинення якого може бути здійснено відсторонення від посади, а також недоведеність того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні прокурора.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, а тому будь-які обмеження щодо реалізації цього права, у тому числі і відсторонення особи від посади під час кримінального провадження, повинно здійснюватися виключно з підстав та у порядку, передбаченому КПК України.

Так, з матеріалів долучених до клопотання вбачається, що слідчим не доведено належних та допустимих доказів, які давали б підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуваючи на займаній посаді, матиме можливість, як особисто, так і шляхом надання вказівки підлеглим змінити/знищити або підробити документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, може незаконними засобами впливати на підлеглих йому працівників, здійснювати вплив на свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не встановлено наявності таких обставин і в судовому засіданні, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 зазначений в клопотанні спосіб його вчинення та обсяги доказового матеріалу у даному кримінальному провадженні.

Також, доводи слідчого на підтвердження ризиків впливу на підлеглих та знищення, зміни або підробки документів, які можуть мати значення для досудового розслідування, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - містять лише припущення, оскільки не ґрунтуються на будь-яких доказах, в клопотанні не вказано на наявність конкретних дій з боку підозрюваної, направлених на таке протиправне перешкоджання кримінальному провадженню, тому слідчий суддя критично ставиться до таких аргументів слідчого стосовно існування вказаних ризиків, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що за час проведення досудового розслідування з боку підозрюваної приймалися будь-які дії, які б вказували на наявність цих ризиків. До того ж дане кримінальне провадження виділено з іншого, яке розслідується майже рік, та під час якого усі необхідні документи вже були вилучені, на цей час дані документи враховані при проведені експертних досліджень.

Отже, будь-яких доказів на користь існування зазначених в клопотанні ризиків, стороною обвинувачення надано не було, тим більше, що у сторони обвинувачення в матеріалах кримінального провадження є копії тих документів, про можливе внесення змін до яких зазначає слідчий.

Сторона захисту навпаки довела, що відсторонення підозрюваної від посади може негативно вплинути на роботу установи у якій вона працює.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В розумінні вищевикладеної правової норми слідчим не доведено правових підстав для відсторонення особи від посади, зокрема слідчим не доведено, що без відсторонення підозрюваного від займаної посади неможливо забезпечити швидке, повне та неупереджене досудове розслідування, і такі потреби досудового розслідування виправдовують обмеження гарантованого ст. 43 Конституції України права на працю підозрюваної.

Таким чином, оскільки слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні, а також не доведено, що відсторонення ОСОБА_4 від займаної посади є необхідним для належного забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання на даний час задоволенню не підлягає.

Самостійною підставою для відмови в задоволенні клопотання про відсторонення від посади є неправильне зазначення слідчим посади, яку на теперішній час займає ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 154-156, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про відсторонення підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народилась у Херсонській області, Верхньорогачинський район, смт. Верхній Рогачик, громадянку України, проживаючою за адресою АДРЕСА_1 , від посади директора департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000909 від 06.06.2023, тобто до 12 серпня 2023 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів із моменту проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1