печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням в порядку ст.ст. 170, 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.09.2022 у справі №757/24613/22-к, на майно, зокрема, автомобіль Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в кримінальному провадженні № 0000336 від 28.04.2022.

В обґрунтування доводів клопотання зазначив, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Наголошував на тому, що ОСОБА_4 на даний момент є чинним військовослужбовцем, проходить службу у м. Києві, а відтак йому необхідний автомобіль для користування та переміщення в межах м. Києва для виконання завдань пов`язаних із військовою службою.

В судове засідання адвокат не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 18.05.2023 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги викладені в клопотанні підтримав в повному обсязі.

У судове засідання слідчий не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду повідомлявся належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду провадження повідомлялися належним чином про причини неявки не повідомили, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їхньої участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, надходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ГСУ НП України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 28.04.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000336, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1,2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

В ухвалі слідчого судді Печерського районного суду від 14.09.2022 зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб до складу якої увійшли ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , за попередньою змовою між собою, маючи на меті незаконно заволодіти грошовими коштами громадян України, представляючись працівниками благодійної організації «БФ Гаряча лінія життя», здійснюють злочинну діяльність на території України. Так, вище вказані особи, під приводом збору коштів на закупівлю тактичного одягу, спорядження (бронежилети, каски) військовим Збройних Сил України, отримують благодійну допомогу від громадян України, яку використовують у власних потребах.

Постановою слідчого від 12.09.2022 речі вказані в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду від 14.09.2022 у справі № 757/24613/22-к, речі, зокрема, автомобіль Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000336 від 28.04.2022.

13.09.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.09.2022 клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ задоволено, накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , зокрема вищевказаний автомобіль, який на праві власності належить останньому.

Згідно положень ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на положення п. 1 ч.ч 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя на даній стадії провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Арешт майна допускається з метою: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя звертає увагу, що ОСОБА_4 є підозрюваним в рамках кримінального провадження № 0000336 від 28.04.2022 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 1,2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України. Разом з тим, санкція ч. 4 ст. 190 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Крім того, слідчий суддя не бере до уваги аргументи адвоката з приводу проходження ОСОБА_4 військової служби та необхідності використання арештованого автомобіля з метою виконання завдань пов`язаних з військовою службою, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вищевказаного адвокатом не надано.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, надходить до висновку, що в клопотанні та доданих до нього матеріалах не було доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба та, що арешт накладено необґрунтовано.

Доводи, викладені в клопотанні про скасування арешту не містять, і слідчим суддею при його розгляді, не встановлено належних та допустимих доказів для протилежного висновку.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1