Справа № 195/257/20
У Х В А Л А

25 серпня 2023 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Марганець, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000400 від 30.10.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2023 року в провадження Марганецького міського суду Дніпропетровської області надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі зміненого обвинувального акту по ч.3 ст. 135 КК України, вважаючи, що під час досудового розслідування, а також при його складанні під час зміни обвинувачення, дотримані всі вимоги КПК України, підстави для повернення обвинувального акту прокурору чи закриття кримінального провадження, відсутні.

Потерпілі та їх представник в судовому засіданні підтримали думку прокурора, просили призначити судовий розгляд.

Обвинувачений та його захисник не заперечувала проти призначення судового розгляду, однак просили призначити судовий розгляд обвинувального акту саме по ч.1 ст.135 КК України. Під час судового розгляду викликати та допитати у судовому засіданні експертів КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичних експертиз» ДОР, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ..

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п.3 ч.3ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно положень ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього додатки, суд вважає, що прокурором при складанні обвинувального акту, були допущені порушення вимог ст.291 КПК України, виходячи з наступного.

Так, згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25 липня 2022 року, обвинувальний вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України - скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції. При скасуванні вироку суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції послався на вимоги п.10 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті порушення особою правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту, правил водіння або експлуатації машини і наступне залишення потерпілого від такого злочину без допомоги, що слід кваліфікувати за наявності до того підстав за сукупністю злочинів, передбачених відповідними частинами статей 286 чи 415 КК України та відповідною частиною ст. 135 КК України.

Однак, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, прокурором не зазначено в обвинувальному акті наявність формулювання обвинувачення по ст. 289 чи 415 КК України.

Під час нового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції не має можливості усунути зазначені в ухвалі порушення вимог процесуального закону, які стали підставою для скасування вироку суду, а саме неуповноважений на внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення правопорушень, передбачених ст. 289 чи 415 КК України, на проведення досудового розслідування у передбачений процесуальним Законом спосіб, оголошення підозри чи висунення обвинувачення, перевірки законності прийнятих рішень, щодо закриття кримінального провадження, даними повноваженнями наділений саме прокурор, який здійснює процесуальне керівництво під час досудового розслідування, зокрема і слідчий суддя. Тобто суд, під час нового судового розгляду не має можливості усунути недоліки вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, для врахування вимоги п.10 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року, відповідно до якого, дії особи слід кваліфікувати за сукупністю злочинів, передбачених відповідними частинами статей 286 чи 415 КК України та відповідною частиною ст. 135 КК України.

Вказане порушення в подальшому є перешкодою для ухвалення будь-якого судового рішення, та може послугувати підставою для скасування вироку суду.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Всупереч вказаній нормі кримінального процесуального Закону, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 не містить формулювання обвинувачення по ст. 286 чи 415 КК України, яке має бути йому інкриміноване і від якого він буде захищатись в суді, тому обвинувальний акт слід доповнити формулюванням обвинувачення, врахувавши в обвинувальному акті вимоги вказані в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 25.07.2022 року.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення. Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п.(а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст.91 КПК України, які підлягають доказуванню, нелогічного та неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження, про що також констатується і в рішеннях Європейського суду з прав людини «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82 (п. 79).

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, що встановлено ухвалою суду апеляційної інстанції, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту, а тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, не відповідають міжнародним правовим актам, а також національному кримінальному процесуальному Закону України.

За наслідками підготовчого судового засідання, суд приходить до висновку про те, що на підставі вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.314 ч.3 п.3, 369, 370-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000400 від 30.10.2019 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України, повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1