УХВАЛА

22 травня 2023 року

м. Київ

справа № 686/4302/15

провадження № 51-2823 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника цивільного відповідача ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 7 лютого 2023 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

У касаційній скарзі представник цивільного відповідача ОСОБА_4 порушив питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він уповноважений лише перевіряти правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Так, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 425 КПК цивільний відповідач або його представник має право подати касаційну скаргу у частині, що стосується вирішення цивільного позову. Однак, вказаних вимог закону представником цивільного відповідача не дотримано.

Зміст касаційної скарги ОСОБА_4 зводиться до заперечень правильності встановлення місцевим судом фактичних обставин справи, неповноти судового розгляду та незгоди з наданою судами першої та апеляційної інстанцій оцінкою доказів, яким представник дає власну оцінку. Таким чином, скаржник у касаційній скарзі посилається на порушення, передбачені статтями 410 та 411 КПК, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, ОСОБА_4 належного обґрунтування зазначеним доводам не наводить, а також не конкретизує, яким чином ці порушення, з огляду на положення ст. 412 КПК, вплинули на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції, та були б безумовною підставою для скасування зазначених судових рішень.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши представнику цивільного відповідача ОСОБА_4 строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу представника цивільного відповідача ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3