МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/415/23
Провадження № 1-кп/945/431/23
ВИРОК

Іменем України

16 травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження №0000004, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ашхабад Туркменістана, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення ОСОБА_4 визнаного судом доведеним.

Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 всупереч вимогам ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», будучи на профілактичному обліку у відділенні поліції № 5 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області в категорії «кривдник», безпричинно, умисно, систематично, вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , з якою він проживає в одному помешканні, за адресою: АДРЕСА_3 , що призвело до психологічних страждань останньої, за що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП.

Так, постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 15.11.2022 року (у справі №945/959/22) ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме за фактом вчинення 28.09.2022 року о 21 годині 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 , домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_6 та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 гривень.

Крім того, постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.12.2022 року (у справі №945/1327/22) ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме за фактом вчинення 27.11.2022 року о 18 годині 58 хвилин, за адресою: АДРЕСА_3 , домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_6 та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 гривень.

Крім того, постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07.12.2022 року (у справі №945/1335/22) ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме за фактом вчинення 01.12.2022 року о 15 годині 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 , домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_6 та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 гривень.

Не зважаючи на вказане, 01.01.2023 року близько 18:20 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного мешкання зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своїй матері, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, усвідомлюючи свою фізичну перевагу над особою похилого віку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин та систематичного перебування у стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно ОСОБА_6 дії психологічного насильства, що проявилися у словесних образах її нецензурною лайкою, які принижують честь і гідність потерпілої, погрожуванні фізичною розправою, завдавши ОСОБА_6 своїми діями психологічних страждань, викликав емоційну невпевненість, погіршення якості життя, втому та негативні переживання, чим вчинив домашнє насильство.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Позиція потерпілої ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті. При цьому, просила суд ОСОБА_4 не карати суворо та не призначати йому покарання, адже вона пробачила останньому. Також вказала, що діями ОСОБА_4 матеріальна шкода не заподіяна та цивільний позов не заявлено. Щодо затвердження між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості потерпіла не заперечує.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ст.126-1 КК України, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

У даному кримінальному провадженні 06.03.2023 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності його захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст.468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ст.126-1 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережено визнати вину в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_4 за ст.126-1 КК України - у виді трьох років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 . вiд відбуття покарання, встановивши йому покарання у вигляді одного року іспитового строку, із покладенням виконання обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгоджених виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 також просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.126-1 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, однак, в силу вимог ч.4 ст.469 КПК України, вказане передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття, а також обтяжуючу обставину, а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, неодружений, офіційно не працевлаштований, також те, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.126-1 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.

За вчинений злочин обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 375, 468, 469, 472 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 06.03.2023 року, укладену у кримінальному провадженні №0000004 від 02.01.2023 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 .

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

16.05.2023