КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №644/6030/21
Провадження № 1-кп/552/110/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023 року Київський районний суд м. Полтава складі колегії суддів :

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

секретаря ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000060 від 04.04.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Київського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор в порядку ст. 331 КПК України заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені в п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, не зменшилися та продовжують існувати.

Обвинувачений не заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного та не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Колегія суддів, заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, вважає, що обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, виходячи з наступного.

Дійсно, згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також і мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст.178КПК України,при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу враховується втому числі: тяжкість покарання,що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців, постійного місця роботи, навчання; репутацію, його майновий стан; наявність судимостей; повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити в тому числі виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України.

Тобто, оскільки, обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні строку його дії, а також прокурор у своєму клопотанні, не змінилися, суд вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченимп.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, так як він, хоча раніше не судимий, розлучений та неповнолітню дитину, не був працевлаштований, має постійне місце проживання, але обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який може бути призначено покарання від 10 до 15 років позбавлення волі, або довічним позбавленням волі, не працює, тому може переховуватися від суду, впливати на свідків, які можуть підлягати допиту в судовому засіданні, новим складом суду, чим може перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

При розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_6 , та встановлена наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зменшення ризиків або про те, що вони зникли, що раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовження строку його дії, стороною захисту не наведено.

Крім цього, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, дитини, тривалий період перебування під вартою, самі по собі не є підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а тому, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 , слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

В судовому засіданні ОСОБА_6 заявив клопотання про етапування його до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» у зв`язку з тим, що він бажає бути присутнім в залі судового засідання під час дослідження письмових доказів в суді та бажає ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.

В судовому засіданні захисник та прокурор не заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про ектапування до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Відповідно ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження.

Отже, для розгляду кримінального провадження, з дотриманням вимог КПК України щодо прав обвинуваченого, ОСОБА_6 необхідно етапу вати до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» для розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 331, 372, 615 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 03.08.2023 року включно.

Копію ухвали надіслати для виконання до Державної Установи «Харківський слідчий ізолятор».

Етапувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час розгляду кримінального провадження № 0000060 від 04.04.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115 КК України до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Виконання доручити Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» та Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Про результати виконання повідомити суд.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3