Справа № 592/7570/23
Провадження № 1-кп/592/432/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0000256, відомості за яким 25.01.2023 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пушкарівка Сумського р-ну Сумської обл. , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який офіційно працевлаштований та працює на посаді провідного інспектора відділу управління об`єктами державної власності та капітального будівництва управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Сумській області, розлученого, який має на утриманні неповнолітню дитину: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має вищу технічну, вищу юридичну освіту, українця, громадянина України, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_6 ,

законної представниці малолітнього потерплого ОСОБА_7 : ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

25.01.2023 року близько 17 години 45 хвилин ОСОБА_9 керував у м. Суми технічно справним автомобілем Nissan Tiida, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по проїзній частині по вул. Ковпака у напрямку пр-ту Перемоги. Рухаючись у вказаному напрямку, перебуваючи неподалік від буд. 14 по вул. Ковпака у м. Суми, ОСОБА_3 знехтував безпекою дорожнього руху, проявив неуважність та, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким почав знижувати швидкість попутний для нього автомобіль, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості або ж зупинки автомобіля для того, щоб дати дорогу пішоходам, у результаті чого допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля Nissan Tiida. Внаслідок дорожньо-транспортної події малолітньому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому нижньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 194 від 02.05.2023 року, не були небезпечними для життя, спричинили тривалий розлад здоров`я та за цими ознаками відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Відповідно до зібраних у кримінальному провадженні доказів та висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/119-23/6353-ІТ від 24.05.2023 року, у даній дорожній ситуації, керуючи автомобілем Nissan Tiida, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, введених у дію з 01.01.2002 року, що передбачені пунктом: 18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись в тому, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Допущені ОСОБА_3 порушення вимог п. 18.4. Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали. Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні дій, які виразились у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, передбачених п. 18.4. Правил дорожнього руху, при керуванні 25.01.2023 року автомобілем Nissan Tiida, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на вул. Ковпака у м. Суми, що призвело до наїзду керованого ним транспорту на малолітнього пішохода ОСОБА_7 та спричинення останньому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження (а. п. 1-3) .

05.06.2023 року до початку підготовчого судового засідання законна представниця малолітнього потерпілого ОСОБА_7 його рідна мати ОСОБА_8 надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, в якому вона зазначила про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває справа № 592/7570/23 за обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У відповідності до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що є необережним злочином середньої тяжкості, раніше злочинів він не вчиняв, із нею - законною представницею потерпілої особи, сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , він повністю примирився, шкода, завдана потерпілому, відшкодована. Відповідно до положень ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. На підставі вищевикладеного, вона просила звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України (вхідний № 18547 від 05.06.2023 року) (а. п. 18) .

05.06.2023 року до початку підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання про закриття кримінального провадження та про звільнення особи від кримінальної відповідальності, в якому він зазначив про те, що у відповідності до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Так, він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що є необережним злочином середньої тяжкості, раніше злочинів він не вчиняв, із законною представницею малолітнього потерпілого ОСОБА_8 вони примирилися, шкода, завдана малолітньому потерпілому, відшкодована. П. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. На підставі вищевикладеного, він просив закрити кримінальне провадження у справі № 592/7570/23 у зв`язку зі звільненням його - ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності (вхідний № 18578 від 05.06.2023 року) (а. п. 19) .

05.06.2023 року до початку підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання про закриття кримінального провадження та про звільнення особи від кримінальної відповідальності, в якому він зазначив про те, що у відповідності до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що є необережним злочином середньої тяжкості, раніше злочинів він не вчиняв, із законною представницею малолітнього потерпілого ОСОБА_8 вони примирилися, шкода, завдана потерпілому, відшкодована. П. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. На підставі вищевикладеного, він просив закрити кримінальне провадження у справі № 592/7570/23 у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності (вхідний № 18582 від 05.06.2023 року) (а. п. 20) .

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений, захисник обвинуваченого не заперечували проти задоволення клопотання законної представниці малолітнього потерпілого про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України та про закриття кримінального провадження № 0000256 від 25.01.2023 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, законна представниця малолітнього потерпілого, захисник обвинуваченого не заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про його звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України та про закриття кримінального провадження № 0000256 від 25.01.2023 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, законна представниця малолітнього потерпілого, обвинувачений не заперечували проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України та про закриття кримінального провадження № 0000256 від 25.01.2023 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ознайомившись з клопотанням законної представниці малолітнього потерпілого, з клопотанням обвинуваченого, з клопотанням захисника обвинуваченого, вислухавши думку прокурора, вислухавши думку законної представниці малолітнього потерпілого, вислухавши думку обвинуваченого, вислухавши думук захисника обвинуваченого, дослідивши долучені до кримінального провадження прокурором документи та копії документів, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, суд дійшов наступного висновку.

Як особа обвинувачений ОСОБА_3 характеризується наступним чином: - має постійне місце проживання та постійне місце реєстрації проживання (а. п. 1, 27) ; - виключно позитивно характеризується за місцем проживання (а. п. 31) ; - має задовільний стан здоров`я (а. п. 32, 33) ; - раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався (а. п. 1, 34) ; - необережне кримінальне правопорушення вчинив не у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а. п. 35, 36) .

Суд першої інстанції - районний у місті суд, який має право постановити ухвалу про закриття кримінального провадження.

Кожен має право, щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього в найкоротший строк було закрите.

У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та КПК України випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України.

Особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Із змісту абз. 2 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року вбачається, що Верховний Суд України рекомендував судам якомога ширше використовувати інститут примирення потерпілого з підсудним (яке може мати місце як на стадії попереднього розгляду справи суддею, так і в судовому засіданні, але до закінчення судового слідства) .

Із змісту п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23.12.2005 року вбачається, що умовою звільнення особи (підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК України) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувалася та раніше судимий не був, вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке відноситься до нетяжких злочинів, примирився з потерпілим ОСОБА_10 , враховуючи те, що звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюється виключно судом, беручи до уваги те, що за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, зважаючи на те, що ст. 46 КК України передбачає імперативне та безумовне звільнення від кримінальної відповідальності, відтак суд дійшов висновку про доцільність, можливість та необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням з потерпілим ОСОБА_10 на підставі ст. 46 КК України та про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України (а. п. 6, 43) .

Цивільний позов у кримінальному провадженні представницею малолітнього потерпілого ОСОБА_7 його рідною матір`ю ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, ані під час досудового розслідування, ані до початку судового розгляду пред`явлений не був (а. п. 3) .

Крім того, суд вважає взяти до уваги наступне.

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

При постановлені даної ухвали судом були враховані правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року у № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20, із змісту якої вбачається, що ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду. Нормами КПК України встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України) . Оскільки ст. 126 КПК України визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу) , вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат (https://reyestr.court.gov.ua/Review/89929198, https://reyestr.court.gov.ua/Review/89977787) .

При постановленні даної ухвали суд врахував правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року у справі № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21, згідно якій у відповідності ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою. Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона. Отже, закриття кримінального провадження щодо особи за нереабілітуючих підстав і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз. Згідно постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року КПК України не обмежує процесуальної форми вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Кримінальним процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, які полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції необхідно виходити з такого: висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного кримінального суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного кримінального суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного кримінального суду. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 756/5803/17-к, провадження № 51-7432км18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100109239) .

При постановленні даної ухвали суд врахував правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду від 07.10.2021 року у справі № 584/800/20, провадження № 51-1800км21, згідно якій закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим, не є реабілітуючою обставиною, відтак підстави для компенсації процесуальних витрат за рахунок держави у даному конкретному випадку відсутні. При цьому суд послався на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 року у справі № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20, відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватись не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали. Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою. Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона. Отже, закриття кримінального провадження щодо особи з нереабілітуючих підстав і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100214747) .

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експертів, пов`язані з проведенням судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/119-23/1470-ІТ від 25.01.2023 року в розмірі 1132,68 грн. , пов`язані з проведенням судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/119-23/1467-ІТ від 24.02.2023 року в розмірі 1887,8 грн. , пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/119-23/6353-ІТ від 24.05.2023 року в розмірі 2390,00 грн. , слід відшкодувати на користь держави за рахунок ОСОБА_3 (а. п. 3, 40-42) .

Крім того, суд бере до уваги наступне.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.01.2023 року у справі № 592/1163/23, провадження № 1-кс/592/587/23 клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000256 від 25.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, було задоволено. Було ухвалено накласти арешт на вилучене майно, а саме: на автомобіль Nissan Tiida, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 28.02.2020 року, власником автомобіля є ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . Виконання ухвали було постановлено покласти на слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 . Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення. Ухвала набрала законної сили 07.02.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108682239) (а. п. 6, 7, 47, 50) .

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.03.2023 року у справі № 592/2671/23, провадження № 1-кс/592/1145/23 клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна було задоволено частково. Було ухвалено скасувати арешт, накладний ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.01.2023 року на автомобіль Nissan Tiida, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 28.02.2020 року, власником якого є ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Було ухвалено повернути власнику ОСОБА_3 на відповідальне зберігання автомобіль Nissan Tiida, реєстраційний номер НОМЕР_2 , для користування, заборонивши йому відчужувати та розпоряджатися цим майном. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає. Ухвала набрала законної сили 02.03.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109301608) (а. п. 44, 51, 60, 61) .

Отже, суд дійшов висновку про те, що слід скасувати заборону відчуження та розпорядження автомобілем Nissan Tiida, реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 28.02.2020 року ТСЦ 5946, власником якого є ОСОБА_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , накладену ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.03.2023 року у справі № 592/2671/23, провадження № 1-кс/592/1145/23, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 4 ст. 174 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 28, 55-58, 284-286, 314 КПК України; ст. ст. 12, 44, 46, 286 КК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання законної представниці малолітнього потерпілого ОСОБА_7 його рідної матері ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з її примиренням з ним та про закриття кримінального провадження задовольнити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням з законною представницею малолітнього потерпілого ОСОБА_7 його рідною матір`ю ОСОБА_8 та про закриття кримінального провадження задовольнити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 про звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням з законною представницею малолітнього потерпілого ОСОБА_7 його рідною матір`ю ОСОБА_8 та про закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням з законною представницею малолітнього потерпілого ОСОБА_7 його рідною матір`ю ОСОБА_8 на підставі ст. 46 КК України.

Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експертів, пов`язані з проведенням судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/119-23/1470-ІТ від 25.01.2023 року в розмірі 1132,68 грн. , пов`язані з проведенням судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/119-23/1467-ІТ від 24.02.2023 року в розмірі 1887,8 грн. , пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/119-23/6353-ІТ від 24.05.2023 року в розмірі 2390,00 грн. , відшкодувати на користь держави за рахунок ОСОБА_3 .

Скасувати заборону відчуження та розпорядження автомобілем Nissan Tiida, реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 28.02.2020 року ТСЦ 5946, власником якого є ОСОБА_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , накладену ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.03.2023 року у справі № 592/2671/23, провадження № 1-кс/592/1145/23.

Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через суд, який ухвалив судове рішення, - Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Головуючий: ОСОБА_1