ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 295/6150/22 Номер провадження 11-кп/814/1192/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників адвокатів ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційними скаргами з доповненнями захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , у інтересах засудженого ОСОБА_9 , на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 26 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою повернуто заяву з усіма доданими до неї матеріалами про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Харківського обласного суду від 14 червня 2001 року, подану захисником ОСОБА_10 та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Вінниця, проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , засудженим

14 червня 2001 року Харківським обласним судом з урахування змін, внесених 25 грудня 2001 року Верховним Судом України, за п.п. «а», «і», «ж», «з» ст.93, ч.1 ст.222, ст.208 КК України 1960 року, ч.2 ст.190, ч.1 ст.358 КК України, ст.42 КК України 1960 року до покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Постановлене рішення місцевий суд мотивував тим, що засуджений і його захисник звернулись із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами з пропуском строку, передбаченого ч.1 ст.461 КПК України, й не порушують питання про його поновлення.

В апеляційних скаргах з доповненнями захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , у інтересах засудженого ОСОБА_9 , просять скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 26 вересня 2022 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивують тим, що суд першої інстанції постановив судове рішення, яке не передбачене КПК України, та не врахував те, що: в заяві засудженого та його захисника вказуються обставини невинуватості ОСОБА_9 , а тому в такому випадку відповідно до ч.4 ст.461 КПК України перегляд вироку за нововиявленими обставинами строками не обмежено; провадження за заявою засудженого та його захисника вже було відкрито Богунським районним судом м. Житомир і затим Верховним Судом направлено справу саме для її розгляду до Октябрського районного суду м. Полтава.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку засудженого та його захисників на підтримку апеляційних скарг з доповненнями, заперечення прокурора проти апеляційних скарг з доповненнями, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційних скарг з доповненнями і дійшла висновку про те, що вони не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 14 червня 2001 року Харківським обласним судом ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено за п.п. «а», «й», «і», «ж», «з» ст.93, ч.2 ст.143,, ч.1 ст.194, ч.1 ст.222, ст.с.208, 42 КК України 1960 року до остаточного покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке його власністю.

25 грудня 2001 року Верховним Судом України вирок Харківського обласного суду від 14 червня 2001 року: змінено й виключено з обвинувачення ОСОБА_9 кваліфікуючу ознаку, передбачену п. «й» ст.93 КК України 1960 року - вчинення умисного вбивства на замовлення; приведено у відповідність з КК України 2001 року й перекваліфіковано дії ОСОБА_9 : із ч.2 ст.143 КК України 1960 року на ч.2 ст.190 КК України 2001 року та призначено йому за цим законом покарання - 3 роки позбавлення волі, з ч.1 ст.194 КК України 1960 року на ч.1 ст.358 КК України 2001 року й призначено йому покарання за цим законом - 2 роки обмеження волі. На підставі ст.42 КК України 1960 року, за сукупністю злочинів, передбачених п.п. «а», «і», «ж», «з» ст.93, ч.1 ст.222, ст.208 КК України 1960 року, ч.2 ст.190, ч.1 ст.358 КК України 2001 року призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

05 липня 2022 року засуджений і його захисник подали заяву про перегляд названого вище вироку за нововиявленими обставинами.

Повертаючи заяву сторони захисту, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_9 і його захисник подали її з пропуском строку, передбаченого ч.1 ст.461 КПК України, й не порушують питання про поновлення цього строку.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Суд апеляційної інстанції насамперед наголошує, що за змістом ст.91, 459, п.п.4, 5 ст.462 КПК України перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень, що набрали законної сили, є екстраординарною процедурою. Ця процедура призначена для виняткових випадків, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які:

1) існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі і не могли бути відомі суду та особі, яка вимагає такого перегляду;

2) перебувають в органічному зв`язку з предметом доказування в кримінальному провадженні, тобто можуть мати значення для оцінки обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) мають істотне значення, тобто самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами можуть свідчити про неправильність вироку чи ухвали, про перегляд якої йдеться.

Перегляд за нововиявленими обставинами не підлягає використанню як прихована апеляційна скарга на судове рішення, що набрало законної сили, тобто, для повторного розгляду справи й отримання нової оцінки її обставин, а тому лише можливість існування двох точок зору на обставини справи не є підставою для перегляду справи в екстраординарному порядку.

При цьому, в контексті наведеного вище предметом оцінки є саме обставини, а не їх інтерпретація сторонами провадження.

Так, стадія перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами має свої особливості та спеціальні завдання, якими є перевірка законності та обґрунтованості судового рішення, яке набрало законної сили, а не розгляд обвинувачення по суті, що ґрунтується на загально-правовому принципі остаточності судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст.461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Частиною 4 ст.461 КПК України передбачено, що за наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами строками не обмежено.

Як убачається зі змісту заяви, засуджений і його захисник, як на підставу для перегляду вироку Харківського обласного суду від 14 червня 2001 року за нововиявленими обставинами, посилались на надання судом першої інстанції помилкової оцінки доказам у матеріалах справи, істотне порушення вимог КПК України та їх доводи зводились до незгоди із фактичними обставинами кримінальної справи, які були предметом перевірки двох судових інстанцій (зокрема, найвищої - Верховного Суду України) та не є тотожними тим, що визначені в ч.4 ст.461 КПК України. При цьому, стороною захисту не наведено нових обставин, які би вважались такими, що підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення. Натомість, про обставини, які ОСОБА_9 і його захисник у заяві вважають нововиявленими, сторона захисту могла дізнатись та вони були їй відомі під час розгляду кримінальної справи Харківським обласним судом і Верховним Судом України в 2001 році.

Таким чином, строк звернення із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами повинен обчислюватись за правилами ч.1 ст. 461 КПК України, тобто з трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналась або могла дізнатись про зазначенні в заяві обставини. Проте, оскільки засуджений і його захисник подали заяву після закінчення встановленого кримінальним процесуальним законом строку (через 21 рік з дня обізнаності із наведеними в заяві обставинами) та не порушували питання про його поновлення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до вимог ч.3 ст.464 КПК України, їх заява підлягає поверненню.

Водночас слід зазначити, що положеннями ч.1 ст.461 КПК України встановлено проміжок часу, впродовж якого учасники процесу мають право звернутися до відповідного суду, який перший припустився помилки через незнання певних обставин, із заявою про перегляд судового рішення, тобто, вчинити процесуальну дію для здійснення свого права.

Така норма введена законодавцем для обмеження строку, протягом якого в особи є можливість подати заяву, задля досягнення стабільності судових рішень та з метою дотримання принципу юридичної визначеності, що є складовою верховенства права.

У той же час, ч.ч.2-4 ст.461 КПК України врегульовано строк перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме встановлено проміжок часу, впродовж якого гарантовано право на виправлення судової помилки, якщо учасник процесу звернеться до суду до закінчення строків, закріплених у ч.1 ст. 461 КПК України.

Ототожнення апелянтами правил, що закріплені в ч.ч.1, 4 ст.461 КПК України, є їх власним тлумаченням норм процесуального закону, а тому доводи сторони захисту в цій частині є безпідставними.

Аналогічний підхід застосовано Касаційним кримінальним судом Верховного Суду в ухвалі від 26 квітня 2023 року (справа № 1-13/10, провадження № 51 - 3773зно20).

Неспроможні й твердження захисників про те, що місцевий суд постановив судове рішення, яке не передбачене КПК України.

На підставі ч.2 ст.464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам ст.462 КПК України й «вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами».

Законодавець використав у цій нормі саме формулювання «суддя … вирішує питання про відкриття … провадження …», а не «суддя … відкриває … провадження …». Перше формулювання, на відміну від другого, не означає, що за результатами вирішення відповідного питання має бути ухвалене лише рішення про відкриття провадження. Надавши судді повноваження «вирішувати питання», закон тим самим надав судді повноваження оцінювати, чи є підстави для відкриття провадження й, таким чином, повноваження вирішувати, чи відкрити провадження, або ж відмовити у його відкритті/повернути заяву.

Саме в такому значенні формулювання «вирішує питання про» використовується в багатьох положеннях КПК: ст.12 - «кожен, кого затримано …, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання»; ст.34 - «питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів»; ст.90 - «рішення національного суду або міжнародної судової установи… має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів»; ст.174 - «суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна»; ст.182 - «… суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу …»; ст. 429 - «… після усунення недоліків касаційної скарги чи закінчення строку, встановленого для усунення недоліків касаційної скарги, суд касаційної інстанції вирішує питання про відкриття касаційного провадження».

У всіх наведених вище нормах слова «питання про …» указують лише на предмет, якого стосується питання, та не обмежують компетенцію суду одним єдиним можливим рішенням.

Відповідно до ч.3 ст.464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст.462 КПК України, застосовуються правила ч.3 ст.429 КПК України, тобто, така заява повертається, якщо вона подана після закінчення строку відповідного перегляду й особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Отже, вирішення судом питання про відкриття провадження означає, що питання стосується того, чи є підстави для відкриття провадження. Тому, таке формулювання дає судді повноваження як відкрити, так і, зокрема, повернути заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за наявності визначених законом підстав, що й було обґрунтовано здійснено першою судовою інстанцією.

Також необґрунтованими є й посилання апелянтів, як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали, на те, що провадження за заявою вже було відкрито Богунським районним судом м. Житомир й затим Верховним Судом було направлено справу саме для її розгляду до Октябрського районного суду м. Полтава.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що 12 вересня 2022 року Верховний Суд у порядку ст.34 КПК України задовольнив подання Житомирського апеляційного суду та направив матеріали провадження за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Харківського обласного суду від 14 червня 2001 року для розгляду з Богунського районного суду м. Житомир до Октябрського районного суду м. Полтава.

Системне ж, логічне й телеологічне тлумачення положень ч.6 ст.34 КПК України дає підстави стверджувати про те, що суд, якому направлено провадження з іншого суду, розпочинає судове провадження з початку незалежно від стадії, на якій в іншому суді виникли обставини, передбачені ч.1 ст.34 КПК України.

У даному випадку касаційний суд вирішив виключно питання територіальної підсудності заяви сторони захисту, не досліджуючи обставин, що стосуються наявності чи відсутності підстав для її розгляду по суті та її прийнятності до такого розгляду. У свою чергу, суд першої інстанції після надходження цієї заяви згідно з приписами закону здійснив перевірку її на відповідність вимогам ст.462 КПК України, за результатом чого постановив законне й обґрунтоване судове рішення.

Більше того, якщо судове рішення про повернення заяви за своєю суттю є правильним, то навіть потенційно його постановлення після відкриття провадження у справі не свідчить про наявність таких порушень КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зазначений вище підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 28 лютого 2023 року (справа № 953/9892/21, № 51-2551км21), сформованою за схожих і релевантних обставин провадження.

Ураховуючи викладене вище, доводи апеляційних скарг з доповненнями не знайшли свого підтвердження, а тому їх слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги з доповненнями захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , у інтересах засудженого ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 26 вересня 2022 року про повернення заяви засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - у той же строк з дня вручення йому її копії.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4