ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1198/23 Справа № 202/7605/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,(в режимі відеоконференції)

розглянув у закритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0001332 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного за ч.4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 10 березня 2023 року застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 червня 2023 року включно та визначено заставу в сумі 214 720 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою стосовно ОСОБА_7 та наявністю ризиків можливого переховування від органу досудового розслідування або суду, впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення. Приймаючи рішення слідчий суддя врахував обставини зазначені в ст. 178 КПК України, тому застосував виключний запобіжний захід. Визначаючи розмір застави слідчий суддя врахував особу підозрюваного та його майновий стан.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 цілодобовий домашній арешт або зменшити заставу до 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що слідчий суддя не звернув уваги, що ОСОБА_7 не мав наміру підривати дисципліну підрозділу, і не відмовлявся від виконання наказу, оскільки не міг його виконати через відсутність бойового спорядження. При цьому, захисник вказує про не доведення ризиків. Підставою для застосування до ОСОБА_7 домашнього арешту є наявність в останнього хворої матір`ї за якою потрібен догляд, постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків. При цьому ОСОБА_7 після інкримінованого йому злочину не переховувався. Належну поведінку підозрюваного також забезпечить носіння електронного браслету. Розмір застави також є непомірним для ОСОБА_7 .

В апеляційному суді захисник та ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Висновки слідчого судді про обрання ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд вважає правильними.

Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, наданими до клопотання слідчого матеріалами підтверджується, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління ДБП, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0001332 від 27 квітня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 402 КК України

27 квітня 2023 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 402 КК України.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для обрання запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначено термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 402 КК України, яка підтверджується: допитами свідків, слідчими експерементами за участю свідків та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами. Тому, сукупність вказаних фактичних даних на даному етапі досудового розслідування надають можливість переконатись в обґрунтованості підозри до такого ступеня, за якого об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. При цьому, доводи апеляційної скарги що ОСОБА_7 не мав наміру підривати дисципліну підрозділу, і не відмовлявся від виконання наказу спростовується показами свідків. У зв`язку з чим, підозра стосовно ОСОБА_7 обґрунтована.

Апеляційний суд також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 - 5 ч.1ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватися від досудового розслідування або суду; впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний хоч і не судимий раніше, але підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти встановлення порядку несення військової служби вчиненого в умовах воєнного стану. Крім цього, ОСОБА_9 не одружений. Також апеляційний суд враховує встановлену КПК України, процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України, оскільки покази свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування. Тому вищевказані ризики є доведеними.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а в справі «Москаленко проти України», зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Слідчий суддя, оцінив всі обставини справи, у зв`язку з чим, дійшов до вірного висновку, що підстав для застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не має, так як він не зможе забезпечити запобіганню встановлених слідчим суддею ризиків, належної поведінки та проведенню слідчих дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Стосовно доводів апеляційної скарги про характеризуючі дані щодо ОСОБА_7 , то апеляційний суд вважає, що вони також не дають підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, за наявності обґрунтованої підозри та встановлених ризиків.

Істотних порушень, які б давали апеляційному суді скасувати ухвалу слідчого судді під час апеляційного перегляду не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 підозрюваного за ч.4 ст. 402 КК Українизалишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4