Провадження № 1-кп/537/263/2023
Справа № 537/2977/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0000159 від 05.05.2023 -

встановив:

На розгляді в Крюківському районному суді м. Кременчука Полтавської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000159 від 05.05.2023 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 прокурор зазначив, що у провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159 від 05 травня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч.1 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_4 у невстановленої досудовим розслідуванням особи виявив бажання придбати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якої заборонено - канабіс для власного вживання, без мети його подальшого збуту. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-23/7354-НЗПРАП від 11.05.2023 надані на дослідження суміші складаються з дозрілого насіння коноплі та речовини рослинного походження, що має ботанічні ознаки, характерні для рослини коноплі, містить психоактивний компонент коноплі- тетрагідроканнабінол, і є канабісом. Канабіс - особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено. Маса канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 5,945 г. та 4,199 г. Особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якої заборонено - канабіс, вагою 5,945 г. та 4,199 г. ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання, без мети збуту. Також, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, діючи з протиправним умислом, спрямованим на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великому розмірі, придбав у невстановленої особи особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - PVP та психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-23/7355-НЗПРАП від 26.05.2023 надані на дослідження речовини, вилучені в ході огляду помешкання за адресою: АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_4 , масою 2,864 г, 0,232 г, 0,086 г, 1,503 г, 20,543 г у своєму складі містять PVP. PVP є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено. Маса PVP в речовинах становить, 1,947 г., 0,167 г., 0,054 г., 1,052 г., 16,023 г. Надана для дослідження речовина рожевого кольору масою 2,416 г, у своєму складі містить амфетамін. Амфетамін є психотропною речовиною обіг яких обмежено. Маса амфетаміну у складі наданої на дослідження речовини становить 13,639г. Також, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, діючи з протиправним умислом, спрямованим на незаконне придбання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великому розмірі, за допомогою власного мобільного телефону Vivo IMEI НОМЕР_1 домовився із невстановленою особою про придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP в особливо великих розмірах. Відповідно до висновку експерту № СЕ-19/117-23/7437-НЗПРАП від 18.05.2023 надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить PVP. PVP віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Maca PVP становить 177,1 г. Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою починаючи з 30.05.2023 до 28.07.2023 включно. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст.307 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років із конфіскацією майна, що підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженню, які є належними, допустимими та достатніми для доведеності вини у вчиненні даного правопорушення в повному обсязі. Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Також, ОСОБА_4 , є громадянином іншої країни, не має постійного місця мешкання,міцних соціальних зв`язків не має, не працевлаштований. Також метою застосування саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, є запобігання спробам незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_4 перебуваючи на волі може вплинути на свідків з метою зміни останніми показань на свою користь. Також метою застосування саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_4 є особою працездатного віку, і в той же час ніде не працює, постійного джерела прибутку не має, а тому може продовжити свою злочинну діяльність з метою отримання засобів на прожиття. Підставою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яке кваліфікуються як особливо тяжке, за яке законом передбачене покарання у вигляді від 9 до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна, а також наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснювати дії щодо переховування від слідчого, прокурора, суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим прокурор подав клопотання про продовження тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати домашній арешт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, просив обрати щодо нього домашній арешт.

Суд, заслухавши пояснення обвинуваченого та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.05.2023 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 30.05.2023 до 28.07.2023 включно.

На даний час розгляд кримінального провадження в суді не завершено.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Гарькавий проти України», №25978/07 від 18.02.2010 зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. «с» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Отже право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Прокурором доведено, що встановлені судом ризики, а саме ризик вчиняти інше кримінальне правопорушення, переховування від суду, впливати на свідків та потерпілих на даний час не зникли та не зменшилися, що не спростовано стороною захисту.

Враховуючи, те, що санкція ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України яка інкримінується ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна, обвинувачений можуть переховуватись від суду (пункт 1 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України), оскільки останній не має постійного місця робити та проживання, відповідно і джерел доходу, не навчаються, вчинили тяжкий злочин.

Тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте подекуди таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Крім того, ризик втечі оцінюється у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками.

Медичних висновків, які б обґрунтовано давали суду підстави вважати, що за станом здоров`я обвинувачений ОСОБА_4 не може утримуватися в умовах СІЗО, сторонами не подано.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів, правильності кваліфікації дій вирішуються під час судового провадження під час розгляду справи по суті.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Під час розгляду клопотань судом вивчалася можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановлених судом ризиків. На думку суду жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе його унеможливити. Застосування домашнього арешту на даній стадії судового розгляду є недоцільним з огляду на відсутність особливої довіри до обвинувачених в підтвердження можливості дотримання ними процесуальних обов`язків. Крім того, суду не надано згоди власників житла на перебування у ньому обвинуваченого під домашнім арештом. Особисте зобов`язання як і застава, на думку суду, з урахуванням особи обвинуваченого, характеру обвинувачення, тяжкості покарання, що йому загрожує, не забезпечить їх належної поведінки. Письмових зобов`язань інших осіб про поруку за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та його доставки до суду не надходило.

З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими наявність зазначених прокурором підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ст. 177, 178, 197, 199 КПК України, оскільки менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Зважаючи на те, що завершення судового розгляду кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є неможливим, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України чи підстав для застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, мета, підстави, що стали обставиною для обрання обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою є й надалі актуальними, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи.

Відповідно до положень п.п. 4 та 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, передбаченого ст. 255 КК України, а також щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, беручи до уваги всі досліджені обставини справи, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави.

Керуючись статтями 177, 183, 314, 331, 371, 372, 376 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 26.07.2023 до 23.09.2023 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено та проголошено 26.07.2023.

Суддя ОСОБА_1