ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3648/19 Провадження № 1-кп/636/285/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000199, яке внесене 14.04.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Брянка, Луганської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, в силу ст. 89 КК України незасудженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, -

в с т а н о в и в:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації та проходячи її на посаді стрільця-помічника гранатометника мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з метою ухилитись від військової служби, 18 березня 2015 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 , та до 19 серпня 2019 року до місця служби не повернувся та наміру повертатись не має.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 3 ст. 408 КК України як самовільне залишення місце служби з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав, щиро розкаявся та, погодившись з зазначеними в обвинувальному акті обставинами вчинення злочину, пояснив, що дійсно проходив службу, а так як всі військовослужбовці під час служби вживали алкогольні напої, то він теж випивав. Безпричинно покинув військову частину та поїхав додому.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За згодою сторін, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:

- довідки ОСК ГУНП України в Харківській області від 15.05.2015, згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності: 12.06.2021 Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 81 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 44, 45 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 25.05.2004 Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 22.11.2011 Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- службової характеристики, виданої за місцем проходження служби, згідно якої ОСОБА_4 характеризується посередньо, за своїми морально-психологічними якостями не спроможний виконувати свої службові обов`язки в повному обсязі;

- довідки від 15.05.2015, виданої КЗОЗ «Великобурлуцька центральна районна лікарня», згідно якої ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває;

- характеристики, виданої за місцем мешкання Рубленською сільською радою Великобурлуцького району Харківської області від 21.05.2015, згідно якої ОСОБА_4 не проживає на території сільської ради з початку 2014 року, за період проживання вживав спиртні напої, бували суперечки з сусідами, раніше притягувався до відповідальності ОВС;

- наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 19.12.2014 про призначення військовослужбовця військової служби за призовом солдата ОСОБА_4 на посаду.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв дезертирство, тобто самовільно залишив військову частину з метою ухилитись від військової служби, в умовах особливого періоду, а саме - вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 408 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше засуджений, але судимість у встановленому законом порядку знята та погашена, за місцем служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином та дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також, достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, і вважає, що виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також, враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судових витрат та речових доказів по справі немає.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався та підстав для його обрання немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя