ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1903/23 Справа № 227/1175/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м.Кривий Ріг

07 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000195 відносно ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2023 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до 3 місяців арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2023 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк громадянина України, з середньо освітою, раніше не судимого, одруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

З оскаржуваного вироку вбачається, що згідно до обвинувального, 11.07.2022 р., близько 17:00 год., неподалік від будинку № 21 по вул. Східній в м. Білозерське Донецької області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучі у стані алкогольного сп`яніння, зустрівся зі знайомими ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, під час розмови між ними виник словесний конфлікт, який переріс в бійку.

Після бійки ОСОБА_8 зателефонував матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка повідомила про вказаний конфлікт своєму чоловіку та батьку ОСОБА_8 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , після чого обидва батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_12 разом вийшли з квартири за місцем мешкання та спрямували до будинку АДРЕСА_3 з метою покарати осіб, що засмутили їх дитину, помститися за сина, в тому числі ОСОБА_9 , який вдарив їх сина.

Діставшись місця конфлікту біля будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин розпочали сварку з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а саме ОСОБА_12 сварилася з ОСОБА_11 , в той час як ОСОБА_7 дістав ніж з сумки, який він приніс з собою з місця мешкання, який перебував при ньому. Будучі обуреним такою поведінкою останніх, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 . В якості знаряддя вчинення злочину ОСОБА_7 вирішив використати кухонний ніж, який перебував у нього в руці.

11.07.2022 р., приблизно о 18:00 год., перебуваючи неподалік від будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне заподіяння смерті ОСОБА_9 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою умисного вбивства ОСОБА_9 , тримаючи ніж у правій руці, умисно завдав потерпілому одного удару ножем в життєво важливий орган шию, одного удару у ліву вушну раковину ліворуч, одного удару у ліктьовий суглоб ліворуч, вчинивши усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не закінчивши його з причин, які не залежали від його волі, оскільки його зупинив син потерпілого ОСОБА_9 неповнолітній ОСОБА_13 , який підставив руку під ніж з метою захисту батька ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину та прямуючи за місцем свого мешкання, усвідомлюючи настання наслідків за вчинений злочин, з метою позбутися знаряддя злочину викинув ніж.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 45 від 09.08.2022 р., спричинено наступні тілесні ушкодження: різані рани лівої вушної раковини, лівої бокової поверхні шиї, області лівого ліктьового суглобу, які утворилися від дії сплощеного предмету, шляхом ковзання та стиснення, який володів ріжучими властивостями, які, згідно п.2.3.2 (а) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ №6 від 17.01.1995р., відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасних розлад здоров`я, як потребуючи для свого лікування термін понад 6, але не більше 21 доби; поверхнева рана лівої дельтоподібної ділянки, яка утворилася від дії сплощеного предмету, шляхом ковзання та стиснення, який володів ріжучими властивостями, можливо в строк, вказаний в дійсній постанові, та яка, згідно з р.2.3.2 «б» вищезазначених правил, відноситься до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_9 утворилися не менш чим від трьох травматичних дій сплощеним предметом, який володів ріжучими властивостями.

На думку органу досудового розслідування, своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Проте, суд І інстанції не погодився з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 на ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки у результаті протиправних дій ОСОБА_7 смерть потерпілого не настала, останньому було завдано умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а в ході судового розгляду справи не було встановлено наявності умислу у обвинуваченого на позбавлення життя ОСОБА_9 .

На вказаний вирок суду прокурором було подано апеляційну скаргу, в якій вона просить вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2023 рокускасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі. Вважає, що наявність умислу у ОСОБА_7 на вбивство потерпілого підтверджується тим, що він усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, оскільки неодноразово притягувався до відповідальності за хуліганство у минулому, а факт несудимості в силу ст. 89 КК України, на думку прокурора, не свідчить про втрату навичок використання ножа, можливості вступити у бійку, агресії тощо, а також прокурор вважає, що обвинувачений передбачав суспільні наслідки свого діяння та бажав їх настання, оскільки обвинувачений завдав потерпілому 3 удари ножем, з яких 2 удари у життєво важливий орган потерпілого, а саме шию, надалі у передпліччя та 1 удар в особу, яка припиняла дії обвинуваченого. Вважає, що часткове визнання вини обвинуваченим, а саме не визнання умислу на вбивство є спробою сторони захисту уникнути покарання за вчинений злочин, який не доведено до кінця за незалежних від нього обставин, оскільки потерпілого захистив син та потерпілому надано медичну допомогу.

Потерпілий ОСОБА_9 до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явився, будучиповідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи та надав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд, ухвалюючи вирок, відповідно до ст. 368 КПК України, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні в повному обсязі, на підставі ретельно з`ясованих обставинах справи, досліджених доказах, яким надана відповідна правова оцінка, та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та обґрунтовано кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_14 як в суді І інстанції, так і під час апеляційного розгляду, своєї вини у вчиненні замаху на умисне вбивство не визнає та пояснив, що не мав жодних намірів на заподіяння шкоди потерпілому, в тому числі позбавляти його життя і хотів владнати конфлікт мирним шляхом. Жалкує, що це не вдалося і потерпілий отримав тілесні ушкодження. Якщо б він дійсно мав намір вбити ОСОБА_9 , то міг би це зробити, така можливість у нього була. Ніж був використаний ним лише для захисту. Додатково пояснив, що 11.07.2022 р. він повертався з ринку додому та зустрів біля будинку дружину, яка повідомила його про те, що сина ОСОБА_15 побили та забрали гроші і попросила піти забрати його. Хто саме побив сина дружина йому не сказала. Вони вирушили до місця події і на зустріч їм йшов ОСОБА_15 з розбитим обличчям, а за ним ОСОБА_11 . Після цього вони підійшли до ОСОБА_11 і дружина запитала, чому не можна було вирішити конфлікт мирно? Осторонь стояли двоє чоловіків потерпілий ОСОБА_9 з сином. Обвинувачений звернувся до них зі словами: «Давайте розберемося мирно», а у відповідь вказані особи почали бити обвинуваченого, розбили йому голову. Потерпілий хотів вдарити обвинуваченого ногою в обличчя, на що останній відреагував словами «не підходьте» та дістав з сумочки ніж і почав розмахувати ним перед собою та повторювати, щоб до нього не наближалися. Потім обвинувачений побачив кров на обличчі у потерпілого ОСОБА_9 , злякався та пішов, викинувши ніж. Дружина та син, які залишилися на місці почали надавати потерпілому допомогу. Вдома обвинувачений перевдягнувся, оскільки футболка було порвана, а через 15 хвилин приїхали поліцейські. Обвинувачений наполягав на тому, що не завдавав цілеспрямованого удару ножем потерпілому, а лише розмахував ним перед собою. Звідки виникло поранення на руці у ОСОБА_10 обвинувачений не знає, однак зазначив, що обидва ОСОБА_16 розмахували руками в той час як обвинувачений розмахував ножем. З приводу ножа обвинувачений зазначив, що чистить ним рибу і зберігає його в сумочці. Того дня він не ходив за ним спеціально, в момент зустрічі з дружиною сумочка з ножем була при ньому.

Потерпілий ОСОБА_9 в суді І інстанції пояснив, що 11.07.2022р. він стояв разом із сином ОСОБА_10 біля під`їзду з ОСОБА_11 і розмовляли про рибну ловлю. Потерпілий не знає звідки взявся ОСОБА_17 біля них, але в подальшому він побачив, що ОСОБА_8 провокує конфлікт. Потерпілий зазначив, що алкоголь не вживав, в конфлікті участі не приймав, а просив викликати поліцію, на що йому повідомили, що вже викликали. Пендюрін ОСОБА_15 теж почав комусь телефонувати. Через деякий час до місця події прийшли батьки ОСОБА_15 разом із ним самим. Потерпілий пішов по тропці до них, що пояснити, що ОСОБА_15 провокує бійку, однак обвинувачений ОСОБА_7 , мовчки підійшовши до потерпілого, став кидатися в бійку, потім в його руках виявився ніж і він наніс потерпілому удар у шию. Все вийшло дуже швидко, після удару у потерпілого потемніло в очах та він став втрачати свідомість. Внаслідок завдання удару обвинуваченим ОСОБА_7 у сина потерпілого ОСОБА_18 був порізаний палець. Далі приїхала швидка допомога та бійці тероборони, які почали надавати потерпілому першу медичну допомогу. Обвинувачений ОСОБА_7 не надавав допомоги. Потерпілий заперечував факт завдання обвинуваченому ОСОБА_7 ударів, зазначав, що вони не були знайомі і не мали раніше ніяких конфліктів. Потерпілий знав лише дружину ОСОБА_19 , як продавця риби на ринку. Під час конфлікту між потерпілим та ОСОБА_20 , ОСОБА_8 та його мати стояли осторонь і між ними також був конфлікт, а саме мати ОСОБА_8 штовхала ОСОБА_11 , а ОСОБА_15 позаду теж намагався втрутитися в бійку.

Відповідно до вимог статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За змістом статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Що свідчить, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає наявність сукупності обставин справи, встановлених під час судового розгляду, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

На думку колегії суддів, суд І інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку пояснення свідків, які в повній мірі підтверджують провину обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що обвинувачений є його батьком. 11.07.2022р. свідку зателефонував ОСОБА_21 і запропонував вжити алкоголь. Свідок спочатку відмовився, а потім передумав та пере телефонував ОСОБА_10 та запитав куди підійти, на що ОСОБА_10 сказав підходити до будинку АДРЕСА_4 . Було біля 17:00 год., коли ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_10 , там же були ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . ОСОБА_11 почав просити гроші у ОСОБА_8 , останній відмовив в даному проханні, після чого отримав удар від ОСОБА_11 , поклав наявні у нього речі, зокрема телефон та гроші у сумі 1000,00 грн. на траву. Далі конфлікт з ОСОБА_11 продовжився, останній почав душити ОСОБА_8 , а потім відпустив. Після завершення бійки ОСОБА_8 виявив зникнення грошових коштів у сумі 1000,00 грн. та почав вимагати від присутніх, зокрема у ОСОБА_11 їх повернення, попередивши, що в іншому випадку зателефонує батькам. На що ОСОБА_11 сказав: «Дзвони» та вдарив ОСОБА_8 . Далі ОСОБА_8 зателефонував матері та повідомив про конфлікт, а саме те, що ОСОБА_11 вдарив його і що в нього зникли гроші та пішов їм назустріч.

Через деякий час він разом із батьками: обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_12 підійшли до місця події. ОСОБА_8 та його мати ОСОБА_12 пішли до ОСОБА_11 розібратися з ситуацією, а останній почав кидатися на них. В цей час ОСОБА_9 з сином стояли осторонь і обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 , однак, що там коїлось свідок не бачив, оскільки вони розбиралися з ОСОБА_11 . Свідок не бачив, що Чернишови били батька, лише чув, як батько кричав «Ай, відійди!».

В подальшому вже свідок побачив, що ОСОБА_9 лежить не землі із слідами крові, присутні викликали швидку, свідок зняв кофту, щоб закрити рану потерпілому. В подальшому свідкові стало зле і він пішов додому. Коли свідок прийшов додому, батько вже був вдома в пригніченому стані, на ньому була розірвана футболка та на голові була кров. В подальшому приїхали військові та його затримали.

Зазначив, що вся компанія: ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та сам свідок ОСОБА_8 перебували у стані алкогольного сп`яніння. Батьки свідка були тверезі. З приводу ножа, свідок пояснив, що це невеликий ніж, яким батько зазвичай чистить рибу. Внаслідок бійки з ОСОБА_11 свідок отримав наступні тілесні ушкодження: синець під оком та розбита губа. ОСОБА_9 та його син ОСОБА_10 свідка не били.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що 11.07.2022р. їй зателефонував син ОСОБА_8 та сказав, що у нього зникло 1000,00 грн. Свідок повідомила свого чоловіка обвинуваченого ОСОБА_7 і вони пішли до місця, яке повідомив син, з метою забрати його і щоб йому не зробили гірше, оскільки злякалися на за нього. Коли прибули на місце, свідок побачила сина в крові і біля нього потерпілого ОСОБА_9 , його сина ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_11 відразу почав кидатися на свідка, а Чернишови почали бити обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема свідок бачила, як ОСОБА_9 вдарив обвинуваченого по голові, а ОСОБА_10 вдарив в область грудної клітини. Також обвинуваченому вони розірвали футболку.

В ході конфліктна свідок ОСОБА_12 , її син ОСОБА_8 та ОСОБА_11 стояли осторонь, останній лаявся нецензурною лайкою в бік свідка, а Чернишови нападали на обвинуваченого ОСОБА_7 , а останній кричав «Не підходьте до мене». На переконання свідка вся компанія неадекватно поводилася. Свідок намагалася поговорити з ОСОБА_11 , сказавши: « ОСОБА_22 можна було розібратися, коли протверезієте?», на що останній знову почав лаятися. Її син став між свідком та ОСОБА_11 і останній знову вдарив ОСОБА_8 . В подальшому свідок побачила, що потерпілий ОСОБА_9 лежить на траві із слідами крові та почала викликати швидку. ОСОБА_8 зняв кофту, щоб закрити рану потерпілому, а в подальшому сину свідка стало стало зле і вони пішли додому.

З приводу ножа, свідок пояснив, що це ніж, яким її чоловік чистить рибу. Даний ніж, разом з іншими зазвичай зберігається в гаражі. Колі свідкові зателефонував син, вона йшла з роботи та зустріла чоловіка, який йшов з гаражу із сумочкою, з якою він зазвичай ходить в гараж. Свідок повідомила чоловіка про дзвінок сина, зокрема зникнення 1000,00 грн. та попросила піти забрати сина. Направляючись до місця події обвинувачений не висловлював жодних своїх намірів, вони з чоловіком не були налаштовані на конфлікт.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що в день події він стояв і розмовляв з потерпілим ОСОБА_9 та його сином ОСОБА_10 . Через деякий час до них підійшов ОСОБА_8 , почав поводитися неадекватно, почав грубити присутнім. Свідок зробив йому з цього приводу зауваження та попросив піти, однак ОСОБА_8 почав нападати на свідка, на що свідок відреагував ударом. ОСОБА_8 почав погрожувати свідкові та зателефонував матері. Свідок хотів взяти трубку, щоб поспілкуватися з матір`ю ОСОБА_15 , однак, останній відмовився передати її і кудись пішов. ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почали йти по тропці, коли з-за будинку вийшли обвинувачений ОСОБА_7 , його дружина ОСОБА_12 та їх син ОСОБА_8 ОСОБА_12 кинулася на свідка ОСОБА_11 , а обвинувачений ОСОБА_7 на потерпілого ОСОБА_9 . В ході конфлікта ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 відійшли в сторону. При цьому свідок бачив, як обвинувачений ОСОБА_7 розмахував ножем перед потерпілим ОСОБА_9 .

Свідок заперечував вживання ним та ОСОБА_9 та ОСОБА_10 алкогольних напоїв того дня, а також завдання Чернишовими ударів обвинуваченому ОСОБА_7 . Свідок не бачив конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, оскільки стояв метрів з 10 від них та сварився з ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , бачив лише завдання ОСОБА_7 . ОСОБА_9 удару ножем. Чи казав щось в цей момент обвинувачений, свідок не чув. В момент завдання обвинуваченим потерпілому удару ножем, син останнього ОСОБА_10 стояв поруч з потерпілим. Завдання удару ножем обвинуваченим ОСОБА_10 свідок не бачив, а лише бачив, що палець у ОСОБА_10 був мав поріз. В подальшому надавав першу допомогу потерпілому.

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що 11.07.2022 р., ближче до вечора, почув скандал біля свого будинку ( АДРЕСА_3 ), в подальшому вказаний конфлікт продовжувався вже безпосередньо під вікнами свідка. Свідок побачив як люди відштовхують обвинуваченого, який кричав, що когось поріже, а молодий хлопець кричав, що йому поранили пальця. Свідок вийшов на балкон та побачив, що у хлопця рука в крові, а поряд стояв потерпілий та тримався за шию. Підбіг ОСОБА_11 та поклав потерпілого на траву та став кликати про допомогу. Конфлікт тривав не більше півгодини і був схожий на з`ясування стосунків у стані алкогольного сп`яніння, один з учасників конфлікту особливо неадекватно поводився, однак, хто саме свідок сказати не може, оскільки свідок має поганий зір, однак, з другого поверху він бачив, що обвинувачений ОСОБА_7 , який кричав, що когось поріже підходить до людини, яка стояла спиною до свідка. Ножа в руках ОСОБА_7 свідок не бачив, як не бачив і факту завдання йому ударів ОСОБА_16 та моменту удару ножем ОСОБА_16 . Бачив лише наслідки цього удару у вигляді крові на руці ОСОБА_10 та шиї ОСОБА_9 . У обвинуваченого ОСОБА_7 була розірвана футболка, крові на ньому свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що з балкону свої квартири ( АДРЕСА_5 ) бачила конфлікт між молодим хлопецем ОСОБА_15 та іншим хлопцем. ОСОБА_15 телефонував матері і просив її прийти. Потім свідок пішла до квартири і безпосередньо продовження конфлікту не бачила.

Свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які працюють у бригаді швидкої, пояснили, що виїхали на місце виклику: АДРЕСА_3 де було виявлено потерпілого ОСОБА_9 , якому було надано необхідну медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що з обвинуваченим знайомий, а потерпілий є його батьком. В день події свідок перебував біля будинку АДРЕСА_3 в компанії батька ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . Між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_11 вдарив ОСОБА_8 , який зателефонував матері і через деякий час до вказаного місця та компанії прийшли обвинувачений ОСОБА_7 з дружиною ОСОБА_12 ОСОБА_12 з сином ОСОБА_8 підійшли до ОСОБА_11 , а обвинувачений ОСОБА_7 мовчки підійшов до свідка з батьком ОСОБА_9 та почав штовхати останнього. Жодної сварки не було. Потім розвернувся, дістав з сумки ніж і почав розмахувати ним перед собою. Між учасниками була відстань близько метра, обвинувачений завдав удару ножем потерпілому в шию зверху вниз, свідок, намагався забрати ніж, внаслідок чого отримав поранення пальця. Свідок побачив у себе кров на пальці, а у батька була порізана шия. Свідок заперечував нанесення ним та його батьком ударів обвинуваченому або його сину. Першу медичну допомогу потерпілому до приїзду швидкої почали надавати свідок та ОСОБА_11 . Зазначив, що швидку викликала ОСОБА_12 . Під час конфлікту ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 перебували приблизно в 15 метрах від свідка, потерпілого та обвинуваченого. Свідок не зміг пояснити, чому не було третього удару та чому ОСОБА_7 не довів свій умисел до кінця, хоча така можливість у нього була. Після завдання вказаних ударів, ОСОБА_7 підійшов, подивився і відразу пішов.

Свідок ОСОБА_27 пояснила, що вона працює з дружиною обвинуваченого ОСОБА_12 . В середині липня 2022 року, між 18 та 20 год., свідок проходячи по вул. Будівельна навпроти магазину «Василек» та побачила, що двоє чоловіків наносять удари іншому. Як потім стало відомо свідку, особою, яку били був ОСОБА_28 .

Свідок ОСОБА_29 , яка була викликана до суду через суттєві розбіжності в наявних в матеріалах справи характеристиках відносно обвинуваченого, суду пояснила, що за адресою АДРЕСА_2 подружжя ОСОБА_19 мешкає тривалий час. Конфліктів, сварок з участю обвинуваченого не було. Свідок охарактеризувала ОСОБА_7 як спокійну людину, не помічену у зловживанні алкоголем. Відмітила добре виховання дітей, зокрема ОСОБА_15 допомагає їй як голові ОСББ «Білозерська околиця».

Що стосується наявності розбіжностей між показами з однієї сторони обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , які наполягали на тому, що свідок ОСОБА_32 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_33 , а після приходу батьків на прохання сина, тілесні ушкодження були нанесені обвинуваченому ОСОБА_34 потерпілим ОСОБА_16 , після чого він був вимушений дістати ніж для самооборони. В той же час, з іншої сторони потерпілий ОСОБА_9 , свідок ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 заперечували факт завдання ОСОБА_16 та ОСОБА_11 ударів обвинуваченому та його сину, вказуючи на те, що саме вони проявив агресію та ОСОБА_7 застосував ніж.

Наявність у сина обвинуваченого - ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді синці нижнього повіка правого ока, правої виличної області, припухлість м`яких тканин нижньої губи, поверхневі рани червоної кайми та слизової нижньої губи, садно правої вушної раковини, внутрішньо шкіряні крововиливи шиї, садна в області правого плечового суглобу, правої лопатки, попереку зліва, задньої поверхні ліктьових суглобів, 2 та 3 пальця правої кисті, які утворилися від дії тупих предметів та при ударі о такі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що утворитися 11.07.2022 р., близько 17:30 години та наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді садна тім`яно-скроневої області голови зліва, що утворилися від дії тупого предмета, які він міг отримати 11.07.2022 р. о 18:30 год., та пошкодження його футболки чорного кольору з написом ОСОБА_35 у вигляді розриву зверху до низу, свідчить про необхідність критичного ставлення під сумнів показів потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стосовно причин конфлікту та його обставин.

Вищенаведене дає підстави довіряти показам обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_31 в частині, що свідок ОСОБА_32 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_33 , а після приходу батьків на прохання сина, тілесні ушкодження були нанесені обвинуваченому ОСОБА_34 потерпілим ОСОБА_16 , після чого обвинувачений був вимушений дістати ніж для самооборони, оскільки вони узгоджуються з наведеними доказами.

Жодних відомостей про те, що ОСОБА_7 прийшов до місця пригоди в розірваній футболці та з садном тім`яно-скроневої області голови зліва, встановлено не було, будь-хто з допитаних осіб на це не вказував, що свідчить про достовірність його пояснень.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд І інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що вказані тілесні ушкодження та пошкодження футболки були отримані обвинуваченим ОСОБА_7 саме в ході конфлікту з потерпілим ОСОБА_9 та його сином ОСОБА_10 , оскільки як вже було встановлено, вказані особи стояли осторонь від решти інших присутніх і з кимось іншим, окрім ОСОБА_16 , ОСОБА_7 не контактував.

Що стосується тверджень обвинуваченого та потерпілого, що, нібито, вони не перебували у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів зазначає наступне.

Факт перебування обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується наявними в матеріалах справи висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що зніжують увагу та швидкість реакції № 201 від 11.07.2022 р., згідно якого ОСОБА_7 станом на 11.07.2022 р. о 22:00 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також копією карти виїзду швидкої медичної допомоги № 64790 від 11.07.2022 р. та листом КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» № 841 від 14.07.2022 р., в яких зафіксовано перебування ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння на момент надходження до лікарні 11.07.2022 р.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку письмові докази, які поза розумних сумнівів підтверджують провину обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 2 ст. 125 КК України, узгоджуються між собою, є послідовними та логічними.

Так, згідно протоколу огляду місця події від 11.07.2022 р. (разом із речовим доказом відеозаписом), в яких зафіксовано результати огляду місця завдання потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , зокрема у траві виявлено телефон Nomi чорного та сріблястого кольору, а також у восьми метрах у сторону дороги, в траві і кущах, виявлено ніж загальною довжиною 163 мм., який складається з клинка та руків`я, клинок прямий однолезовий, трикутної форми, загальною довжиною 80 мм., та найбільшою шириною 20 мм., руків`я виготовлене з двох плашок з полімерного матеріалу коричневого кольору. Біля будинку АДРЕСА_3 виявлено паперові упаковки з-під медичних печаток, використані медичні печатки, залишки бинтів, чотири пластикові пляшки з водою, біля яких скрізь мається речовина бурого кольору, схожа на кров. На клинку ножа також виявлено нашарування речовини бурого кольору, схожої на кров. Було взято змив та два контрольних змивів даної речовини.

Копією карти виїзду швидкої медичної допомоги № 64790 від 11.07.2022 р., зафіксовано виїзди бригади швидкої за адресою: АДРЕСА_3 з приводу надання медичної допомоги ОСОБА_9 . Діагноз: «Різана рана лівої половини обличчя та шиї, з пошкодженням підскулової артерії і вен. Різана рана плеча та передпліччя. Геморагічний шок 3-4 ступеня. Алкогольне сп`яніння».

Згідно з довідкою КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», у ОСОБА_7 виявлені садна лівої тім`яної ділянки.

Відповідно до висновку результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що зніжують увагу та швидкість реакції № 201 від 11.07.2022 р., ОСОБА_7 станом на 11.07.2022 р. о 22:00 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з протокол огляду предмету від 11.07.2022 р., зафіксовано наявність на спортивних штанах синього кольору з білими полосами з написом Адідас пошкоджень у вигляді невеликих дірок, а також слідів забруднення, в тому числі лівій стороні збоку плями речовини бурого кольору схожих на кров. Також зафіксовано пошкодження у вигляді розриву зверху до низу на футболці чорного кольору з написом Адідас. Вказані речі також були безпосередньо досліджені в якості речових доказів судом в судовому засіданні.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 39 від 12.07.2022 р., під час проведення експертизи на тілі свідка сина обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 встановлені наступні тілесні ушкодження: синці нижнього повіка правого ока, правої виличної області, припухлість м`яких тканин нижньої губи, поверхневі рани червоної кайми та слизової нижньої губи, садно правої вушної раковини, внутрішньо шкіряні крововиливи шиї, садна в області правого плечового суглобу, правої лопатки, попереку зліва, задньої поверхні ліктьових суглобів, 2 та 3 пальця правої кисті, які утворилися від дії тупих предметів та при ударі о такі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 могли утворитися 11.07.2022 р., близько 17:30 години.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 40 від 12.07.2022 р., під час проведення експертизи на тілі обвинуваченого ОСОБА_7 встановлені наступні тілесні ушкодження: садно тім`яно-скроневої області голови зліва, що утворилися від дії тупого предмета, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 могли утворитися 11.07.2022 р. близько 18:30 години.

Відповідно до протокол проведення слідчого експерименту від 13.07.2022 р. за участю свідка ОСОБА_12 із застосуванням відео зйомки, свідок вказала на місце, де відбувався діалог між нею, її сином та хлопцем на прізвисько « ОСОБА_36 » ( ОСОБА_11 ), протягом якого останній виражався в її бік нецензурною лайкою та вдарив її сина. Зазначила, що не бачила дій чоловіка щодо потерпілого та не знала, що у нього є ніж.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 13.07.2022 р. за участю свідка ОСОБА_8 із застосуванням відео зйомки, в ході якого свідок вказав на місце його конфлікту з ОСОБА_11 .

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 13.07.2022 р. за участю свідка ОСОБА_11 із застосуванням відео зйомки, свідок вказав на місце його конфлікту з ОСОБА_8 , а також місце та механізм нанесення ударів ОСОБА_7 потерпілому. Так, свідок пояснив, що бачив як обвинувачений ОСОБА_7 махав рукою, в якій находився ніж в бік потерпілого ОСОБА_9 , після чого потерпілому було завдано удару ножем в ділянку шиї з лівої сторони та удар в ліву руку, вище ліктя. Нанесення удару сину потерпілого свідок не бачив.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 08.08.2022 р. за участю свідка ОСОБА_37 із застосуванням відео зйомки, свідок розказав обставини завдання тілесних ушкоджень його батьку обвинуваченим, а саме, що після взаємних штовхань з потерпілим, ОСОБА_7 дістав з сумки ніж та завдав удар в ділянку лівого вуха та шиї зліва. Після чого свідок почав рознімати обвинуваченого та потерпілого і отримав удар ножем по пальцю.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.08.2022 р. ( з додатками фото та відео, які є речовими доказами) за участю підозрюваного ОСОБА_7 із застосуванням відео зйомки, в ході якого підозрюваний ОСОБА_19 за допомогою предмету, який імітує ніж показав механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень. Так, взявши імітацію ножа у праву руку, за рукоятку, лезом вперед ОСОБА_7 почав хаотично розмахувати ним рівні своєї груді зліва на право та з права на ліво, на відстані приблизно півметра від статиста. При цьому підозрюваний зазначив, що не пам`ятає, як спричинив тілесні ушкодження потерпілому, а лише пам`ятає, що він розмахував ножем, щоб до нього не підходили, оскільки в цей час потерпілий наносив йому тілесні ушкодження удар правою рукою в голову.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.08.2022 р. ( з додатками фото та відео, які є речовими доказами) за участю потерпілого ОСОБА_9 із застосуванням відео зйомки, в ході якого потерпілий за допомогою предмету, який імітує ніж показав механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень. Так, взявши імітацію ножа у праву руку, за рукоятку, лезом вперед та замахнувся на статиста ножем зверху в низ, з права на ліво та зазначив, що в момент, коли його ударили ножем в область голови зліва, він ухилився у правий бік. Пам`ятає, що йому було нанесено одного удару ножем в шию зліва та більше нічого не пам`ятає.

Відповідно до листа КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» № 841 від 14.07.2022 р., ОСОБА_9 з 11.07.2022 р. перебуває на лікуванні з діагнозом: «різані рани передньої поверхні шиї, лівої вушної раковини та лівого ліктьового суглоба, алкогольне сп`яніння». Приблизний термін перебування ОСОБА_9 в травматологічному відділенні до 25.07.2022 р.

Висновком судово-медичної експертизи № 375/2 від 19.08.2022 р., згідно якого в слідах на представлених на дослідження спортивних штанах синього кольору (об`єкти №1-4, 6-9, 11, 13) та футболці (об`єкти №14-16) не виключається можливість походження слідів крові (об`єкти №1-4, 6-9, 11, 13-16) як від потерпілого ОСОБА_9 , так і від підозрюваного ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи медичних документів за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 № 45 від 09.08.2022 р., на тілі ОСОБА_9 встановлені наступні тілесні ушкодження: різані рани лівої вушної раковини, лівої бокової поверхні шиї, області лівого ліктьового суглобу, які утворилися від дії сплощеного предмету, шляхом ковзання та стиснення, який володів ріжучими властивостями, можливо в строк, вказаний в постанові (11.07.2022р.), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасних розлад здоров`я, як потребуючи для свого лікування термін понад 6, але не більше 21 доби. Поверхнева рана лівої дельтоподібної ділянки, яка утворилася від дії сплощеного предмету, шляхом ковзання та стиснення, який володів ріжучими властивостями, можливо в строк, вказаний в дійсній постанові, та яка відноситься до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 утворилися від трьох травматичних дій сплощеного предмету, який володів ріжучими властивостями. Показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не суперечать механізму утворення різаних ран лівої вушної раковини, лівої бокової поверхні шиї, області лівого ліктьового суглобу, які утворилися від дії сплощеного предмету, шляхом ковзання та стиснення, який володів ріжучими властивостями.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вищенаведені докази є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Що стосується кваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За приписами ч. 2 ст. 15 КК України, замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України, вбивством є саме умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Замах на вбивство може бути вчинений лише за наявності прямого умисл на позбавлення життя потерпілого. Якщо такий умисел не встановлений, замах на вбивство відсутній, а вчинене належить кваліфікувати за наслідками, що настали.

Згідно з частиною другою статті 24 КК умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки та бажає їх настання). Отже, якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство. Також злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідками, які фактично настали.

Згідно з п. 22 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати, виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного та потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Виходячи з вищевказаного, а також з положень кримінального закону при відмежуванні замаху на умисне вбивство (ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України) від тілесного ушкодження необхідно враховувати спрямованість умислу і ставлення винної особи до наслідків свого діяння. Крім того, необхідно брати до уваги те, що замах на умисне вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом, коли винна особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, але такі наслідки не настали з незалежних від неї причин. При цьому питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час та після злочину, його взаємини з потерпілою, що передували події. Визначальним у цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Колегія суддів вважає, що суд І інстанції на основі належних та допустимих доказів правильно встановив події, а саме, що в ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих в результаті сварки особистих неприязних відносин між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 , обвинувачений дістав з сумки ніж та взявши його у праву руку почав розмахувати ним перед собою, зі словами «не підходь, поріжу», стоячи приблизно на відстані витягнутої руки, навпроти потерпілого, внаслідок чого завдав одного удару ножем в ліву сторону шиї, одного удару у ліву вушну раковину ліворуч, одного удару у ліктьовий суглоб ліворуч, чим заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Локалізація тілесних ушкоджень (вушна раковина, шия, дельтоподібна ділянка руки) та їх тип (різані рани, нанесені шляхом ковзання), відсутність проникаючих, колотих ран, свідчать про хаотичний механізм їх нанесення, а тому доводи апеляційної скарги прокурора, що обвинувачений, нібито, бажав настання смерті потерпілому, не є обґрунтованими.

При цьому, обвинувачений, побачивши кров на обличчі потерпілого, відразу припинив розмахувати ножем і завдавати удари, і жодних дій для доведення злочинного умислу на вбивство не вживав. Хоча в той момент йому ніхто не заважав та не перешкоджав продовжити наносити удари і довести свій умисел, як би такий був, до кінця.

Дані обставини підтверджуються як показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 , так і показаннями свідка ОСОБА_10 (сина потерпілого, що безпосередньо був присутній біля нього), який пояснив, що після завдання вказаних ударів, ОСОБА_7 підійшов, подивився на потерпілого і відразу пішов, не довівши свій умисел до кінця, хоча така можливість у нього була.

Крім того, колегія суддів звертає увага, що саме дружина обвинуваченого ОСОБА_7 свідок ОСОБА_12 залишилась на місці події біля потерпілого, яка і викликала швидку допомогу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що безумовно, розмахуючи ножем перед потерпілим, обвинувачений мав розуміти і усвідомлювати можливі наслідки своїх дій, зокрема у вигляді тілесних ушкоджень, однак локалізація тілесних ушкодження, які були нанесені в хаотичному порядку, знаряддя його заподіяння, а саме лезо ножа біля 8 см в довжину, у сукупності з характером та послідовністю дій, вчинених обвинуваченим щодо потерпілого, у тому числі до та після нанесення ударів, вказують на те, що у обвинуваченого ОСОБА_7 не було прямого умислу на умисне вбивство потерпілого, а тому, кваліфікувати його дії як закінчений замах на умисне вбивство неможливо, тому що його може бути вчинено лише з прямим умислом.

Колегія суддів вважає, що, оскільки у результаті протиправних дій ОСОБА_7 смерть потерпілого або інші тяжкі наслідки не настали, останньому було завдано умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, не вбачається наявності умислу у обвинуваченого на позбавлення життя ОСОБА_9 , то суд І інстанції дійшов до законного та обґрунтованого висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора, що наявність умислу у ОСОБА_7 на вбивство потерпілого, нібито, підтверджується тим, що він усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, оскільки неодноразово притягувався до відповідальності за хуліганство у минулому, а факт несудимості в силу ст. 89 КК України, на думку прокурора, не свідчить про втрату навичок використання ножа, можливості вступити у бійку, агресії тощо, є не спроможними та є ні чим іншим як уявою прокурора, оскільки вказане ніяким чином не пов`язано з даним кримінальним провадженням та наразі обвинувачений ОСОБА_7 є не судимою особою, відповідно до вимог ст. 89 КК України.

Доводи прокурора, що старший син обвинуваченого відбуває покарання за вбивство, на думку колегії суддів, також є необґрунтованими та ніяким чином не пов`язані з даним кримінальним провадженням.

Доводи прокурора, що, нібито, обвинувачений ОСОБА_7 негативно характеризується за місцем проживання спростовуються показами свідка ОСОБА_38 , яка підтвердила свою позитивну характеристику на обвинуваченого ОСОБА_7 , яка охарактеризувала останнього як спокійну людину, не помічену у вживанні алкоголю.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

На думку колегії суддів міра покарання ОСОБА_7 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, який відноситься до кримінальних проступків, конкретних обставин справи, даних про його особу, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, характеризується задовільно, одружений, на диспансерних обліках закладів охорони здоров`я не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тяглі за собою скасування вироку та зміну міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2023 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: