Справа №:755/5073/23
Провадження №: 1-кс/755/2002/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" липня 2023 р.Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого слідчої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001386 від 13 квітня 2023 року, про продовження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, з вищою освітою, не працюючому, одруженому, маючому на утриманні дитину 2010 року народження, зі слів проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001386 від 13.04.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

У ході досудового розслідуванням встановлено, що 11.04.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи застосунок «Telegram» розпочав переписку з малолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 під іменем « ОСОБА_8 ». Ввійшовши в довіру до малолітньої ОСОБА_7 , ОСОБА_4 домовився про зустріч з останньою.

12.04.2023 близько 13 год. 30 хв. малолітня ОСОБА_7 приїхала до Дніпровського району м. Києва та перебуваючи в районі станції метро «Лівобережна» чекала зустрічі з особою на ім`я « ОСОБА_8 ». В подальшому до останньої підійшов ОСОБА_4 та сказав, що це він спілкувався з нею у застосунку «Telegram». Після цього малолітня ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_4 про те, що їй необхідно повернутися додому, але останній на це ніяк не зреагував та повів малолітню ОСОБА_7 до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , що розташована на території гаражного кооперативу «Дніпровець» по вул. Баха, 7-В у м. Києві.

Прийшовши до вищевказаного гаражного приміщення ОСОБА_4 почав займатись особистими справами, а малолітня ОСОБА_7 переглядала соціальні мережі. Повідомити про своє місцезнаходження малолітня ОСОБА_7 , не могла, оскільки її мобільний телефон був розряджений та остання не пам`ятала номер телефону своєї матері. На прохання малолітньої ОСОБА_7 , щоб ОСОБА_4 відпустив її додому, останній відмовляв та не випускав з періщення.

Близько опівночі 13.04.2023 малолітня ОСОБА_7 заснула. В подальшому у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_7 .

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , припускаючи, що ОСОБА_7 є малолітньою особою, останній ліг зверху останньої, від чого малолітня ОСОБА_7 почала чинити опір. Після чого ОСОБА_4 , долаючи опір останньої, зняв з малолітньої ОСОБА_7 штани та білизну, після чого здійснив анальне проникнення в тіло останньої з використанням своїх геніталій, проти її волі та всупереч її бажанню.

Після завершення вказаного статевого акту ОСОБА_4 разом з малолітньою ОСОБА_7 ще деякий час знаходились у вищевказаному гаражному приміщенні, після чого пішли в район станції метро «Лівобережна».

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразились в зґвалтуванні, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, щодо особи, що не досягла 14 років, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 152 КК України.

14.04.2023 у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.04.2023;

- протоколом обшуку від 13.04.2023;

- протоколом обшуку від 14.04.2023;

- протоколом обшуку від 14.04.2023;

- протоколом огляду місця події від 14.04.2023;

- поясненням ОСОБА_7 від 13.04.2023;

- протоколом допиту законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 14.04.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.04.2023;

- висновком психолога від 21.04.2023;

- висновком експерта № 042/1-157-2023 (при огляді ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в ділянці заднє-прохідного отвору виявлене ушкодження у вигляді осадження в ділянці заднє-прохідного отвору (на 7 год. у.ц.), яка утворилась від дії тупого (тупих) предмета (предметів), якими можуть бути калові маси каменистої щільності, так і напружений статевий член )або подібний йому по формі та розмірах предмет), розміри якого перевищують еластичні можливості слизової і сфінктера);

- висновком експерта № 042/1-156-2023 (при судово-цитологічному дослідженні мазків-відбитків зі статевого члену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знайдені епітеліальні клітини слизової оболонки прямої кишки особи жіночої генетичної статі, піхви, голівки сперматозоїдів);

- висновком № 6/23 від 31.05.2023 з МБО «Служба порятунку дітей» (відповідно до висновків за результатами роботи з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : сексуальне насильство зі сторони кривдника призвели до психологічної травматизації, похитнули базові засади довіри та відчуття безпеки, вплинули на всі сфери функціонування - інтелектуальну, емоційну, фізіологічну, особистісну та міжособистісну, призвели до травматичного стресу)

- речовими доказами, іншими доказами в їх сукупності.

15.04.2023 Дніпровським районним судом м. Києва ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11.06.2023 включно.

«05» червня 2023 року керівником Дніпровської окружної прокуратури м. Києва строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до трьох місяців.

Наразі до Дніпровського районного суду м. Києва подано клопотання про продовження строків досудового розслідування до 6-ти місяців.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Беручи до уваги те, що на даний час існують ризики, а саме:

- п. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років;

- п. 3 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі буде незаконно впливати на малолітню потерпілу, свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про місця проживання останніх з метою схилити їх до дачі не правдивих показів у судовому засіданні;

- п. 4 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися за викликами до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій;

- п. 5 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В свою чергу, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під вартою. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на потерпілих, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, доводять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що обвинувачений не вчинить інше кримінальне правопорушення, наразі відсутні.

Так, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, продовження протиправної діяльності.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 (всі перелічені та обґрунтовані вище ризики) та ст. 178 КПК України, такі як: п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України - провина підозрюваного у вчиненні злочину доводиться вагомими доказами (перелічені вище); п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років позбавлення волі; п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК України - вік та стан здоров`я підозрюваного (не є неповнолітнім чи особою похилого віку, стан здоров`я дозволяє перебувати в умовах слідчого ізолятору); п. 7 ч. ст. 178 КПК України - майновий стан; п. 10 ч. 1 ст. 178 КПК України - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України; п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України - ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний. Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам і застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного.

Все вищезазначене дає достатні підстави вважати, що підозрюваний при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, у подальшому може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім того, тяжкість покарання є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду при обранні запобіжного заходу.

Вказані ризики є реальними, стійкими, триваючими, вони не відпали та не змінилися та виправдовують даний запобіжний захід. В свою чергу, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Разом з тим, завершити досудове розслідування до вказаного строку не видається за можливе, оскільки для зібрання достатніх доказів для остаточного та беззаперечного доведення винуватості підозрюваного у провадженні необхідно виконати ряд слідчих (розшукових) дій та прийняти значну кількість процесуальних рішень, а саме:

- отримати висновки судово-медичних експертиз з Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (за постановами про призначення судово-медичних експертиз від 25.04.2023, 06.06.2023);

- отримати висновки комп`ютерно-технічних експертиз з Київського НДЕКЦ МВС України (за постановами про призначення комп`ютерно-технічних від 21.04.2023);

- отримати висновки судових амбулаторних комплексних психолого-психіатричних експертиз з ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» (за постановами про призначення судових амбулаторних комплексних психолого-психіатричних експертиз від 12.05.2023);

- вирішити питання щодо продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 14.07.2023;

- провести інші слідчі та процесуальні дії з метою встановлення обставин вчинених кримінальних правопорушень;

- провести ознайомлення підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника, відповідно до вимог ст. 290 КПК України, з матеріалами кримінального провадження;

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Вказані слідчі (розшукові), процесуальні дії та результати експертизи мають важливе значення для кваліфікації дій підозрюваного та їх результати можуть бути використані під час судового розгляду, як джерело доказів. Відповідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії не можуть бути завершені до закінчення строку досудового розслідування у зв`язку із особливою складністю провадження, пов`язаною із значною кількістю та тривалістю слідчих (розшукових) дій, проведенням експертизи (великим обсягом поставлених на вирішення експерта питань), без висновка якої неможливо завершити досудове розслідування.

Крім того, проведення вищевказаних процесуальних, слідчих (розшукових) дій під час проведення досудового розслідування необхідно для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду та перевірки вже зібраних фактів та доказів. Виконання значного обсягу слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій потребує додаткового часу.

Тому, враховуючи перелічені ризики, що саме такий запобіжний захід, що пов`язаний з ізоляцією від суспільства, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Це клопотання у судовому засіданні повністю підтримав прокурор.

Адвокат та підозрюваний категорично заперечили причастність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, заперечували наявність підстав для його тримання під вартою, стверджували про відсутність ризиків, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, а тому просили відмовити у задоволенні клопотання. У разі висновку суду, що відносно ОСОБА_4 необхідно застосовувати запобіжний захід, то просили застосувати домашній арешт або передати на поруку ОСОБА_11 .

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання з доданими до нього матеріалами, розглянувши заяву ОСОБА_11 , слідча суддя приходить до наступного.

14 квітня 2023 року ОСОБА_4 . Володимиру було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

15 квітня 2023 року ухвалою слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11.06.2023 включно.

05 червня 2023 року керівником Дніпровської окружної прокуратури м. Києва строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 14 липня 2023 року.

06 червня 2023 року ухвалою слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, тобто до 14 липня 2023 включно.

11 липня 2023 року ухвалою слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 14 жовтня 2023 року.

Крім того, наведені у клопотанні обставини та додані до нього документи, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України.

Також, у судовому засіданні встановлено, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_12 закінчується 14 липня 2023 року, однак на цей час у зазначений строк неможливо закінчити досудове розслідування, оскільки у кримінальному провадженні необхідно завершити проведення призначених експертиз, а також необхідно виконати інші слідчі та процесуальні дії, необхідність яких слідчий обґрунтував у своєму клопотанні.

Вказані обставини, що на даний час унеможливлюють закінчення досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали щодо ОСОБА_4 , суд визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином мотивовані слідчим.

Крім того, мотиви необхідності продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наведені у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , будучи підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, яке за ступенем тяжкості відноситься до особливо тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання від 10 до 15 років позбавлення волі; щодо тверджень про його міцні соціальні зв`язки, то ОСОБА_4 сам у судовому засіданні повідомив, що його дружина вивезла їх спільну дитину до свої батьків, а сама виїхала за кордон, він же сам ніде не працював, а тому ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, ухилитись від явок до слідчого, прокурора, суду, може продовжити злочинну діяльність, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, зокрема шляхом впливу на свідків.

З урахуванням вищезазначених обставин, слідча суддя вважає, що заявлені ризики не зменшилися, що виправдовує обрану раніше міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим слідча суддя не вбачає підстав для застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_4 на даному етапі розгляду кримінального провадження, судом не встановлено та сторонами не доведено.

Крім того, враховуючи підстави та обставини, передбачені вимогами ст. 177 та ст. 178 КПК України, з урахуванням вимог п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення підозрюваному ОСОБА_4 розміру застави у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, до слідчого судді звернувся із письмовою заявою про бажання взяти особу на особисту поруку ведучий програм каналу «1+1» ОСОБА_11 .

У своїй письмовій заяві та зобов`язанні він поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язується за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу.

У судовому засіданні ОСОБА_11 заяву та зобов`язання підтримав, при цьому пояснивши, що знає підозрюваного як колишнього сусіда та свого фаната. Після зміни проживання у 2006 року, підозрюваний вітає зі святами усіх членів його родини по мобільному телеону, раз у рік вони могли спілкуватися, останній раз вони бачилися до початку війни. Але він пам`ятає його як доброго хлопця та він бере на себе зобов`язання забезпечити його явку до слідчого, прокурора чи суду на першу вимогу.

Захисник та підозрюваний заяву підтримали та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення заяв та передання підозрюваного на особисту поруку, посилаючись на те, що особиста порука не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного з огляду на ризики, які існують.

Дослідивши письмове зобов`язання, детально роз`яснивши особі, яка виявила бажання взяти підозрюваного на поруки, вимоги ст.180 КПК України та з`ясувавши їх стосунки з підозрюваним, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Вимогами статті 180 КПК України визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість слідчого судді в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його доставлення до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

Аналізуючи зазначені вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та дослідженні у ході судового розгляду докази, документи та пояснення, надані особою, яка виявила бажання бути поручителем підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що вказана особа дійсно заслуговує на особливу довіру, оскільки позитивно характеризується та користується авторитетом.

Разом з тим, його взаємовідносини з підозрюваним ОСОБА_4 , з яким вони з 2006 року фактично не спілкуються, введений воєнний стан в Україні на даний час та надмірна зайнятість ОСОБА_11 у зв`язку з виконанням службових обов`язків, не гарантує реальний вплив на поведінку підозрюваного, значно ускладнить його контроль за повним та своєчасним виконанням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків і, як наслідок, не виключає наявних ризиків, зокрема ризику продовження чи повторення протиправної поведінки ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, а також підвищену суспільну небезпеку інкримінованого підозрюваному злочину, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_11 про взяття підозрюваного ОСОБА_4 на поруки.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.3, 176-178, 180, 182-183, 184, 194, 196-197, 309, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001386 від 13 квітня 2023 року, про продовження ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує два місяці, до 08 вересня 2023 року (включно), але в межах строку досудового розслідування.

У зв`язку з наявністю обставини, передбаченої п.1 ч.4 ст. 187 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення суми застави підозрюваному у цьому кримінальному провадженні.

Відмовити ОСОБА_11 у задоволенні його заяви про взяття підозрюваного ОСОБА_4 на особисту поруку.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчої судді, щодо продовження строку застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчої судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться о 17 годині 45 хвилин 17 липня 2023 року.

Слідча суддя ОСОБА_1