08.09.23№ 336/1669/22
Пр. 1-кп/336/336/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, батька трьох дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , непрацевлаштованого, що має статус особи з інвалідністю другої групи, зареєстрований і мешкає в АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей, за ознаками ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 після повідомлення про підозру у вчиненні кримінально караного діяння, що передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, вчинив відкрите заволодіння чужим майном за таких обставин.

Близько 13 години 40 хвилин 10 березня 2022 року, яке охоплюється періодом дії воєнного стану, що оголошений Указом Президента № 64/2022 від 24.02.2022 року, обвинувачений, керуючись умислом на грабіж, в приміщенні відділення № 60 акціонерного товариства «Укрпошта» по вул. Мохова, 9, в м. Запоріжжі, де він опинився шляхом вільного доступу, переплигнувши огорожу, що розділяє місце для відвідувачів та службове приміщення, де працюють касири, відкрито заволодів 50098 грн., які знаходились в касі начальника відділення, після чого залишив місце пригоди.

В судовому засіданні ОСОБА_6 винуватість у вчиненні описаних дій не визнав та показав, що в день, до якого відноситься подія злочину, він гостив у своєї матері в будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у своїй кімнаті. Близько 11-30 годин він дійсно відвідав вказане відділення пошти, проте протиправних дій не вчинював, а керувався бажанням отримати пенсію, у видачі якої йому відмовили, і він пішов додому. На початку другої години дня до матері приїхали поліцейські та повідомили, що він причетний до грабежу на пошті. Під час затримання в літній кухні дійсно були вилучені 30000 грн., але вони не отримані протиправним шляхом, а є його заощадженнями, які він робив, щоб купити своїй дружині автомобіль. Оскільки він хотів зробити дружині сюрприз, гроші накопичував в таємниці від усіх. На той час мав можливість зробити заощадження, оскільки працював сторожем в готелі «Венеція» та отримував стабільний дохід. Означену суму він накопив з 2017 року, намагався обмінювати гроші на купюри вартістю 500, 1000 грн. для зручності зберігання.

У зв`язку з викладеним просить закрити провадження щодо нього через відсутність в його діях ознак кримінально караного діяння.

Показання обвинуваченого спростовують досліджені судом фактичні дані, сукупність яких підтверджує причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому органом досудового розслідування протиправних дій.

Представник потерпілого в суді показав, що матеріали службової перевірки у відділенні пошти встановили здійснення відкритого викрадення грошових коштів. Відеозапис з камер відеоспостереження відділення зафіксував проникнення людини в чорній масці на обличчі до відділення, її стрибок через дерев`яний бар`єр, що відділяє робочу зону касирів від місць для перебування відвідувачів, відштовхнув начальника відділення ОСОБА_7 , вихопив з шухляди її столу гроші, знову переплигнув через бар`єр, вийшов з приміщення пошти та закрив його зовні на навісний замок, який приніс з собою.

Викрадені у відділенні гроші були отримані від реалізації товару.

Співробітники пошти впізнали у зловмиснику особу, яка постійно отримує у відділенні пошти пенсію та зранку цього ж дня приходила до відділення з цією метою, але у видачі пенсії в цей день йому відмовили, він досить бурно відреагував на відмову, обурився та залишив приміщення. Згодом повернувся з закритим обличчям та вчинив описані дії.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала суду, що працює начальником відділення № 60 акціонерного товариства «Укрпошта» в м. Запоріжжі. В день, коли в приміщенні пошти сталося відкрите викрадення грошей, зранку ОСОБА_6 , якого вона знає як мешканця селища, де вона проживає, та отримувача пенсії, з`явився на пошту за пенсією. У виплаті пенсії йому в той день відмовили, оскільки у відділенні не було необхідних для здійснення виплати документів, які надходять з управління соціального захисту населення. Після отримання відмови він залишився у відділенні, поїв харчів, які приніс з собою; у його присутності на пошту приїхав автомобіль інкасаторської служби та привіз гроші. Згодом ОСОБА_6 залишив відділення, а прийшов після обіду, переплигнув огорожу, за якою знаходяться робочі місця співробітників і її в тому числі, вдарив свідка настільки сильно, що вона впала, та вийняв гроші в сумі близько 50000 грн. з шухляди її робочого стола. Після цього знову в такий же спосіб подолав огорожу та вийшов з приміщення, закривши двері зовні на шину та навісивши замок. Співробітники просили перехожих, щоб ті відчинили двері.

Свідок беззаперечно впізнала в обвинуваченому особу, що вчинила грабіж в зазначений в обвинувальному акті час.

Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що знає ОСОБА_6 як клієнта відділення, який отримує в ньому пенсію, на протязі двох-трьох місяців, а до цього гроші отримувала його жінка за довіреністю. В цей день ОСОБА_6 приходив до відділення двічі: спочатку зранку, коли провів певний час у приміщенні, дочекався інкасації та пішов, а вдруге після обіду, коли з`явився в іншому одязі, в головному уборі, схожому на «балаклаву», з закритим обличчям та лише з прорізями для очей. Він рухався стрімко, вочевидь переслідуючи певну ціль, переплигнув через огорожу, за якою працюють співробітники пошти, з силою штовхнув начальника відділення, яка летіла до протилежної стіни, вихопив з її шухляди гроші, серед яких були 35000 грн., які свідок передала начальниці напередодні, в такий же спосіб опинився за огорожею. В цей час поштарка, яка має робочий кабінет, чиї двері виходять в загальне приміщення, відкрила двері із свого кабінету із словами: «Серього, я тебе впізнала!», а ОСОБА_6 заштовхнув її в кабінет та з силою захлопнув двері. Крізь вікно свідок бачила, як ОСОБА_6 помчався в бік свого дому. Жінка, що проходила повз відділення, на прохання співробітників відкрила двері, а до того вони викликали поліцію, повідомили в службу безпеки пошти.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона працює листоношою у відділенні № 60 в м. Запоріжжі акціонерного товариства «Укрпошта». ОСОБА_6 свідок знає як особу, що отримує у відділенні пенсію. В день, коли сталася подія, він також приходив до відділення та просив видати йому хоча б частину грошей, бо йому нема чим годувати дітей. В цей день вона була на своєму робочому місці, що знаходиться в кімнатці, вхід в яку веде з зали для відвідувачів. Коли вона почула грохот і вийшла з кімнати, то побачила, як якийсь чолов`яга, в якому вона впізнає обвинуваченого, лупцює ОСОБА_10 . Побачивши свідка, він перескочив через огорожу та вдарив її в груди, щоб заштовхнути в клітину, та з силою закрив двері. В руках у нього була пачка грошей.

Вийшовши з приміщення, він повісив замок на двері зовні. Коли приїхала поліція, поліцейські зробили відбитки зі слідів взуття, а потім їм повідомили, що слід співпадає з відбитком його спортивних туфель.

Причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому протиправних дій підтверджують, окрім наведених, такі досліджені судом фактичні дані.

З повідомлення про вчинення злочину, адресованого начальнику відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, випливає, що 10 березня 2022 року у відділенні № 60 Запорізької дирекції акціонерного товариства «Укрпошта» вчинено пограбування, що спричинило майнову шкоду в сумі 50098 грн. 30 коп. (а. с. 174).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 березня 2022 року до вказаного Реєстру під номером 80000381 внесено відомості про кримінально каране діяння за ознаками ч. 4 ст. 186 КК України за фактом відкритого викрадення грошових коштів з каси відділення, вчиненого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 176).

Згідно із протоколом огляду місця події, що проводився між 14 годиною 15 хвилинами та 15 годиною 10 хвилинами 10 березня 2022 року, місцем огляду є приміщення поштового відділення № 60, розташоване в будинку № 9 по вул. Моховій в м. Запоріжжі (а. с. 181-188).

Фототаблиці до протоколу огляду містять зображення зовнішнього вигляду відділення пошти, зали для відвідувачів, а також службового приміщення, де стався грабіж (а. с. 189-194).

За змістом протоколу огляду місця події, що проводився з 15 години 50 хвилин до 16 години 20 хвилин 10 березня 2022 року, слідує, що місцем огляду є садиба за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходиться житловий будинок, в одній з кімнат якого виявлено чоловічу куртку чорного кольору, оздоблену штучним хутром коричневого кольору, в кишені якої знаходяться 25770 грн. (а. с. 197-198).

Фототаблиці до протоколу огляду містять зображення зовнішнього та внутрішнього вигляду будинку, кімнати з ліжком, на якому виявлено куртку з грошовими коштами в кишені; а також усіх виявлених грошових купюр (а. с. 199-205).

Після направлення до суду в порядку ст. 291 КПУ України обвинувального акту щодо ОСОБА_6 до суду надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді приміщення в психіатричний заклад з посиленим наглядом.

Підставою для такого звернення стали висновки судової психіатричної експертизи № 198 від 06.06.2022 року про те, що як на момент вчинення інкримінованих ОСОБА_6 дій, так і на момент медичного огляду, в силу хронічного психічного захворювання він не усвідомлював зміст своїх дій та не міг керувати ними (а. с. 169-172).

У зв`язку з викладеним судом постановлено про здійснення судового розгляду в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 в порядку, який встановлений для кримінальних проваджень про застосування примусових заходів медичного характеру.

Здійснення вказаного провадження внормовано Главою 39 КПК України.

За змістом ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:

1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;

2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

В силу ст. 513КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

Обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зазначені в статті 91 КПК України, встановлюються на підставі безпосередньо досліджених судом фактичних даних (доказів).

Перелічені судом докази підтверджують фактичні обставини, що утворюють зміст обвинувачення.

Вказані фактичні дані послідовні, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності, логічно поєднуються одне з одним, об`єктивно відтворюють події кримінального правопорушення.

Сукупність наведених судом фактичних даних, які належні до цього провадження, достовірні, добуті у встановленому законом порядку, тому є допустимими, відтворюють обставини, що підлягають доказуванню в цьому провадженні, і можуть бути використані для визнання того, що кримінальне правопорушення мало місце та вчинено воно ОСОБА_6 .

Дійшовши висновку, що дії ОСОБА_6 утворюють диспозицію частини статті Закону про кримінальну відповідальність, а сукупність зазначених фактичних даних може бути використана судом при прийнятті процесуального рішення про причетність особи до вчинення інкримінованих дій, що містять ознаки кримінального правопорушення, суд виходить з висловленого висновку про достатність та взаємозв`язок досліджених доказів, оцінку яких навів суд.

До процесуальних джерел доказів в силу ст. 84 КПК України відносяться і показання обвинуваченого, тому суд вважає за необхідне оцінити їх у відповідності до ст. 94 КПК України у співставленні з іншими фактичними даними, посилання на які зробив.

Заяви ОСОБА_6 під час судового розгляду про непричетність до кримінально караних дій, що утворюють обвинувачення, спростовуються наведеними судом фактичними даними, сукупність яких підтверджує ґрунтовність обвинувачення.

Приймаючи згадані процесуальні джерела на користь визнаного доведеним обвинувачення, суд, як вже зазначено, бере до уваги їхній взаємозв`язок, а також ту обставину, що вказані докази як у сукупності, так і кожний окремо, спростовують показання ОСОБА_6 , містять інформацію про обставини, що підлягають доказуванню, та об`єктивно відтворюють подію злочину, неспростовно свідчать на користь підтвердження обвинувачення під час судового розгляду.

Твердження ОСОБА_6 про те, що він не скоював інкримінованого йому злочину, спростовані в суді показаннями свідків, представника потерпілого та дослідженими судом доказами на користь висновків обвинувачення.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінально караного діяння, що передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням до приміщення.

Вирішуючи питання про відповідальність особи, суд виходить з такого.

Статтею 19 КК України встановлено поняття осудності, відповідно до якої осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

З наведеного випливає, що особа, яка не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання під час вчинення суспільно небезпечного діяння, не підлягає кримінальній відповідальності, і до неї можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Як вже зазначено судом, з відповідним клопотанням (про застосування примусових заходів медичного характеру) до суду звернувся прокурор.

Статтею 93 КК України встановлені особи, до яких застосовуються примусові заходи медичного характеру, і до них відносяться особи, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності.

Згідно із ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1)надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2)госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;

3)госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;

4)госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Госпіталізація до психіатричного закладу із посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Вирішуючи питання про вид примусових заходів медичного характеру, суд враховує зміст згаданого висновку судової психіатричної експертизи, відповідно до якого ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом, і вважає, що застосування такого заходу медичного характеру максимальним образом відповідає характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого кримінально-караного діяння і ступеню суспільної небезпечності винної особи.

За змістом ст. 129 КПК України, якою внормовано вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позов в кримінальному провадженні у зв`язку із висновком суду про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, що причинило майнову шкоду, належить вирішити на користь потерпілого та стягнути означену суму з обвинуваченого, оскільки він є особою дієздатною, тому має самостійно виконувати свої цивільно-правові обов`язки.

Долю речових доказів в кримінальному належить вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування і судом не вживалися.

Оскільки на момент постановлення ухвали ОСОБА_6 проходить лікування, що застосовано до нього на підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2023 року як захід забезпечення кримінального провадження, в стаціонарі медичного закладу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили.

Керуючись ст. ст. 93, 94 КК України, ст. 395, 512, 513 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Направити копію ухвали до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», де ОСОБА_6 перебуває на стаціонарному лікуванні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосовувати.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Запорізької дирекції акціонерного товариства «Укрпошта», 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 133, , у відшкодування майнової шкоди 24 328 грн. 30 коп. на рахунок № НОМЕР_1 в Запорізькому обласному управлінні Ощадбанку, МФО 313957.

Речові докази навісний замок, слід низу взуття, куртку, що зберігаються в камері схову відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Речові докази грошові кошти в сумі 25770 грн., передані на зберігання представнику акціонерного товариства «Укрпошта», - повернути потерпілому за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення

Суддя ОСОБА_1