Номер провадження: 11-сс/813/1017/23
Справа № 522/3766/23 1-кс/522/2696/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 09.05.2023 про накладення арешту на майно в межах к/п №0000221 від 12.02.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000221 від 12.02.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_7 та накладено арешт із забороною розпорядження та користування на транспортний засіб, який було вилучено в ході огляду місця події від 03.05.2023 за адресою: Одеська обл., Розділянський район, смт. Велика Михайлівка, вул. Ватутіна, 45, 67100 (територія ВП № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській обл.), а саме: транспортний засіб Toyota Camry 2487, 2017 р.в., в кузові седан чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 із д.н.з. НОМЕР_3 , та ключі від автомобіля, який на праві власності належить гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із установленням подальшого місця зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику тимчасового утримання автотранспорту № 9 ГУНП в Одеській обл., за адресою: Одеська обл., смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 10.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на приписи положень ст. 170 КПК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_6 зазначив, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, з огляду на наступне:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що зазначене кримінальне провадження кваліфіковано за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, які не входять до переліку статей, закріплених ст. 96-1 КК України, що регулює порядок спеціальної конфіскації, окрім того, до клопотання не додано відомостей щодо наявності в даному кримінальному провадженні цивільного позову, при цьому відшкодування шкоди покладається на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, проте в клопотанні жодним чином не зазначено про причетність власника автомобіля до вказаного кримінального провадження;

- слідчий суддя, накладаючи арешт на автомобіль, який був вилучений 03.05.2023 (через 1 рік та 3 місяці після вчинення кримінального правопорушення), жодним чином не обґрунтував твердження про те, що арештоване майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а лише формально зазначив, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, при цьому матеріали клопотання таких даних не містять, як і не містять постанови про визнання вилученого автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні;

- слідчим суддею не додержано вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, зокрема не зазначено правову підставу для арешту майна, а також можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні;

- обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на автомобіль слідчий зазначає про необхідність арешту автомобіля для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, щоб в ході подальшого розслідування мати можливість його досліджень за місцем зберігання, яке є майданчик тимчасового утримання, проте арешт автомобіля власником якого є не підозрюваний у кримінальному провадженні, а ОСОБА_9 , з вказаних підстав не передбачений кримінальним процесуальним законом;

- слідчим суддею жодним чином не вмотивовано свої припущення, що незастосування заборони для власника та інших осіб використовувати та розпоряджатися транспортним засобом може призвести до наслідків, які негативно відобразяться на результатах досудового розслідування обставин кримінального провадження;

- слідчий суддя розглянув клопотання слідчого без виклику власника майна, чим грубо порушив його процесуальні права, в тому числі надати пояснення та представити необхідні докази, що призвели до не повного з`ясування всіх обставин кримінального провадження;

- в резолютивній частині ухвали слідчого судді зазначено, що власником автомобілю на який накладено арешт є ОСОБА_8 , однак, згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , автомобіль належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , дата реєстрації 08.04.2023, тобто останній придбав автомобіль більше ніж через рік після вчинення кримінального правопорушення.

Посилаючись на вищенаведені обставини, представник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту та зобов`язати слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл., уповноважену особу спеціального майданчику тимчасового утримання автотранспорту №9 ГУНП в Одеській обл. негайно та безоплатно повернути ОСОБА_9 автомобіль Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_3 , та ключі від нього.

В судове засідання апеляційного суду представник власника майна ОСОБА_6 не з`явився, незважаючи на належне сповіщення про дату, час та місце судового засідання, водночас надав клопотання, в якому підтримав вимога апеляційної скарги та просив судовий розгляд здійснити за його відсутності.

Разом із тим, прокурор ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце був повідомлений належним чином, однак надав заяву, в якій просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника майна та судовий розгляд здійснювати за його відсутності.

Враховуючи викладене, колегія суддів керуючись вимогами ч. 4 ст. 405, ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності учасників провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 2 зазначеної норми передбачає, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

При цьому ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді, вона вищевказаним положенням кримінального процесуального закону не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Стаття 172 КПК України встановлює порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, ч. 1 зазначеної статті передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

При цьому, розгляд такого клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, можливе лише щодо майна, яке не було тимчасово вилученим та якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КПК України, суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.

Проте, всупереч вищевказаним нормам закону, з матеріалів провадження вбачається, що ані власника майна ОСОБА_9 , ані його представника не були належним чином сповіщенні про дату, час та місце розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Разом із цим, будь-яких даних щодо необхідності розгляду зазначеного клопотання без виклику власника майна або його представника для забезпечення арешту майна, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, органом досудового розслідування слідчому судді суду 1-ої інстанції надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали допустився істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, розглянувши клопотання слідчого про накладення арешту на майно без належного повідомлення власника майна ОСОБА_9 або його представника про дату, час та місце проведення розгляду всупереч вимогам ч. 1 ст. 172 КПК України, що призвело до порушення права на захист останнього та перешкодило суду, ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення та, як наслідок, тягне за собою скасування ухвали слідчого судді та призначення нового розгляду клопотання слідчого іншим слідчим суддею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ч. 1 ст. 412 КПК України наголошує на тому, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для розгляду та надання оцінки доводам представника власника майна ОСОБА_6 щодо обґрунтованості клопотання слідчого, оскільки за результатами нового судового розгляду клопотання слідчого про арешт майна, на підставі аналізу всіх обставин та врахування вимог закону, слідчий суддя зобов`язаний, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, врахувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна, а також можливість його використання як доказу в кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_6 , скасування ухвали слідчого судді як постановленої з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону та призначення нового судового розгляду клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл.ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в суді 1-ої інстанції іншим слідчим суддею.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 09.05.2023 про накладення арешту на майно в межах к/п №0000221 від 12.02.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_7 про арешт майна, перелік якого міститься в ухвалі, вилученого в ході огляду місця події від 03.05.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , в суді 1-ої інстанції, іншим слідчим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4