Справа № 128/2543/23
УХВАЛА

02.08.2023 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою обвинуваченому у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 30.05.2023 в ЄРДР за №0000299 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З 04.07.2023 у провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться на розгляді вищевказане кримінальне провадження.

02.08.2023 у підготовчому судовому засіданні суд, вислухавши міркування присутніх учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, прийшов до висновку, що дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду виходячи з наступного.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст.468-475 КПК до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому районному суду Вінницької області.

Враховуючи те, що не має підстав для прийняття рішень визначених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК, тому суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду.

Також, у даному підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним письмове клопотання про продовження застосованого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки такий строк , а ризики, які стали підставою для його застосування не змінилися та не відпали, а саме - обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який він скоїв маючи не погашену судимість, останній може переховуватись від суду з метою уникнення від покарання, що йому загрожує у разі засудження; може незаконно впливати на потерпілого чи свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, а також перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також зазначив, що відносно ОСОБА_5 в провадженні Вінницького районного суду вже перебуває на розгляді ще одне кримінальне провадження за обвинуваченням у вчинені злочину за ч.4 ст. 185 КК України, а тому вважає, що жоден з інших запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ним ризикам. Так, особисте зобов`язання є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу обвинуваченого, його репутації та соціальні зв`язки. Особиста порука не може бути достатньою, оскільки в ОСОБА_5 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Домашній арешт не може бути достатнім враховуючи той факт, що ОСОБА_5 матиме можливість незаконно впливати на свідків, та зможе переховуватися від суду.

Прокурор вказує, що всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам, тому просить суд продовжити строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на 60 днів.

Крім цього, прокурор просив суд визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, з покладенням обов`язків передбачених положеннями КПК України.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики не є доведені, а є лише припущенням, обвинувачений ОСОБА_5 на момент затримання був одружений, вважає, що ризики є необґрунтовані, тому просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника. Суду зазначив, що не має на території Вінницької області постійного місця проживання. На час затримання він разом із дружиною винаймали житло, мали статус внутрішньо переміщеної особи. Офіційно він не працював, дітей не має, вже розлучений. Працював неофіційно виконуючи будівельні роботи в потерпілої сторони. Вказав, що дійсно відносно нього в провадженні суду є ще одне кримінальне провадження за ч.4 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання захисника, вважає що він належним чином обґрунтував наявні ризики, які на даний час не зменшилися та не відпали.

Вислухавши клопотання прокурора та захисника, міркування обвиинуваченого , суд вважає клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а клопотання захисника - необґрунтованим та таким, що підлягає відмові в задоволенні виходячи з такого.

Згідно до п.п.4,5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Судом установлено, що запобіжний захід до обвинуваченого застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений КПК України.

Вирішуючи письмове клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).

Згідно роз`ясненнями, викладеними у постанові № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Суд вважає, що наразі існують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 є раніше судимою особою за корисливий злочин; на разі в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває на розгляді обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України, а по даному кримінальному провадженню ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину; останній на час затримання офіційно не працював, дітей не має, розлучений, не має місця проживання, а тому суд вважає, що обвинувачений не має на волі соціально-стримуючих факторів. Також суд бере до уваги, що в судовому засіданні ще не заслухані покази потерпілого, свідків, обвинуваченого, тому суд вважає, що існують ризики незаконного впливу ОСОБА_5 на потерпілого, свідків, з метою зміни їх показів у суді; вчиненням ним іншого кримінального правопорушення, а також переховування ним від суду.

Крім того, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 будучи раніше судимими, на шлях виправлення не став, обвинувачується у вчинені нового умисного корисливого злочину, а тому суд вважає, що існує ризик того, що будучи на волі обвинувачений може вчинити інший злочин.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням йому запобіжного заходу у вигляді застави.

В свою чергу, суд вважає за необхідне відмовити захиснику в задоволені усного клопотання , оскільки нею не доведено перед судом належними та допустимими доказами, що наявні ризики зменшилися або відпали.

Тому, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого, суд вважає за доцільне продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме - по 30.09.2023 включно, з одночасним визначенням запобіжного заходу у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених ст.194 КПК України та встановленням розміру застави останнім - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що становить 53 680,00 гривень.

Керуючись ст.ст.177, 183, 199, 314-316, 331, 376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені 30.05.2023 в ЄРДР за №0000299 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, - призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.08.2023 о 14:00 год. в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області у залі судових засідань № 2.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого та захисника ОСОБА_4 .

Письмове клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, - строком на шістдесят днів, тобто, до 30 вересня 2023 року включно.

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень та надати можливість внесення даної застави за наступними реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ)26286152; Банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО)820172; рахунок отримувача UA0000401.

Роз`яснити, що обвинувачений або його заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави надати суду протягом двох днів підтверджуючі документи.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, зокрема:

1) повідомляти суд про своє місце проживання та зміну свого місця проживання та/або місця роботи, навчання;

2) утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в України;

4) не відлучатися із фактичного місця проживання - без дозволу суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити по 30.09.2023 включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України у Вінницької області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «ВУВП (№ 1)».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «ВУВП (№ 1)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити про це письмово Вінницький районний суд Вінницької області. У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , останній вважатиметься таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В задоволені усного клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт,- відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Ухвала в частині продовження застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - з дня отримання копії ухвали суду.

В решті частини - ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути включені сторонами кримінального провадження до апеляційної скарги на кінцеве процесуальне рішення в даному провадженні.

Повна ухвала суду проголошена 04.08.2023 о 13:50 год.

Суддя ОСОБА_6