САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/448/20
Провадження № 1-кп/726/7/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника -адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

законного представника потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000417 від 31.08.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Чернівецькій області на посаді завідувача сектору правового забезпечення, одруженого, маючого на утриманні двоє малолітніх дітей, уродженця та мешканця в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд-

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті і підтримане прокурором під час судового розгляду у повному обсязі, наступного змісту.

31.08.2019 року, близько 15 години 30 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «FIAT SCUDO», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Хотинській, зі сторони вул. Заводська, в напрямку вул. Калинівська, в м. Чернівці, на швидкості, що перевищує допустиму 50 км/год. в межах населеного пункту.

Наближаючись до будинку 4 «Д», вказаної вулиці, де наявний регульований пішохідний перехід, який позначений дорожнім знаком 5.35.1(2) ПДР України («Пішохідний перехід») та обладнаний світлофором, на якому горів червоний сигнал для транспортних засобів, водій ОСОБА_6 , проявивши самовпевненість і неуважність до дорожньої обстановки, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не вибравши безпечної швидкості руху, при цьому не реагуючи на те, що на пішохідний перехід виходять діти, своєчасно не застосував екстрене гальмування, продовжив рух на заборонений сигнал світлофора, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину дороги в межах вказаного регульованого пішохідного переходу на зелений сигнал світлофора, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля марки «FIAT SCUDO», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу - малолітній ОСОБА_9 , у відповідності до висновків СМЕ № 866 мд від 10.09.2019 та комісійної СМЕ № 151 від 03.02.2020, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: садна в ділянці правої щоки, синця та садна в ділянці тіла, епідуральної гематоми правої гемісфери головного мозку, підшкірної гематоми в тім`яно-скроневій ділянці голови справа, лінійного перелому скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, рани в ділянці правої гомілки та відкритого перелому обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що небезпечні для життя.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 , скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 8.1, 8.7.3 (е), 8.10 та 12.4 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб неповинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 8.1 Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками;

п. 8.7.3 Сигнали світлофора мають такі значення:

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків. Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при увімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої (лівої) смуги руху за умови надання переваги в русі іншим його учасникам;

п. 8.10 У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 5.62, якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили малолітній ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження.

Разом із тим, будучи допитаним у судовому засіданні, ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України категорично не визнав та пояснив, що того дня, із двома пасажирами, керуючи автомобілем «Фіат», рухався по вул. Хотинській в бік МТК «Калинівський ринок» з орієнтовною швидкістю 50-60 км/год, під`їжджаючи до світлофору, на якому було увімкнуто зелене світло. Безпосередньо перед світлофором та пішохідним переходом, у зустрічні смузі руху, рухався автомобіль «Рено» з яким відбувся зустрічний роз`їзд. В момент роз`їзду, неочікувано для нього, з-за автомобіля «Рено» вибігли двоє дітей. Побачивши їх, він миттєво застосував екстрене гальмування та скерував автомобіль вправо, з метою уникнути зіткнення. Однак зіткнення таки відбулось, внаслідок чого він збив малолітню дівчинку. Зазначає, що побачив дітей у мить, коли вони вибігли з-за зустрічного автомобіля, сплило близько секунди до застосування екстреного гальмування. Наголошує також, що на світлофорі було увімкнуто зелене світло, а потерпілі перебігали дорогу швидко, тому він не зміг уникнути зіткнення навіть з технічної точки зору, оскільки це було неможливим.

Після зіткнення він викликав швидку, яка забрала дівчинку до лікарні. У подальшому він допомагав потерпілим з лікуванням, надавав грошові кошти та продукти харчування.

По приїзду слідчо-оперативної групи, ОСОБА_6 пояснив її працівникам обставини ДТП. Ті почали проводити заміри. ОСОБА_6 хотів брати участь у проведенні замірів на місці ДТП, однак слідча не допустила його та наказала стояти в стороні.

Окрім того вказує, що у його автомобілі знаходився відео реєстратор, який був постійно увімкнутий та зафіксував обставини дорожньої пригоди. Про наявність відео реєстратора він повідомив працівникам поліції у момент, коли звернувся на лінію «102». У подальшому, його автомобіль було вилучено для проведення слідчих дій. Автомобіль був вилучений із відео реєстратором, а тому ОСОБА_6 не мав змоги надати слідству відеозапис із нього. Разом із тим, під час слідства не було витребувано та досліджено вказаний відеозапис. У подальшому, йому повернули автомобіль разом із відео реєстратором з якого було скопійовано відеозапис. Адвокат ОСОБА_6 намагався надати такий доказ, разом із іншими доказами його невинуватості, стороні обвинувачення, однак останні відмовились його приймати.

Таким чином вважає, що не мав технічної можливості уникнути зіткнення та вважає себе невинуватим.

Потерпіла ОСОБА_9 , за участю її законного представника та психолога, в судовому засіданні пояснила, що того дня вона, разом із мамою та братом, повертались із магазину, однак забули купити хліб. Разом із братом вирішили повернутись до магазину, який знаходився через дорогу. Підійшли до світлофору, натиснули кнопку та почали очікувати зеленого сигналу для переходу дороги. Коли увімкнувся зелений сигнал для переходу для пішоходів, вони, подивившись праворуч та ліворуч на проїзну частину дороги, переконавшись що ніхто не їде, повільною ходою почали переходити вулицю. Вона достеменно бачила, що всі автомобілі зупинились на червоний сигнал світлофора, однак один автомобіль, якого вона не помітила, рухався на великій швидкості, всупереч забороненому сигналу. Коли вона його помітила, то вирішила піти назад, однак не встигла. Відчула сильний удар та знепритомніла, після чого її було доставлено до лікарні. Вважала, що суд має прийняти рішення щодо обвинуваченого по закону.

Свідок ОСОБА_11 , за участю його законного представника, соціального працівника та психолога, в судовому засіданні пояснив, що того дня він, разом із мамою та сестрою, повертались із магазину, однак забули купити хліб. Разом із сестрою вирішили повернутись до магазину, який знаходився через дорогу. Підійшли до світлофору, та двічі (спочатку він, а потім сестра) натиснули кнопку та почали очікувати зеленого сигналу для пішоходів. Коли увімкнувся зелений сигнал для переходу для пішоходів, вони побачили, що всі машини зупинились і тільки після цього почали переходити дорогу повільним темпом. Однак неочікувано виїхав білий автомобіль та збив його сестру, яка від удару впала на землю. ОСОБА_12 вказав, що крикнув сестрі про те, що їде автомобіль проте було пізно. Більш детально згадати події того дня не може тому, що пройшов тривалий час.

Свідок ОСОБА_13 , матір потерпілих, в судовому засіданні пояснила, що того дня, вона разом із дітьми, поверталась із ринку та попросила дітей купити хліб. Магазин знаходився на іншому боці вулиці. Вона залишилась розмовляти із своєю знайомою ОСОБА_14 . Діти підійшли до світлофора та натиснули кнопку, дочекались доки увімкнувся зелений сигнал для пішоходів, що вона безпосередньо побачила, та почали перехід. Після цього, вона почула свист коліс. Момент зіткнення вона не бачила. У подальшому, вона побачила, що її донька лежить на проїзній частині дороги закривавлена. Після ДТП донька та син були доставлені до лікарні. Через деякий час туди ж з`явився ОСОБА_6 зі своїм братом, просив у них вибачення, жалкував, що трапилась така подія та надав на лікування 5000,00 гривень. У подальшому ОСОБА_6 оплатив операцію та надав додаткові кошти на лікування, декілька разів відвідував потерпілу.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що того дня вона їхала з ринку разом із подругою ОСОБА_13 та її дітьми. Остання попросила дітей купити хліб. Для цього необхідно було перейти на інший бік вулиці. ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , в свою чергу залишились на місці. Вона бачила, що діти розпочали переходити дорогу коли на світлофорі увімкнувся зелений сигнал для пішоходів. Який сигнал був увімкнутий для автомобілів їй не відомо. Також вона побачила, що автомобілі зупинились перед світлофором, аби пропустити дітей. У подальшому, вона почула свист гальм, побачила, що ОСОБА_9 лежить на проїздні частині дороги та зрозуміла, що її збив білий автомобіль під керуванням ОСОБА_6 . Після цього приїхала швидка та забрала дитину до лікарні.

Свідок ОСОБА_15 , яка є працівником магазину, вказала, що надала слідчим та адвокату, відеозапис із камер відеоспостереження, на якому зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_6 . На відеозаписі вказано неправильна година. Потерпілих не знає, обставини ДТП їй не відомі.

Свідок ОСОБА_16 , в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_13 є його працівницею. У 2019 році сталась ДТП за участю дітей останньої. Моменту вчинення ДТП він не бачив. Був залучений у якості понятого під час здійснення огляду місця події. Зазначає, що адвокат ОСОБА_7 постійно перешкоджав проводити слідчі дії, , а саме щодо правильності на його думку проведення замірів та інших дій слідчої. Окрім того обвинувачений ОСОБА_6 також не сприяв встановленні істини, постійно змінював свою позицію щодо обставин ДТП.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що не бачив моменту ДТП. Однак йому відомо з власного досвіду, що на цій ділянці вулиці не працювала кнопка для зміни сигналу світлофора, з чим він неодноразово стикався.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні вказав, що того дня, він рухався по вулиці Хотинській Чернівці у напрямку до вул. Заводської. Наголошує, що на регульованому пішохідному переході був світлофор, на якому було увімкнене зелене світло для водіїв. По зустрічній смузі руху їхав автомобіль «Фіат» білого кольору. Розминувшись із вказаним автомобілем, проїхавши приблизно метрів 20 н почув звук удару та зупинився, щоб подивитись що сталось. Виявилось, що водій автомобіля «Фіат» збив дитину. Після цього ОСОБА_18 поїхав далі по справах, бо побачив, що підійшло декілька людей на допомогу даної пригоди, але свідку треба було їхати. ОСОБА_19 додав, що їхав на автомобілі «Рено лагуна» сірого кольору, який належить тестю.

Будучи допитаним у судовому засіданні, експерт ОСОБА_20 пояснив, що ним, на виконання відповідної постанови, було проведено експертне дослідження, за наслідками якого було надано висновок про те, що обвинуваченим ОСОБА_6 , були порушені вимоги ПДР України, внаслідок чого він збив дитину. Порушення ПДР України перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками. Разом із тим, дослідження проводилось виключно на підставі письмових документів в яких містились вихідні дані надані слідчою, необхідні для проведення експертизи, будь-які відеозаписи не досліджувались. На момент її проведення суперечностей у вихідних даних не було. Разом із тим, для дослідження не було надано письмових пояснень ОСОБА_6 , зазначив також на питання сторін кримінального провадження, що відстані, на місці скоєння ДТП були замірні за допомогою приладу курвіметр, який призначено для виміру кривих ліній. Вважає що у даному випадку, необхідним було використовувати інший прилад вимірювання. Вихідні дані були в одному томі надані. Свій висновок підтримує, вважає його правильним. На питання прокурора та обвинуваченого пояснив, що якби були надані додаткові вихідні данні та поставлені конкретні інші питання то можливо був би інший висновок. Вказав, що експерт діє в рамках поставлених питань, які детально розписав у висновку описової частини.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_21 пояснив у судовому засіданні, що проводив комплексну судову фототехнічну та авто технічну експертизу, №167-А/15-фт від 27.04.2020 року за дорученням адвоката ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2019 року № 0000417 проведені ними дослідження базуються на наданих їм вихідних даних. Вважає свій висновок достовірним, враховував всі необхідні для висновку деталі, які описані об`ємно по кожному питанню. Його частина досліджень стосується авто технічного висновку. На питання прокурора та захисника експерт пояснив, що для проведення такого виду експертиз важливо звичайно марка автомобіля, чи справний він, якого року випуску навіть як розташоване сидіння та інші дані які встановлюються і перевіряються у випадках подібних дорожніх пригодах. Експерт вказав, що може давати висновок лише в межах тих питань які йому були поставлені.

Також у судовому засіданні за клопотанням прокурора був опитаний експерт ОСОБА_22 , щодо висновку експерта №167-А/15-ФТ від 27.04.2020 року. Експерт на питання прокурора пояснив, що підтримує свій висновок. Вихідні дані які були надані достатні для проведення експертизи. У висновку давав відповіді на питання, що стосуються комплексної фототехнічної експертизи. Вказав, що зображення було здійснене з відеозапису. Розписано детально які використовувалися інформаційні джерела для експертизи та детально саме дослідження.

Також за клопотанням прокурора була опитана слідча ОСОБА_23 , яка розказала норми КПК України відповідно яких діє слідчий. Пояснила, що вже тривалий час працює слідчим у справах ДТП. Перевірити відразу чи працював світлофор не вважала за потрібне, про відео ДТП їй не відомо було. Слідчі дії проводила, так як склалася практика , вважає , що вчинила всі необхідні слідчі дії відповідно до процесуального кодексу, вказала, що так як обвинувачений на початку відмовився давати пояснення тому взяла за основу пояснення потерпілої та свідків, а саме її матері та подруги. Проте суд не може взяти до уваги пояснення ОСОБА_23 , оскільки вони не доказом по суті обвинувачення .

В обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, сторона обвинувачення посилається на такі докази, які були безпосередньо дослідженні під час судового розгляду, а саме:

- витягами з ЄРДР про кримінальне провадження № 0000417 від 31.08.2019, 03.09.2019, 30.09.2019 року за кваліфікацією ч. 1 ст. 286 ККУ, яка у подальшому змінена на ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до фабули якого: 31.08.2019 року, приблизно о 15 годині 30 хвили, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «FIAT SCUDO», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Хотинській, зі сторони вул. Заводська, в напрямку вул. Калинівська, в м. Чернівці, де наближаючись до буд, 27, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив наїзд на неповнолітню ОСОБА_9 , що перетинала проїзну частину дороги зліва направо відносно напрямку руху водія. Внаслідок ДТП потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження; (Том 1 а.с.1)

- дорученням про проведення досудового розслідування, повідомленням про початок досудового розслідування від 31.08.2019 року, постановою про призначення групи прокурорів від 01.09.2019 року та 02.12.2019 року, постановою про створення слідчої групи від 30.09.2019 та 31.09.2019 року, клопотанням про продовження строку досудового розслідування від 20.01.2020 року та постановою про задоволення клопотання про продовження строку досудового розслідування від 28.01.2020 року; (Том 1 а.с.5)

- рапортом працівників поліції про отримання заяви про ДТП від 31.08.2019 року;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.08.2019 року, схемою місця ДТП та фото таблиці до нього, згідно якого огляд проведено від вул. Заводської до вул. Калинівської, через вул. Хотинську міста Чернівці. Оглядом встановлено, що на дорозі знаходиться регульований пішохідний перехід, який регулюється світлофором із ручним керуванням, встановлено дорожній знак 5.35.1 (2). Автомобіль марки «FIAT SCUDO», номерний знак НОМЕР_1 містить пошкодження, а саме вм`ятина на лівій боковій частині (на кузові) поруч із дзеркалом заднього виду, наявні потертості на лівому «крилі» автомобіля. Виявлено також сліди гальмування на дорозі, сліди речовини бурого кольору, уламки пластику. (Том1 а.с.23-32-33-39)

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого виду сп`яніння № 1257 від 31.08.2019 року, виданого КМУ «ЧОНД» о 16 годині 30 хвилин, згідно з яким ОСОБА_6 у стані сп`яніння не перебував; (Том1 а.с.42)

- постановою про визнання речовим доказом автомобіля «FIAT SCUDO», номерний знак НОМЕР_1 , від 31.08.2019 року;(том 1 а.с.43)

- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , із якого встановлено, що ОСОБА_6 є власником автомобіля «FIAT SCUDO», номерний знак НОМЕР_1 , а також копією полісу страхування серії АО/5845157 від 29.08.2019 року, яким відповідальність власника вказаного транспортного засобу була застрахована; (том 1 а.с.44-45)

- клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів від 03.09.2019 року, ухвалою слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 05.09.2019 року, якою уповноваженим особам надано тимчасовий доступ з можливістю вилучення на період досудового розслідування автомобіля «FIAT SCUDO», номерний знак НОМЕР_1 , протоколом тимчасового доступу до речей і документів описом речей і документів від 27.09.2019 року, а також постановою про визначення подальшого місця зберігання речового доказу, яким вищевказаний автомобіль залишено на зберігання на території майданчика центру забезпечення ГУНП в Чернівецькій області по вул. Комунальників, 4 «В» у м. Чернівці;( Том 1 а.с.46-47)

- клопотанням про проведення судово-медичної експертизи від 03.09.2019 року, ухвалою слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці про призначення судово-медичної експертизи у вказаному кримінальному провадженні, а також висновком експерта № 866 мд від 10.09.2019 року із якої встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 знаходилась на стаціонарному лікуванні в відділенні дитячої травматології ЛШМД м. Чернівці з 31.08.2019 року з діагнозом при поступленні: перелом правої гомілки зі зміщенням. Окрім того, у ОСОБА_9 виявлено наступні тілесні ушкодження: садно в ділянці правої щоки, синці та садна в ділянці тіла, епідуральна гематоми правої гемісфери головного мозку, підшкірна гематома в тім`яно-скроневій ділянці голови справа, лінійний перелом скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, рана в ділянці правої гомілки, відкритий перелом обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням.( Том 1 а.с.53-54)

Вищевказані тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, можливо при дорожньо-транспортній пригоді, по строку та обставинам можуть відповідати вказаному в фабулі ухвали суду, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі що небезпечні для життя;

- заявою ОСОБА_9 про залучення її до провадження у якості потерпілої від 11.10.2019 року, постановою про залучення законного представника неповнолітньої потерпілої від 11.10.2019 року; (а.с.60 Том 1)

- договором про надання юридичної допомоги від 31.08.2019 року, відповідно до якого адвокат ОСОБА_7 зобов`язався надавати ОСОБА_6 правовому допомогу, зокрема бути його захисником у вказаному кримінальному провадженні; ( Том 1 а.с. 74-75)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.11.2019 року з фото-таблицями, згідно якого неповнолітній свідок ОСОБА_11 на місцевості, вийшовши на проїздну частину дороги по вул. Хотинській, біля будинку 4- Д у м. Чернівці показав, що 31.08.2019 року, він, разом із сестрою ОСОБА_9 та матір`ю ОСОБА_24 рухались по вулиці Хотинській у напрямку свого дому. У подальшому, матір дала йому та сестрі гроші та попросила сходити до магазину. Аби дістатись до магазину, необхідно було перейти дорогу через пішохідний перехід. ОСОБА_11 вказав, що після того, як на світлофорі загорілось зелене світло для пішоходів, він із сестрою почав переходити дорогу в темпі швидкого кроку. Раптом, він побачив автомобіль білого кольору, який рухався швидко та допустив наїзд на його сестру ОСОБА_9 . Свідок показав та вказав траєкторію їхнього руху та обставини наїзду автомобіля на його сестру. В ході проведення слідчого експерименту встановлено швидкість руху ОСОБА_9 по пішохідному переходу, який вона долає за 2,8 секунд;( Том 1 а.с.102 - 105)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.11.2019 року з фото-таблицями, згідно якого свідок ОСОБА_14 на місцевості, вийшовши на проїзну частину дороги по вул. Хотинській, біля будинку 4- Д у м. Чернівці показала, що 31.08.2019 року, вона знаходилась на лівому тротуарі (в напрямку вул. Калинівської). Свідок побачила, що двоє дітей почали переходити дорогу у темпі швидкого кроку. Коли діти дійшли до середини дороги, вона побачила як автомобіль білого кольору наїхав на дівчинку; ( том 1 а.с.115-121)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.11.2019 року з фото-таблицями, згідно якого свідок ОСОБА_13 , матір дітей, на місцевості, вийшовши на проїзну частину дороги по вул. Хотинській, біля будинку 4- Д у м. Чернівці показала, що 31.08.2019 року, вона знаходилась на лівому тротуарі (в напрямку вул. Калинівської) разом із знайомою ОСОБА_14 . Після увімкнення дітьми зеленого сигналу світлофора, вони почали переходити дорогу спокійною ходою, донька була попереду, а син позаду. У подальшому, свідок відвернула свою увагу, та не бачила моменту наїзду автомобілю на свою доньку та підійшла до неї уже після наїзду;(Том 1 а.с.126- 133)

- заявою ОСОБА_13 від 31.08.2019 року, якою вона передала одяг доньки для проведення необхідних слідчих дій та протоколом огляду від 31.08.2022 року, яким було оглянуто одяг, який був одягнутий на потерпілій в момент ДТП, а саме шорти жіночі, яскраво-рожевого кольору, на резинці, із нашивкою у вигляді сердечка з надписом «love» та гумові шльопанці світло-синього кольору 39 розміру; (Том 1 а.с.134)

- заявою ОСОБА_25 від 03.09.2019 року, якою остання надала відеозапис із камер спостереження магазину «Міні-маркет» для проведення необхідних слідчих дій; ( Том 1 а.с.145)

- протоколом огляду предмета від 17.09.2019 року, згідно якого було оглянуто відеозапис, що міститься на диску лазерних систем зчитування DVD-R. На відеозаписі зафіксовано прилеглу до магазину ділянку проїзної частини дороги. В полі зору камери з`являється автомобіль «FIAT SCUDO», який здійснює роз`їзд із автомобілем сірого кольору та у подальшому зникає із поля зору відеокамери; ( Том 1 а.с.147-152)

- протоколом огляду місцевості від 17.09.2019 року, згідно якого було оглянуто відрізок дороги по вул. Хотинській, 4 Д у м. Чернівці, навпроти магазину «Міні-маркет» де мала місце ДТП за участю ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_9 . Встановлено, що відстань, яку долає автомобіль «FIAT SCUDO» з моменту попадання в поле зору вищевказаної відеокамери до моменту виїзду з її поля зору становить 14,7 метрів, а час за який автомобіль долає відстань складає 0,72 секунди. Таким чином, швидкість автомобіля складала 73,5 км/год; ( Том 1 а.с. 155-161)

- висновком експерта № 1212 від 18.09.2019 року, згідно якої, у крові ОСОБА_6 етилового спирту не виявлено; ( Том 1 а.с.167)

- висновком експерта № 358-А від 30.09.2019 року, згідно якого, робоча гальмова система, рульове керування, ходова частина, зовнішні світлові прилади автомобіля «FIAT SCUDO», номерний знак НОМЕР_1 , станом на момент огляду перебувають у працездатному стані, несправностей, які б могли спричинити ДТП - не виявлено; ( Том 1 а.с. 175-181)

- висновком експерта № 153-МК від 01.10.2019 року згідно якого, при проведенні експертизи одягу та взуття потерпілої ОСОБА_9 виявлено: на задній поверхні обох половин шортів нашарування речовини бурого кольору, що нагадує собою кров, у вигляді плям овальної форми, розмірами 2,0x1,5с. 5,0x50см та 4,0x5,5см. Дані нашарування виникли під час нещільного нетривні контактування із джерелом кровотечі та із закривавленими поверхнями, на задній поверхні обох половин шортів - нашарування бруду темно-с кольору, у вигляді овальної форми, розміри, ми 11,0x8,0см - справа та 19,0x11. зліва; а також у вигляді смужок різно-направленого спрямування; на задній поверхні в середній третині права - ділянка бруду у вигляді «складчастого загладжування», верхівками спрямованими до верху. Дані нашарування виникли внаслідок дотичного контакту з дорожнім покриттям; ( Том 1 а.с.196-199)

- досліджений висновок експерта № 256/19-29 від 28.11.2019 року згідно якого, при заданих параметрах зближення в момент виходу на проїзну частину вулиці Хотинської м. Чернівці пішохода ОСОБА_9 автомобіль Fiat Scudo, реєстраційний номер НОМЕР_1 перебував до місця наїзду на відстані 66.6 м (згідно показань ОСОБА_11 ), 76.9 м (згідно показань ОСОБА_14 ). ( Том 1 а.с. 207-212)

Водій автомобіля Fiat Scudo, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 при своєчасному застосуванні екстреного гальмування мав технічну можливість уникнути наїзду шляхом зупинки автомобіля Fiat Scudo, реєстраційний номер НОМЕР_1 до лінії руху пішохода ОСОБА_9 .

При заданих параметрах зближення у даній дорожній обстановці водію автомобіля Fiat Scudo, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 необхідно було діяти у відповідності до вимог п. 8.1, п. 8.7.3 (е) і п. 8.10 ПДР України, щодо швидкісного режиму водію ОСОБА_6 необхідно було дотримуватися вимог п.12.4 ПДР України.

У діях водія автомобіля Fiat Scudo ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п. 8.1, п.8.7.3 (е), п.8.10 і п.12.4 ПДР України, а невідповідності вимогам п. п. 8.1, п.8.7.3 (е) і п.8.10 ПДР України, з технічної точки зору у своїй сукупності, перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП;

- висновком експерта у комісійній судово-медичній експертизі від 03.02.2020 року, ОСОБА_9 знаходилась на стаціонарному лікуванні в відділенні дитячої травматології ЛШМД м. Чернівці з 31.08.2019 року по 24.09.2019 з діагнозом при поступленні: в/перелом правої гомілки зі зміщенням, діагноз заключний клінічний: первинний відкритий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням відламків, закритий лінійний перелом скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, епідуральна гематома правої гемісфери головного мозку, забій головного мозку. Окрім того, у ОСОБА_9 виявлено наступні тілесні ушкодження: садно в ділянці правої щоки, синці та на шкірі, підшкірна гематома в тім`яно-скроневій ділянці голови з права, забій головного мозку, епідуральна гематоми правої гемісфери головного мозку, лінійний перелом скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, рана в ділянці правої гомілки, відкритий перелом обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням. ( Том 1 а.с.238-245).

Вищевказані тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, по строку та обставинам можуть відповідати вказаному в фабулі ухвали суду, а саме при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 31.08.2019 року у вигляді наїзду на пішохода, є характерними для даного виду дорожньо-транспортного травматизму і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі що небезпечні для життя;

- листом РСЦ МВС в Чернівецькій області № 31/24/08-2819 від 13.09.2019 року згідно якого, у власності ОСОБА_6 перебуває два транспортних засоби: «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 р.в., білого кольору, номер кузову НОМЕР_3 та «Toyota Auris», д.н.з. НОМЕР_4 , 2007 р.в., чорного кольору, номер кузова НОМЕР_5 ;

- протоколом огляду від 06.09.2019 року, згідно якого було оглянуто відеозапис з камер зовнішнього відеоспостереження, яка знаходиться на кільці по вул. Гагаріна та вул. Галицький шлях у м. Чернівці (по напрямку до вул. Хотинської), де зафіксовано, що о 15:30:49 31.08.2019 року (по показниках камери) на заданому відрізку дороги з`являється автомобіль «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухається у напрямку вул. Хотинської;

- роздруківкою електронного рапорту, з якого встановлено, що 31.08.2019 року о 15:30 на лінію 102 надійшло повідомлення про ДТП на вул. Хотинській, 4 Е, а саме про те, що на пішохідному переході водій невідомого т/з не впорався з керуванням та допустив наїзд на пішохода. Заявник ОСОБА_26 тел. НОМЕР_6 ;

- карткою виїзду швидкої медичної допомоги № 39625 від 31.08.2019 року, згідно якої, о 15:36 на місце ДТП прибули лікар та фельдшер, де виявили потерпілу ОСОБА_9 у якої було виявлено відкритий перелом правої гомілки (попередній діагноз);

- листом ОКУ «ЛШМД» № 1865 від 02.12.2019 року, згідно з яким, ОСОБА_9 перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні для дітей із 31.08.2019 року по 02.09.2019 року, у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії із 02.09.2019 по 04.09.2019 року. Загальна вартість лікування ОСОБА_9 склала 17267,52 гривень; (Том 2 а.с.70)

- повідомленням про завершення досудового розслідування від 21.02.2020 року, з яким ОСОБА_7 був ознайомлений 19.03.2020 року;

- Також судом досліджені клопотання адвоката ОСОБА_7 від 30.03.2020 року про призначення одночасного допиту свідка ОСОБА_13 та підозрюваного ОСОБА_6 , заявою ОСОБА_13 про відмову від проведення одночасного допиту від 23.03.2020 року, постановою про відмову у задоволенні клопотання про одночасний допит від 23.03.2020 року;

- клопотання адвоката ОСОБА_7 від 30.03.2020 року про призначення одночасного допиту свідка ОСОБА_14 та підозрюваного ОСОБА_6 , заявою ОСОБА_14 про відмову від проведення одночасного допиту від 23.03.2020 року, постановою про відмову у задоволенні клопотання про одночасний допит від 23.03.2020 року;

- ухвалу слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.03.2020 року, якою ОСОБА_6 та його захиснику ОСОБА_7 було встановлено строк для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування до 27.03.2020 року.

Натомість в обґрунтування невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, сторона захисту подала та посилається на такі докази, які були безпосередньо дослідженні під час судового розгляду, а саме:

- клопотання адвоката ОСОБА_7 від 02.12.2019 року старшому слідчому СВ Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_23 , яким сторона захисту просить роз`яснити повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушенні передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України якому чітко зазначити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме зазначивши на який саме сигнал світлофора (червоний, жовтий чи зелений) рухався підозрюваний, або виключити із формулювання підозри посилання на п. 8.1 та 8.7.3 е ПДР України;

- відповідь старшого слідчого СВ Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_23 від 05.12.2019 року на клопотання адвоката ОСОБА_7 де зазначено, що за необхідності, у ході досудового розслідування буде прийнято рішення про зміну підозри, у встановленому КПК України порядку;

- адвокатський запит ОСОБА_7 директору ЧМКПШЕП ОСОБА_27 у якому сторона захисту просить надати відповідь на запитання - чи мала місце технічна несправність світлофора по вул. Хотинській, біля будинків 27 та 4-Е у м. Чернівці, якщо так то за який період часу, вказати про дату проведення технічного огляду снопки управління пішохідною фазою на вказаному світлофорному об`єкті, додати до відповіді журнал огляду вказаних технічних засобів регулювання дорожнього руху, звіт про виконання таких робіт, журнал обліку недоліків;

- відповідь директора ЧМКПШЕП ОСОБА_27 № 121 від 11.03.2020 року на адвокатський запит, у які вказано, що у 20-х числах серпня 2019 року було здійснено технічний огляд світлофорних об`єктів. Стосовно технічної несправності світлофора по вул. Хотинській, біля будинків 27 та 4-Е у м. Чернівці протягом дня 31.08.2019 року, Чернівецький міськШЕП такою інформацією не володіє, однак з врахуванням людського фактору, а також зношеність обладнання, не виключено, що така несправність могла існувати. Разом із цим, з 01.07.2019 року по 31.12.2019 року неодноразово було проведено відновлювальні роботи на даному світлофорному об`єкті;

- відповідь директора ЧМКПШЕП ОСОБА_27 № 122 від 11.03.2020 року на адвокатський запит, у які вказано, що по вул. Хотинській, біля будинків 27 та 4-Е у м. Чернівці встановлено світлофорний об`єкт, обладнаний чотирма транспортними світлофорами та двома пішохідними, запрограмований на роботу щодо регулювання дорожнього руху за допомогою кнопок управління пішохідною фазою. Достовірних даних щодо коректної роботи світлофору за період доби 31.08.2019 року Чернівецьке міськШЕП не володіє;

- фотознімки із відеозапису відеореєстратора, який був розміщений у автомобілі «Фіат», під керуванням ОСОБА_6 , на якому зафіксовано, що вказаний автомобіль наближається до світлофорного об`єкту по вул. Хотинській, біля будинків 27 та 4-Е у м. Чернівці о 15 годині 30 хвилин. Світлофор поєднано із дорожнім знаком «Пішохідний перехід». Як вбачається із зображення, на транспортному світлофорі (для автомобілів) увімкнено зелений сигнал, який дозволяє рух транспортних засобів. Натомість на пішохідних світлофорах увімкнено червоний сигнал, який забороняє рух пішоходів. Встановлено також, що при наближенні до світлофору, на смузі зустрічного руху рухався автомобіль «Рено лагуна» сірого кольору, через розміщення якого, водію ОСОБА_6 не було видно пішоходів, які мають намір перейти дорогу;

- копія свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, а саме автомобілю «Рено лагуна». д.н.з. НОМЕР_7 , власник ОСОБА_28 , та «Фіат скудо», д.н.з. НОМЕР_1 , власник ОСОБА_6 та відомості про технічні характеристики обох транспортних засобів, які відображені на окремих аркушах;

- копія схеми зустрічного роз`їзду автомобілів «Рено лагуна» та «Фіат скудо», складену адвокатом ОСОБА_7 ;

- таблиця 3.1. на якій зазначено методичні рекомендації з виміру швидкості руху пішохода із зазначенням віку особи та статі при різному темпі, від повільного кроку до швидкого бігу, про яку швидкість руху дитини жіночої статі у віці від 10 до 12 років при повільному кроці складає 3,3 км/год, спокійному кроці 4,8 км/год, швидкому кроці 5,8 км/год, спокійний біг 8,8 км/год, швидкий біг 13.4 км/год.;

- дорученням прокурора ОСОБА_29 від 21.02.2020 року про надання потерпілій, її законному представнику, підозрюваному та його захиснику доступу до матеріалів досудового розсідування;

- повідомлення про завершення досудового розслідування від 21.02.2020 року;

- заява адвоката ОСОБА_7 від 16.03.2020 року у якій він зазначає, що йому не було надано доступ до матеріалів провадження та просить ознайомитись із ними у приміщенні Чернівецької місцевої прокуратури;

- відповідь прокурора ОСОБА_29 від 16.03.2020 року № 93-6116-19, де зазначено, що ухвалою слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці, зобов`язано орган досудового розслідування провести слідчий експеримент за участю ОСОБА_6 . Відтак, з матеріалами провадження сторона захисту може ознайомитись після проведення необхідних слідчих дій;

- відповідь прокурора ОСОБА_29 від 27.02.2020 року № 93-6116-19, якою адвокату ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні його клопотання про проведення допиту потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 ;

- відповідь прокурора ОСОБА_29 від 05.03.2020 року № 93-6116-19, якою адвокату ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні його клопотання про проведення допиту свідка ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ;

- відеозапис, огляду місця події, на якому зафіксовано обставини проведення огляду, фіксація замірів на місці вчинення ДТП, які проводились за допомогою курвиметра. Зафіксовано також, що одна із кнопок управління пішохідною фазою не працює;

- відеозапис із камер відеоспостереження магазину, на якому зафіксовано рух транспортного засобу «Фіат» який рухається по вул. Хотинській у м. Чернівці, який також був наданий і стороною обвинувачення;

- відеозаписом від 11.03.2020 року із якого вбачається, що адвокат ОСОБА_7 з`явився до слідчої для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, однак йому було відмовлено у ознайомленні;

- відеозаписом № 7 із якого вбачається, що адвокат ОСОБА_7 повторно з`явився до слідчої для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, однак йому було відмовлено у ознайомленні. Разом із тим, захиснику було запропоновано отримати повістки про виклик для проведення слідчого експеременту;

- клопотання захисника ОСОБА_7 про надання копій звуко та відео технічних записів фіксування судового засідання за клопотанням адвоката у вказаному кримінальному провадженні про тимчасовий доступ до речей і документів автомобіля «Фіат», тимчасовий доступ до речей і документів ПрАТ «ВФ Україна» та ПрАТ «Київстар», відвід старшого слідчого ОСОБА_23 , скаргою на постанову слідчої ОСОБА_23 про відмову у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , потерпілої ОСОБА_9 та малолітнього ОСОБА_11 та аудіо записи судових засідань;

- клопотання захисника ОСОБА_7 від 24.02.2020 року про призначення та проведення слідчого експерименту за обов`язковою участю підозрюваного ОСОБА_6 , в ході якої відтворити події та обстановку ДТП, враховуючи показання підозрюваного з залученням спеціаліста з необхідним сертифікованим обладнанням;

- скарга захисника ОСОБА_7 від 28.02.2020 року на постанову слідчої ОСОБА_23 про відмову у задоволенні клопотання про призначення та проведення слідчого експерименту від 25.02.2020 року;

- клопотання про продовження строку досудового розслідування від 20.01.2020 року з метою проведення необхідного обсягу слідчих дій;

- ухвала Садгірського районного суду м. Чернівці від 03.03.2020 року, якою визнано незаконною та скасовано відмову слідчої ОСОБА_23 в задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту, зобов`язано призначити та провести слідчий експеримент за обов`язковою участю підозрюваного ОСОБА_6 ;

- клопотання захисника ОСОБА_7 від 25.02.2020 року про призначення та проведення допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 та малолітнього ОСОБА_11 в присутності підозрюваного та його захисника;

- постанова слідчої ОСОБА_23 від 27.02.2020 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 та малолітнього ОСОБА_11 в присутності підозрюваного та його захисника;

- скарга захисника ОСОБА_7 від від 27.02.2020 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 та малолітнього ОСОБА_11 в присутності підозрюваного та його захисника;

- клопотання захисника ОСОБА_7 від 02.03.2020 року про тимчасовий доступ до речей і документів, якою захисник просить надати доступ до документів«ВФ Україна» та ПрАТ «Київстар»;

- ухвала слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 05.03.2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про тимчасовий доступ до речей і документів;

- клопотання захисника ОСОБА_7 від 02.03.2020 року про допит свідка ОСОБА_13 у присутності підозрюваного та його захисника;

- постанова слідчої ОСОБА_23 від 04.03.2020 року про відмову у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_13 у присутності підозрюваного та його захисника;

- скарга захисника ОСОБА_7 від 06.03.2020 року на відмову слідчого у допиті свідка ОСОБА_13 у присутності підозрюваного та його захисника;

- повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України від 30.11.2019 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 21.02.2020 року;

- ухвала слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 05.09.2019 року про тимчасовий доступ до речей і документів, якою надано доступ з можливістю вилучення на період досудового розслідування автомобіля «Фіат Скудо», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- опис речей і документів, які були вилучені від 27.09.2019 року, де зазначено, що автомобіль «Фіат Скудо», д.н.з. НОМЕР_1 поміщено на зберігання на спеціальний майданчик Садгірського ВП ГУНП в Чернівецькій області;

- заява захисника ОСОБА_7 від 17.03.2020 року про відвід слідчого ОСОБА_23 від подальшого проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні;

- скарга захисника ОСОБА_7 від 27.03.2020 року на постанову про відмову слідчого у задоволенні клопотання про одночасний допит ОСОБА_13 та підозрюваного ОСОБА_6 ;

- клопотання адвоката ОСОБА_7 від 26.03.2020 року до старшого слідчого СВ Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_23 про надання стороні захисту доступу до медичної документації, яка була використана в ході проведення медичної експертизи (висновок експерта № 866 мд від 10.09.2019 року) та комісійної судово-медичної експертизи (висновок експерта № 151 від 30.02.2020 року) по дослідженню ступеня тяжкості тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_9 внаслідок ДТП;

- на клопотання адвоката ОСОБА_7 від 26.03.2020 року про надання стороні захисту доступу до медичної документації, листом слідчого СВ Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_23 від 26.03.2020 року, йому було повідомлено, що він може ознайомитись із такою документацією у слідчого у приміщенні СУ ГУНП в Чернівецькій області у будь-який зручний час. Одночасно повідомлено, що ухвалою слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці встановлено строк для ознайомлення із матеріалами провадження до 27.03.2020 року;

- лист прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_30 від 03.04.2020 року № 93-6116-19 у якому вказано, що 01.04.2020 року до Чернівецької місцевої прокуратури надійшов лист адвоката ОСОБА_6 про надання стороною захисту, з 31.03.2020 року, можливості ознайомитись з доказами невинуватості ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні. Разом із тим прокурор вказує, що 21.02.2020 року досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено та 30.03.2020 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 направлено до суду. Таким чином строк для надання стороною захисту доступу до доказів вичерпаний;

- лист прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_30 від 13.04.2020 року № 93-6116-19 у якому вказано, що 07.04.2020 року до Чернівецької місцевої прокуратури повторно надійшов лист адвоката ОСОБА_6 про надання стороною захисту, з 31.03.2020 року, можливості ознайомитись з доказами невинуватості ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні. Разом із тим прокурор вказує, що 21.02.2020 року досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено та 30.03.2020 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 направлено до суду. Таким чином строк для надання стороною захисту доступу до доказів вичерпаний;

- квитанція та накладна «Укрпошти» від 30.03.2020 року про відправлення ОСОБА_7 на адресу Чернівецької місцевої прокуратури поштового відправлення, а також опис вкладення (повідомлення адвоката щодо надання доступу до доказів сторони захисту);

- повідомлення адвоката ОСОБА_6 від 30.03.2020 року де зазначено, що завершуючи ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, з 31.03.2020 року, надає можливість стороні обвинувачення ознайомитись з доказами невинуватості підозрюваного ОСОБА_6 ;

- витяг із історії хвороби № 2470, листок непрацездатності серії АДЗ № 921786, виданий ЧЛШМД, а також виписний епікриз з історії хвороби № 1779, листок непрацездатності серії АГЩ № 559832, виданий КНП «Міська Клінічна лікарня № 3»в якому вказано, що ОСОБА_6 знаходився на лікуванні у гематологічному відділенні з 17.02.2020 року до 13.03.2020 року;

- доручення адвоката ОСОБА_7 від 30.03.2020 року про проведення судової комплексної фототехнічної та авто технічної експертизи, скерованого директору Чернівецького НДЕКЦ УМВС України із вихідними даними, запропонованими адвокатом;

- висновок експерта 167-А/15-ФТ від 27.04.2020 року, ( Том 2 а.с.17-30 докази сторони захисту) відповідно до якого:

середня швидкість автомобіля Fiat Scudo II 2007 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з моменту коли він своєю передньою правою кутовою частиною перебуває біля ближньої електроопори (передня права фара перебуває за вказаною електроопорою), до останнього моменту знаходження його правої фари в межах кадру, становить 77,76 км/год. ± 3,42 км/год. враховуючи, що подолана відстань становить 14,7 метрів.

Середня швидкість автомобіля Renault LAGUNA III 2011 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_7 з моменту його появи в полі зору до моменту перетинання ним зображення дальньої електроопори становить 39,24 км/год. ± 1,77 км/год., з урахуванням того, що його габаритна довжина дорівнює 4,8 метра.

Час, що минає з моменту коли автомобіль Fiat Scudo II 2007 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 своєю передньою правою кутовою частиною перебуває біля ближньої електроопори (передня права фара перебуває за вказаною електропорою), до моменту коли відбувається роз`їзд із автомобілем Renault LAGUNA III 2011 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , становить 0,6 секунди ±0,02 секунди. За вказаний час при швидкості 77,76 км/год автомобіль Fiat Scudo II 2007 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при умові рівномірного руху, долає відстань 12,96 метрів ± 0,43 метра.

За час, що проходить з моменту коли автомобіль Fiat Scudo II 2007 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (АВТОМОБІЛЬ № 1) (відповідно до відеозапису (відео файл ch06_2826)) своєю передньою правою кутовою частиною перебуває біля ближньої електроопори (передня права фара перебуває за вказаною електроопорою), до моменту коли відбувається роз`їзд автомобілів, автомобіль Renault LAGUNA III 2011 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_7 рухаючись рівномірно зі швидкістю 39,24 км/год долає відстань 6,54 ± 0,42 метра.

Роз`їзд вказаних автомобілів відбувся на відстані 1,73 метри від межі виходу автомобіля Fiat Scudo II 2007 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (АВТОМОБІЛЬ № 1) за межі поля зору камери відео спостереження.

Відстань, на якій була розташована задня частина автомобіля Renault LAGUNA III, номерний знак НОМЕР_7 , від лінії руху пішохода, вказаної в редакції даного запитання та у вказаний там же момент, складає біля 9.28м.

Відстань, на якій перебував автомобіль Fiat Scudo II, номерний знак НОМЕР_1 , своєю передньою частиною від лінії руху пішоходів у вказаний в редакції запитання момент, складає біля 14.08м.

Автомобіль Fiat Scudo II, номерний знак НОМЕР_1 , своєю передньою частиною у вказаний в редакції запитання момент міг перебувати на відстані біля 7.7.. .9.2 м від лінії руху пішоходів.

Покази ОСОБА_12 , які він надав під час проведення з ним слідчого експерименту 05.11.2019 року в частині темпу руху пішохода ОСОБА_9 , з технічної точки зору, є неспроможними, через вказані у дослідницькій частині причини.

Покази свідка ОСОБА_14 , які вона надала під час проведення з нею слідчого експерименту 05.11.2019 року, в частині темпу руху пішохода ОСОБА_9 , з технічної точки зору, є неспроможними, через вказані у дослідницькій частині причини.

В даній дорожньо-транспортній обстановці, водію автомобіля Fiat Scudo II, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 необхідно було керуватись вимогами пункту 12.4 ПДР і діяти відповідно до вимог пункту 12.3 ПДР, зміст яких приведено у дослідницькій частині.

В даній дорожньо-транспортній обстановці, пішоходам ОСОБА_9 та ОСОБА_11 необхідно було керуватись вимогами пунктів 4.9, 4.10 та 4.14(а,б) ПДР, зміст яких приведено у дослідницькій частині.

В даній дорожньо-транспортній обстановці, водій автомобіля Fiat Scudo II, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 діючи у відповідності з вимогами ПДР, не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 , через вказані у дослідницькій частині причини.

В даній дорожньо-транспортній обстановці, в діях водія автомобіля Fiat Scudo II, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 не вбачається невідповідності вимог ПДР, які з технічної точки зору могли б перебувати в причинному зв`язку із настанням даної пригоди (наїзду на пішохода), через вказані у дослідницькій частині причини.

- висновок експерта № 20-ФТ від 30.06.2020 року згідно якого, ознак монтажу на зображеннях, що містяться в файлах «Image001.jpg», «Image002.jpg», «Image003.jpg» не виявлено.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку про відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку із наступним.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 дав пояснення щодо обставин ДТП аналогічні до тих, які виклав обвинувачений ОСОБА_6 та наполегливо наголосив, що водій рухався на зелене світло світлофора та не мав технічної можливості уникнути зіткнення. Про це свідчить висновок експерта, складений з ініціативи сторони захисту. Окрім того, обставини, величини та відомості про які були здобуті у ході слідчого експерименту та огляді місця подій є хибними, не відповідають дійсним обставинам щодо швидкості руху потерпілих, та моменту, коли обвинувачений їх помітив. Також в ході слідчого експерименту було залучено автомобіль іншої марки, аніж автомобіль, яким керував обвинувачений, що має суттєве значення для збору первинних відомостей та, як наслідок, результатів подальших експертиз.

Окрім того зазначає, що слідство було упередженим, слідчі експерименти проведені без участі сторони захисту, які клопотали про відкладення слідчих дій у зв`язку із перебуванням обвинуваченого на лікуванні. Захиснику та обвинуваченому неодноразово було відмовлено у ознайомленні із матеріалами провадження, відмовлено у збиранні доказів із ініціативи захисту, доручення таких доказів. Слідство проведено однобоко, упереджено та не об`єктивно.

За таких умов, вважає, що винуватість ОСОБА_32 не доведена належними, допустимими та достатніми доказами. На підтвердження зазначеного судом досліджені були письмові докази надані у двох томах стороною захисту.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_6 вчинив вказане кримінальне правопорушення внаслідок порушення вимог ПДР України, викладених у обвинувальному акті, рухаючись з перевищенням дозволеної швидкості руху на заборонений червоний сигнал світлофора. Вказує, що докази, надані стороною захисту є недопустимими, оскільки не були відкриті стороні обвинувачення на етапі досудового розслідування. Відеозапис із відео реєстратора, який надано стороною захисту, є сумнівним, прокурор ставить під сумнів його достовірність на наголошує про підробку такого доказу шляхом монтажу. Зазначає, що дійсно деякі слідчі дії були проведені без участі обвинуваченого, адже він затягував їх проведення, постійно та без поважних причин прохаючи про їх відкладення. Однак такі обставини не виключають належність та допустимість зібраних слідством доказів. Стверджує, що вихідні дані, зібрані на місці ДТП є належними, дійсними, а висновок експерта, складений на підстав зібраних відомостей підтверджує винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Спростовує пояснення сторони захисту та зазначає, що адвокат ОСОБА_7 своїми недобросовісними діями має намір ввести суд в оману, щодо дійсності, встановлених стороною обвинувачення, обставин. Окрім того, наголошує, що всі докази, надані стороною захисту є недопустимими, оскільки не були відкриті стороні обвинувачення у встановленому процесуальним законом порядку.

Що стосується доводів про процесуальні порушення під час досудового слідства з боку обох сторін кримінального провадження, на які вони посилаються, як на підставу для визнання доказів один одного недопустимими, суд звертає увагу про наступне.

Конституційний Суд України у рішенні № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Також, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Перес проти Франції», заява № 47287/99 від 12 лютого 2004 р. вказав, що «Дія статті 6 Конвенції полягає і в тому, щоб, серед іншого, зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належності до справи».

Прокурор, під час судового розгляду вказував, що докази, надані стороною захисту під час розгляду справи у суді є недопустимими, оскільки не були розкриті стороні обвинувачення на етапі досудового розслідування. Натомість адвокат вказує, що йому неодноразово було відмовлено у ознайомленні із матеріалами провадження, відмовлено у збиранні доказів із ініціативи захисту, відмовлено у проведенні слідчих дій за участю підозрюваного. До моменту ознайомлення з матеріалами зібраними слідчою сподівалися на об`єктивне розслідування даної дорожньої пригоди, проте побачили багато не відповідностей і тому зверталися про проведення інших слідчих дій та відповідними клопотаннями.

Судом встановлено, що досудове розслідування було розпочате 31.08.2019 року та, у подальшому, його строки було продовжено до 29.02.2020 року.

18.09.2019 року ОСОБА_6 було направлено повістки для явки до СУ ГУНП в Чернівецькій області на 20.09.2019 року,21.09.2019 року, 18.10.2019 року, 21.10.2019 року, 02.10.2019 року (від підпису про отримання якої він відмовився), 04.10.2019 року(від підпису про отримання якої він відмовився), 14.11.2019 року, 12.11.2019 року, 20.09.2019 року (надіслане адвокату ОСОБА_7 ), 12.11.2019 року, 14.11.2019 року, 12.11.2019 року (надіслане адвокату ОСОБА_7 ), 02.12.2019 року.

06.12.2019 року, стороні захисту було надано доступ до матеріалів досудового розслідування. Того ж дня сторона захисту ознайомилась із 33 аркушами кримінального провадження.

23.12.2019 року, за клопотанням адвоката ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні було призначено комісійну судово-медичну експертизу.

21.02.2020 року було завершено досудове розслідування, сторону захисту було повідомлено про його завершення та надано доступу до матеріалів кримінального провадження, про що у телефонній розмові повідомлено адвоката ОСОБА_6 та запрошено з`явитись у приміщення СУ ГУНП в Чернівецькій області 24.02.2020 року, однак підозрюваний та його захисник не з`явились. 27.02.2020 року підозрюваний та його захисник у приміщенні СУ ГУНП в Чернівецькій області відмовились отримувати повідомлення про завершення досудового розслідування. Підозрюваного та його захисника також було запрошено з`явитись для ознайомлення із матеріалами провадження на 02.03.2020 року, 03.03.2020 року, однак останні не з`явились.

Було також встановлено, що 23.03.2020 року підозрюваний ОСОБА_6 , а 19.03.2020 року, адвокат ОСОБА_7 частково ознайомились із матеріалами кримінального провадження.

Встановлено також, що із 17.02.2020 по 13.03.2020 року та з 16.03.2020 року по 20.03.2020 року підозрюваний ОСОБА_6 перебував на лікуванні, а тому не міг з`явитись для ознайомлення із матеріалами провадження.

Разом із тим, після закінчення досудового розслідування 21.02.2020 року, адвокат ОСОБА_7 заявив значну кількість клопотань щодо вчинення тих чи інших процесуальних дій, а саме проведення допиту свідків, надання тимчасового доступу до речей чи документів, відвід слідчого, тощо. У задоволенні таких клопотань було відмовлено. Адвокат оскаржував відмови слідчого у проведенні слідчих дій до слідчого судді. Разом із тим, слідчими суддями була надана оцінка законності відмов слідчого у їх проведенні. У всіх випадках, окрім одного, слідчими суддями було констатовано про відсутність порушень з боку органів досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Садгірського районного суду від 03.03.2020 року було задоволено клопотання адвоката ОСОБА_7 , зобов`язано старшого слідчого призначити та провести слідчий експеримент з обов`язковою участю підозрюваного. 12.03.2020 року, адвокату ОСОБА_7 повідомлено про необхідність з`явитись для проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного на 16.03.2020 року, 17.03.2020 року та 18.03.2020 року, однак адвокат відмовився отримувати таке повідомлення, у подальшому для проведення слідчого експерименту не прибув. Варто зауважити, що сторона захисту повідомила слідчого про те, що вони вважають за можливе провести слідчий експеримент виключно після одужання підозрюваного та скасування карантинних заходів на території України де в даний час введено надзвичайний стан у зв`язку із пандемією корона вірусу, оскільки проведення масових заходів у яких бере участь понад 10 чоловік - заборонено.

19.03.2020 року підозрюваному, у приміщенні лікарні № 3 особисто було вручено доручення прокурора про відкриття матеріалів досудового розслідування, однак він відмовився поставити підпис про його отримання.

Внаслідок неодноразового нез`явлення підозрюваного та його захисника для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, слідчим суддею Садгірського районного суду м. Чернівці було встановлено строк для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування до 27.03.2020 року.

У подальшому, а саме 30.03.2020 року, адвокат ОСОБА_6 повідомив прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_33 про завершення ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, з 31.03.2020 року, пропонує стороні обвинувачення ознайомитись з доказами невинуватості підозрюваного ОСОБА_6 . Натомість листом прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_30 від 03.04.2020 року вказано, що 21.02.2020 року досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено та 30.03.2020 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 направлено до суду. Таким чином строк для надання стороною захисту доступу до доказів вичерпаний. Саме з вказаних причин, сторона обвинувачення не була ознайомлена із доказами захисту.

Аналізуючи процесуальну поведінку учасників кримінального провадження, варто враховувати, що згідно з ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження». Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України: «досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Чинний КПК України передбачає певні винятки, коли обчислення строків досудового розслідування до його закінчення зупиняється. Ці випадки передбачені ст. 280 КПК України «підстави та порядок зупинення досудового розслідування після повідомлення особі про підозру» та ст. 290 КПК України: «Відкриття матеріалів іншій стороні», про що зазначено у ч. 5 ст. 219 КПК України: «Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Згідно з ч. 10 ст. 290 КПК України, сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ. У разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів. Тобто КПК України надає можливість після завершення досудового розслідування на єдину процесуальну дію (за клопотанням сторони кримінального провадження … встановити строк для ознайомлення з матеріалами, тобто подати відповідне клопотання до слідчого судді) з всього обсягу можливих слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій.

Тобто на досудовому розслідуванні під час виконання ст. 290 КПК України неможливе проведення стороною обвинувачення слідчих (розшукових) дій, НСРД та проведення інших процесуальних дій.

Таким чином, у строк досудового розслідування не включається весь період часу з моменту направлення або безпосереднього вручення такого повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування до моменту закінчення ознайомлення цієї сторони з матеріалами досудового розслідування. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, розглянувши справу № 758/12538/20.

Разом із тим, відповідно до положень з ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснила відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Відповідно до ч. 6 ст. 290 КПК України сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді. Тобто виникнення обов`язку сторони захисту щодо відкриття матеріалів кримінального провадження прямо пов`язане із наявністю відповідного запиту від прокурора. Проте у цьому кримінальному провадженні відсутні будь-які докази того, що прокурор звертався із таким запитом до сторони захисту чи до суду.

Аналогічна позиція висловлена у постанові ВС у справі № 691/1358/15-к, провадження № 51-5681км19 від 17.03.2020 року.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є: 1)захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; 2)охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; 3) забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Указані завдання кримінального провадження вимагають пошуку розумного балансу між необхідністю захистити особу, суспільство і державу від кримінальних правопорушень шляхом забезпечення дієвості кримінальної юстиції та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, з одного боку, та потребами забезпечення прав підозрюваного, обвинуваченого в кримінальному провадженні з іншого. Порушення цього балансу може мати наслідком у крайніх проявах або тотальне нехтування правами людини з боку правоохоронних органів і судів, внаслідок чого кримінальна юстиція може перетворитися на каральний, репресивний механізм, який порушуватиме фундаментальні засади демократичного суспільства і буде небезпечним не тільки для злочинців, але й невинуватих осіб, або навпаки створення таких надмірних формальних перешкод для діяльності правоохоронних органів, які практично унеможливлять їх ефективну роботу, що призведе до недієвості правоохоронної функції держави в цілому та до значного підвищення рівня злочинності, що так само є небезпечним як для всього суспільства, так і для прав і свобод кожної окремої людини.

Пошук цього балансу, серед іншого, ґрунтується на такій засаді кримінального провадження, як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зміст цієї загальної засади кримінального провадження розкрито в ст. 22 КПК України, відповідно до якої кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Як зазначив mutatis mutandis (з урахуванням відмінностей щодо обставин) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) «при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом» (див. рішення від 26.07.2007 у справі «Walchli v. France», заява №. 35787/03, § 29).

Зокрема, пунктом 3 (b) статті 6 гарантовано обвинуваченому «достатній час і можливості для підготовки свого захисту», а отже, означає, що реальна діяльність щодо захисту з його боку може включати все, що є "необхідним" для підготовки до основного судового розгляду справи. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень щодо можливості викласти всі належні захисту аргументи у суді першої інстанції і таким чином вплинути на результат судового розгляду. Крім того, засоби, якими повинен користуватись кожен, кого звинувачено у вчиненні кримінального злочину, включають можливість ознайомитись з результатами розслідувань, проведених протягом провадження, з метою підготовки судового захисту (див. Леас проти Естонії, № 59577/08, п.80, від 6 березня 2012 року, із наступними посиланнями)...».

Таким чином судом може бути констатовано, що з початку досудового розслідування, підозрюваному неодноразово було запропоновано з`явитись до органу слідства, однак він цього не робив, від підпису у отриманні повістки неодноразово відмовлявся. 06.12.2019 року, стороні захисту було надано доступ до матеріалів досудового розслідування. Того дня сторона захисту ознайомилась із 33 аркушами кримінального провадження. Під час досудового розслідування кримінального провадження сторона захисту не діяла активно, заявила одне клопотання про проведення експертизи, яке було задоволено. Будь-яких інших процесуальних дій сторона захисту не ініціювала, з клопотаннями до органу слідства не зверталась, була ознайомлена із певним обсягом матеріалів досудового розслідування. Разом із тим, декілька раз безпідставно уникала з`явлення до слідчого.

Однак, після сповіщення сторони захисту про закінчення досудового розслідування, сторона захисту відмовилась від отримання відповідного повідомлення, почала уникати отримання повісток, викликів та інших повідомлень, в тому числі і щодо проведення необхідних процесуальних дій, ініційованих самою ж стороною захисту. В обґрунтування вказувала, що підозрюваний перебуває на лікуванні, що знаходить своє підтвердження дослідженими доказами. Однак, разом із посиланнями на хворобу підозрюваного, просила відкласти проведення процесуальних дій на тривалий, невизначений строк та провести їх після закінчення в Україні дії карантинних обмежень.

Після закінчення досудового розслідування сторона захисту заявила значну кількість клопотань про проведення певних слідчих дій, яких не ініціювала під час досудового розслідування, яке тривало понад 5 місяців, обґрунтовувала необхідність відводу слідчого, оскаржувала до суду відмови слідчого. Сторона захисту посилаючись на те, що їй не надано для ознайомлення матеріали кримінального провадження, хоча і демонструючи наміри ознайомитись із ними, вишукуючи формальні підстави та заявляючи вищевказані клопотання, сама ж уникала ознайомлення із матеріалами, внаслідок чого, судом, за клопотанням органу слідства, було встановлено граничний строк для такого ознайомлення.

Разом із тим встановлено, що орган досудового розслідування, у певний момент, також створював формальні перешкоди, які позбавляли можливості стороні захисту належним чином ознайомитись із матеріалами провадження, ставлячи для цього певні умови, такі як необхідність, перед ознайомленням отримати повістку, або посилання на фізичну відсутність матеріалів кримінального провадження безпосередньо у слідчого.

Окрім того, у порядку ст. 290 КПК України, після ознайомлення із матеріалами провадження, сторона захисту все ж запропонувала стороні обвинувачення ознайомитись із обсягом зібраних нею доказів. Однак, того ж дня, матеріали справи були скеровані до суду, що позбавило сторону обвинувачення можливості ознайомитись із доказами захисту. Разом із тим, за період досудового розслідування, сторона обвинувачення не вчиняла будь-яких дій щодо ознайомлення з такими доказами, не цікавилась у сторони захисту про їх наявність, не зверталась із запитом про надання можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них. Відтак сторона обвинувачення, враховуючи її процесуальну поведінку, позбавлена можливості обґрунтовувати недопустимість доказів захисту за таких обставин.

Згідно ч. 1ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Окрім того, відповідно до частини 2 статті 23 КПК, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. Частина 6 тієї ж статті передбачає обов`язок суду створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі забезпечити, щоб права, надані законом стороні, могли бути ефективно реалізовані. Більше того, вимоги статті 290 КПК не перешкоджають стороні захисту шукати і надавати суду докази після закінчення досудового розслідування, у тому числі під час розгляду справи у суді першої інстанції. Це зокрема підтверджується і положенням п. 8 ч. 3 ст. 42 КПК України, відповідно до якого обвинувачений, тобто особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду, має право збирати і подавати докази. Виключення такої можливості істотним чином обмежить здатність обвинуваченої особи ефективно захищатися від обвинувачення, оскільки лише після закінчення досудового розслідування сторона захисту отримує доступ до доказів, на підставі яких сформульовано обвинувачення, і після цього має повноцінну можливість побудувати стратегію і тактику захисту, що включає пошук і надання доказів.

Резюмуючи викладені обставини, суд вважає, що процесуальна поведінка обох сторін провадження не є сумлінною. Разом із тим, незважаючи на таку поведінку учасників провадження, у даному випадку справедливий баланс інтересів сторін не було порушено, як сторона захисту так і сторона обвинувачення використали належні їм процесуальні права та обов`язки, надали докази, які суд, уникаючи як надмірного формалізму так і зайвої гнучкості, вважає допустимими з обох сторін, оскільки, серед іншого, при їх збиранні, не було порушено вимог процесуального закону.

Допустимим та належним доказом (з причин вказаних вище), попри заперечення прокурора, суд вважає зокрема і відеозапис із авто, який був встановлений у автомобілі обвинуваченого та на якому відображено момент ДТП. Сторона обвинувачення, використовуючи свої процесуальні можливості при реалізації тимчасового доступу до автомобіля Fiat Scudo II, номерний знак НОМЕР_1 , не звернула увагу на розміщення у автомобілі відеозаписувального пристрою, не дослідила його вміст попри те, що автомобіль був у розпорядженні органів слідства тривалий час. Однак дана обставина, як і та, що про відеозапис стало відомо під час судового розгляду кримінального провадження, не виключає належність та допустимість такого доказу. У свою чергу, відомості, які здобуті під час безпосереднього дослідження відеозапису у судовому засіданні, ставлять під сумнів достовірність ряду доказів обвинувачення у зв`язку із наступним.

Так, у основу висновку експерта № 256/19-29 від 28.11.2019 року згідно якого, водій автомобіля Fiat Scudo, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути ДТП, було покладено вихідні дані, які базуються, в тому числі, на поясненнях потерпілої та свідків та здобуті в ході проведення слідчого експерименту.

У вихідних даних зазначено, що пішохід - дівчинка 12 років, рухалась у темпі спокійної ходи, що взято із встановленої екперементальним шляхом швидкості руху (під час проведення слідчого експерименту). Зазначено, що дівчинка долає відстань довжиною 5 метрів за час 2.8 сек.

При цьому, показання свідків та потерпілої, в тому числі і безпосередньо наданих під час судового розгляду, щодо швидкості руху потерпілої, в момент перетину проїзної частини дороги, різняться. Останні надають суперечливі пояснення вказуючи, що потерпіла перетинала дорогу спокійною ходою або швидким кроком.

Безпосередньо дослідивши відеозапис із авто реєстратора, розміщеного в автомобілі Fiat Scudo, судом було встановлено, що потерпіла перетинала дорогу у темпі швидкого бігу, що повністю спростовує пояснення потерпілої та свідків і ставить під сумнів вихідні величини швидкості руху ОСОБА_9 , здобуті під час здійснення слідчого експерименту, які і лягли у основу висновку експерта ОСОБА_20 , що має наслідком недостовірність ряду доказів. Окрім того встановлено, що потерпіла вибігла з-за автомобіля «Рено», у момент їх зустрічного роз`їзду із автомобілем «Фіат», що також суперечить вихідним даним, наданим для проведення експертизи та зафіксованих у відповідних протоколах.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України кожний доказ слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд оцінюють з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Достовірність доказів - це відповідність дійсності фактичних даних, які отримані з законних джерел, в результаті ретельної перевірки доказів та їх джерел під час досудового слідства та в суді. Достовірність є відповідністю інформації, отримуваної із доказу, дійсності.

Окрім того, досліджуючи відеозапис із авто реєстратора, розміщеного в автомобілі Fiat Scudo, судом було встановлено, що в момент наближення до світлофору по вул. Хотинській, на вказаному світлофорі увімкнено зелений сигнал, який дозволяє рух транспортних засобів. Натомість на пішохідних світлофорах увімкнено червоний сигнал, який забороняє рух пішоходів.

Всупереч встановленим обставинам, у вихідних даних, наданих у своїй постанові про призначення судової-автотехнічної експертизи слідчим, зазначено, що автомобіль Fiat Scudo рухався на забороняючий червоний сигнал світлофора. У свою чергу, діти переходили проїзну частину дороги на дозволяючий зелений сигнал для пішоходів. Однак такі обставини, які покладені у основу вищевказаного висновку експерта, та у основу обвинувачення, яким обґрунтовується порушення ОСОБА_6 п. 8.10 ПДР України, яке знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із завданням потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, не відповідають дійсності.

Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У відповідності до ч.1 ст.94 КПК Українисуд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відтак, досліджені під час судового розгляду докази захисту, спростовують ряд доказів обвинувачення, якими обґрунтовуються обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 .

Таким чином, в результаті ретельної перевірки та оцінки доказів суд вважає недостовірними та відкидає докази обвинувачення, якими обґрунтовує винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, як такі, що суперечать дійсним обставинам, а саме:

- протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 від 05.11.2019 року з фото-таблицями, в частині отриманої інформації щодо швидкості руху потерпілої, та сигналу світлофора, який був увімкнутий для пішоходів та автомобілів, яка не відповідає встановленим судом дійсним обставинам;

- протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 від 05.11.2019 року в частині отриманої інформації щодо швидкості руху потерпілої, яка не відповідає встановленим судом дійсним обставинам;

- протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 від 05.11.2019 року, в частині отриманої інформації щодо швидкості руху потерпілої, та сигналу світлофора, який був увімкнутий для пішоходів та автомобілів, яка не відповідає встановленим судом дійсним обставинам;

- висновок експерта № 256/19-29 від 28.11.2019 року як такий, що складено на основі недостовірних вихідних даних.

- пояснення свідків, наданих ними безпосередньо під час судового розгляду щодо швидкості руху потерпілої, та сигналу світлофора, який був увімкнутий для пішоходів та автомобілів, які не відповідають встановленим судом дійсним обставинам;

Окрім того, виходячи із вищевстановлених обставин, судом не може бути констатовано про порушення водієм ОСОБА_34 п.п. 8.1, 8.7.3 (е), 8.10 ПДР України, внаслідок чого ним було скоєно дорожньо-транспортну пригоду.

Про неспроможність показів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_11 стверджується також і у висновку комплексної фототехнічної та авто-технічної експертизи № 167-А/15-ФТ від 27.04.2020 року.

Право сторони захисту надати суду висновок експерта прямо передбачено частиною другою статті 101 КПК. Відповідно до частини 2 статті 22 КПК, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. Закон, передбачивши право стороні захисту надавати висновки експертів, тим самим передбачив і обов`язок суду їх розглянути у сукупності з іншими доказами. Положення частини другої статті 101 КПК імплементувало в кримінальне процесуальне законодавство вимоги статті 6 § 1 та статті 6 § 3 (d) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що «кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: … допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення». В певних обставинах відмова допустити альтернативне експертне дослідження речових доказів може розглядатися як порушення статті.

У цій справі, як у інших справах, що стосуються дорожньо-транспортних подій, експертне дослідження має значення на остаточне рішення суду. Тому право захисту спростовувати висновки експертів, надані стороною обвинувачення, за допомогою іншого висновку, наданого захистом, має бути забезпечене судом.

Досліджуючи експертний висновок № 20 - ФТ від 30.06 .2020 року та висновок від 27.04.2020 року №167-А/15-ФТ, судом встановлено, що він проведений на підставі відомостей відеозапису із відео реєстратора, розміщеного у автомобілі Fiat Scudo (та інших вихідних даних), де зафіксовано темп руху потерпілої, а також сигнал світлофора для водіїв (зелений), який дозволяв рух проїзною частиною дороги та сигнал світлофора для пішоходів (червоний), який забороняв їм рух. Досліджуючи відеозапис, як судом безпосередньо під час судового розгляду, так і експертом графічних файлів з цього відео під час складання висновку, було також встановлено, що при наближенні до світлофору, на смузі зустрічного руху рухався автомобіль «Рено лагуна» сірого кольору, через розміщення якого, водію ОСОБА_6 не було видно пішоходів, які мають намір перейти дорогу.

Експертом, на підставі методик досліджень та вихідних даних, було обґрунтовано встановлено, що автомобіль Renault LAGUNA в момент виходу пішохода на пішохідний перехід, при вказаному свідками темпі руху пішохода, а також виходячи із відомостей та замірів вказаних у протоколах слідчих експериментів, мав би розташовуватись на відстані 16,94 м перед лінією руху пішохода. При цьому, саме автомобіль Renault LAGUNA мав би здійснити наїзд на пішохода ОСОБА_9 . Виходячи із цього покази свідків, в частині темпу руху пішохода ОСОБА_9 технічно не спроможні.

Натомість, виходячи із дослідженої дорожньої обстановки, отримано взаємне розташування автомобіля Fiat Scudo II та пішохода ОСОБА_9 . Встановлено, що момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_6 настав із моменту коли відбувався роз`їзд із зустрічним автомобілем Renault LAGUNA III, тобто з моменту об`єктивного попадання пішохода в поле зору водія із-за задньої частини зустрічного автомобіля. В такому випадку, технічна можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 , для водія автомобіля Fiat Scudo II, визначалась виконанням ним вимог пункту 12.3 ПДР із дотриманням ним вимог пункту 12.4ПДР, тобто:

12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

12.4.у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Разом із тим експерементальним шляхом встановлено, що швидкість автомобіля Fiat Scudo II складала близько 77,76 км/год, тобто автомобіль рухався із перевищенням встановленої швидкості руху.

Отже, слід зробити висновок про те, що при заданих параметрах, а саме руху зі швидкістю 77,76 км/год, водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем Fiat Scudo II, не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 , з моменту виникнення небезпеки для руху.

Разом із тим зроблено висновок, що водій ОСОБА_6 , навіть дотримуючись допустимої швидкості руху, встановленого п. 12.4 ПДР України, при заданих умовах видимості пішохода, не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 .

Отже, експерт прийшов до висновку, що при заданому комплексі вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, були обставини, які пов`язанні із виникненням небезпеки для руху на такій відстані до транспортного засобу, в межах якої водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем Fiat Scudo П, був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом гальмування, а тому невідповідність вимог пункту 12.4 ПДР, в діях водія ОСОБА_6 , не перебуватиме в причинному зв`язку із настанням даної пригоди, при цьому в його діях не вбачається й невідповідність вимог пункту 12.3 ПДР, які з технічної точки зору, могли б перебувати в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Натомість потерпіла повинна була б діяти у відповідності до вимог п. 4.9, 4.10., 4.14 ПДР України, а саме:

4.9 - у місцях, де рух регулюється, пішоходи повинні керуватися сигналами регулювальника або світлофора.

У таких місцях пішоходи, які не встигли закінчити перехід проїзної частини дороги одного напрямку, повинні перебувати на острівці безпеки або лінії, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, а у разі їх відсутності - на середині проїзної частини і можуть продовжити перехід лише тоді, коли це буде дозволено відповідним сигналом світлофора чи регулювальника та переконаються в безпеці подальшого руху.

4.10 - перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються.

4.14 - пішоходам забороняється:

а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху;

б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Відтак, на підставі викладеного, судом встановлено, що ОСОБА_6 , керуючи автомобілем, наближаючись до регульованого пішохідного переходу, побачив пішоходів у момент, коли відбувався роз`їзд із зустрічним автомобілем. До цього, у полі зору водія їх помітно не було. Остання, в свою чергу, неочікувано для водія, у темпі швидкого бігу, почали перетинати автодорогу на забороняючий для них, червоний сигнал світлофору, та з`явилась у його полі зору у момент зустрічного роз`їзду транспортних засобів. В цей момент водій застосував екстрене гальмування до повної зупинки транспортного засобу, однак зіткнення із пішоходом уникнути не вдалось. Внаслідок зіткнення, потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження. Разом із тим, з технічної точки зору ОСОБА_6 не міг уникнути зіткнення ні за обставин перевищення ним встановленої швидкості руху, ні за обставин дотримання ним допустимої швидкості руху.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, з причин та підстав викладених вище, судом не встановлено у діях чи бездіяльності водія ОСОБА_6 , під час керування ним транспортним засобом, порушення правил дорожнього руху, які стороною обвинувачення поставлені йому у провину, які б перебували причинно-наслідковому зв`язку і настанням наслідків, тобто завдання потерпілій тяжких тілесних ушкоджень.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України характеризується трьома ознаками: а) діянням; б) наслідками; в) причинним зв`язком між діянням і наслідками.

З об`єктивної сторони діяння винного, полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. При цьому таке діяння завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та/чи експлуатації транспортних засобів. Такі правила встановлені у законах та інших нормативно-правових актах, насамперед Правилах дорожнього руху.

При цьому, ппричинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, тягне за собою настання тяжких тілесних ушкоджень. Тобто, завдання потерпілому таких тілесних ушкоджень повинно бути нерозривно пов`язано із порушенням водієм правил дорожнього руху, як першопричиною для настання відповідних наслідків. У іншому випадку, діяння особи не охоплюється складом кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Верховний Суд у своїй постанові від 24 березня 2020 року у справі № 130/720/17, провадження № 51-2134 км 19 зауважив, що за нормативним визначенням об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, складається з: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, суспільно небезпечних наслідків, причинного зв`язку між порушенням і наслідками. Відсутність хоча б одного з елементів об`єктивної сторони виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія.

При вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається.

Уст.129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено, зокрема, такі, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист.

Відповідно до ст. ст. 1,2 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, з метою застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Так, відповідно до п.п. 18-19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" слідує, що при розгляді кримінальних справ має суворо додержуватись закріплений у ч. 1 ст. 62 Конституції принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини обвинувальним вироком суду.

Згідно із статтею 368 КПК України, суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, до яких зокрема, віднесені питання, чи містять діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.

Таким чином, винуватість особи у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України має бути доведено, тобто безумовно підтверджено доказами, дослідженими в судовому засіданні, а сумніви, які виникли під час досудового розслідування чи судового розгляду, вирішені та спростовані. Забезпечення доведеності вини, виходячи з вимог ст. 129 Конституції України, є одним з основних конституційних принципів судочинства.

Як вбачається із прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п.40 рішення у справі № 34006/06 від 25 лютого 2016 року «Зякун проти України», п. 54 рішення у справі № 75520/01 від 06 грудня 2007 року «Козинець проти України», п. 33 рішення у справі № 17969/09 від 10 грудня 2015 року «Тихонов проти України»).

В рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Європейський суд з прав людини у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», є важливим для постановлення справедливого рішення.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (справа №688/788/15-к, провадження №51-597км17) у рішенні від 04.07.2018 року вказав: «Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону».

Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Ст. 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд враховує, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Аналізуючи встановлені обставини та наведені норми діючого законодавства, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду, стороною обвинувачення не представлено достатнього обсягу доказів, які б поза розумним сумнівом, змогли довести винуватостість ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Натомість стороною захисту ініційовано дослідження достатнього такого обсягу доказів, який у своїй сукупності свідчить про недостовірність деяких доказів обвинувачення, спростовують їх та, на противагу, обґрунтовано доводять невинуватість ОСОБА_6 .

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, керуючись принципом доведеності вини «поза розумним сумнівом», створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, які проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами не заперечували, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведено винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а тому суд приходить до переконання, про необхідність виправдати ОСОБА_6 у зв`язку з недоведеністю у діях останнього складу вказаного кримінального правопорушення.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат по справі суд вирішує в порядку, який передбачений ст. 124 КПК України та з урахування постановлення у справі виправдовувального вироку вважає за необхідне процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 62, 63 Конституції України, ч.2 ст.286 КК України, ст. 23, 100,0 31-94, 84-85, 337, 368, 370, 373,КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та виправдати у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Речові докази: автомобіль «Fiat Scudo», номерний знак НОМЕР_1 - повернути у власність ОСОБА_6 , вилучені шорти та взуття потерпілої - повернути її законному представнику ОСОБА_35 , DVD-R диск з надписом «відео ДТП 21.08.2019» - залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати на залучення експертів вважати понесеними за рахунок держави.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Ченівецького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддяОСОБА_1