У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умань Черкаської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000024.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 серпня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.10.2023 р. включно з визначенням застави у розмірі 1 905 640 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати i постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та ухвалити відносно останнього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Зазначає, що тяжкість кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_5 повідомлено про підозру, не є достатньою підставою для тримання останнього під вартою. Ризики, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя є надуманими та є лише припущенням.

Крім того, слідчий суддя безпідставно уникнув можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів з контролем за належною процесуальною поведінкою підозрюваного, а також не врахував обставин, які характеризують особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місце мешкання, вік та стан здоров`я підозрюваного, репутацію, відсутність судимостей, наявність на його утриманні 3 неповнолітніх дітей.

Захисник ОСОБА_7 зазначає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник звертає увагу на те, що транспортні засоби придбані ОСОБА_5 за кордоном для передачі Южноукраїнській міській раді, але враховуючи вартість придбаного та проданого майна, прибутку не одержав. Крім того, транспортні засоби придбані за кошти ТОВ «УКРАВЕСТ», а не отримані безоплатно, як благодійна пожертва, тобто транспортні засоби не є гуманітарною допомогою. Вказані обставини ставлять під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 201-2 КК України.

Апелянт звертає увагу на те, що подія кримінального правопорушення відбулась майже рік тому, і підозрюваний не вчинив жодних дій, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ризик переховування від суду та слідства обґрунтований лише тяжкістю кримінального правопорушення, при цьому, сторона захисту не заперечувала проти передачі закордонного паспорту підозрюваного органу досудового розслідування. Ризик незаконного впливу на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 нічим не підтверджений, оскільки останні на законних підставах перетинали кордон України для доставки ТОВ «УКРАВЕСТ» транспортних засобів, і, ці обставини стороною захисту не заперечуються. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не доведений, оскільки вся документація, яка стосується господарських відносин між ТОВ «УКРАВЕСТ» та Южноукраїнською міською радою вилучена органом досудового розслідування під час обшуків, в тому числі, за місцем мешкання підозрюваного.

Апелянт вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави у розмірі 710 прожиткових мінімумів є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_5 та нічим не мотивований.

Захисник вказує на те, що слідчий суддя безпідставно не прийняв до уваги того, що поручителем ОСОБА_5 є депутат Вознесенської міської ради ОСОБА_12 , тобто особа, яка наділена довірою значної кількості населення.

Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_5 є інвалідом 2 групи, позитивно характеризується, має постійне місце мешкання, працює, раніше не судимий, інших повідомлень про підозру не має, одружений, утримує 3 неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділенням відділу поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до рішення учасника № 6 ТОВ «УКРАВЕСТ» від 06.06.2022 р. та, на підставі наказу №1/06 від 07.06.2022 р., ОСОБА_5 приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «УКРАВЕСТ» () з 07.06.2022 р.

Обіймаючи посаду директора ТОВ «УКРАВЕСТ», ОСОБА_5 , в період з 07.06.2022 р. по теперішній час, займався виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у зв`язку з чим був службовою особою.

На початку серпня 2022 року, але не пізніше 08.08.2022 р. ОСОБА_5 обрав, як джерело додаткового прибутку, протиправну діяльність, пов`язану з продажем гуманітарної допомоги.

При цьому, ОСОБА_5 визначив, що буде здійснювати продаж гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів, що надходять у період здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях для отримання і використання Збройними Силами України.

З метою забезпечення реалізації свого умислу та доведення його до кінця, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів та, з метою отримання прибутку, розробив план протиправних дій, який включав у себе наступне.

1. Укладання договорів постачання автомобільної техніки від імені ТОВ «УКРАВЕСТ» із суб`єктами господарювання, в тому числі органами місцевого самоврядування з метою забезпечення в подальшому продажу гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів.

2. Забезпечення перевезення на територію України через митний кордон України гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів, що надходять у період здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях для отримання і використання Збройними Силами України.

3. Безпосередній продаж гуманітарної допомоги та отримання прибутку від його продажу.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , з огляду на своє службове становище забезпечив в період з 08.08.2022 р. по 18.08.2022 р. участь ТОВ «УКРАВЕСТ» у проведенні процедури закупівлі виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради вантажопасажирських позашляховиків.

За результатами процедури закупівлі між виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради, в особі першого заступника Южноукраїнського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_13 (Покупець), та ТОВ «УКРАВЕСТ», в особі директора ОСОБА_14 (Продавець), укладено договір поставки № 125 від 26.08.2022 р. (далі - Договір), предметом якого є постачання вантажопасажирських позашляховиків Nissan Navara в кількості 1 шт. вартістю з урахуванням ПДВ 440 000 грн. та Mitsubishi L200 в кількості 1 шт. вартістю з урахуванням ПДВ 360 000 грн.

На підставі листа директора ТОВ «УКРАВЕСТ» ОСОБА_5 від 05.09.2022 р., між виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради, в особі секретаря Южноукраїнської міської ради ОСОБА_15 , та ТОВ «УКРАВЕСТ», в особі директора ОСОБА_14 , укладено додаткову угоду № 1 від 12.09.2022 р. до договору поставки вантажопасажирських позашляховиків від 26.08.2022 р. № 125.

Предметом додаткової угоди є внесення змін до Договору, зокрема до п. 2.3. Розділу 2, який викладено в наступній редакції: Оплата за товар проводиться в наступному порядку: попередня оплата в розмірі 30 відсотків від загальної вартості товару 240 000 грн. з ПДВ на строк не більше 2 місяців протягом 10 робочих днів з дати надання рахунку на оплату. 70 відсотків від загальної вартості товару в розмірі 560 000 грн. з ПДВ протягом 10 робочих днів з моменту отримання товару та підписання обома сторонами видаткової накладної та рахунку.

Таким чином, ОСОБА_5 забезпечено виконання початкового етапу свого протиправного плану, направленого на продаж гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів.

Разом з тим, з метою забезпечення ввезення на територію України гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів для подальшого їх продажу в рамках укладеного договору ОСОБА_5 залучив ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які не були обізнані про дійсні протиправні наміри ОСОБА_5

06.11.2022 р. ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , діючи за проханням ОСОБА_5 , здійснили перетин державного кордону України в напрямку в`їзд без сплати мит за розмитнення транспортних засобів, через пункт пропуску «Орлівка» (зона діяльності митного поста «Орлівка» Одеської митної служби) та ввезли на територію України транспортні засоби: автомобіль ISUZU, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіль FORD RANGER, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 р. № 174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану», зазначені автомобілі визнані гуманітарною допомогою за декларативним принципом без прийняття відповідного рішення спеціально уповноважених державних органів з питань гуманітарної допомоги.

Підставою для визнання працівниками митної служби автомобілів гуманітарною допомогою слугували виготовлені за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, завідомо недостовірні звернення від імені начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.10.2022 р. № 4/226, які ОСОБА_5 надіслав до митного органу в електронній формі.

В подальшому, ОСОБА_5 , усвідомлюючи неможливість виконання договірних зобов`язань за договором поставки № 125 від 26.08.2022 р. в частині поставки виконавчому комітету Южноукраїнської міської ради автомобілів Nissan Navara та Mitsubishi L200, оскільки на той момент ним ще не забезпечено їх ввезення на територію України в якості гуманітарної допомоги, останній скерував лист до Южноукраїнської міської ради з проханням укладення додаткової угоди до договору та внесення змін в частині поставки автомобілів ISUZU та FORD RANGER, достовірно усвідомлюючи, що зазначені автомобілі з моменту ввезення на територію України є гуманітарною допомогою.

На підставі листа директора ТОВ «УКРАВЕСТ» ОСОБА_5 від 10.11.2022 р., між виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради, в особі секретаря Южноукраїнської міської ради ОСОБА_15 , та ТОВ «УКРАВЕСТ», в особі директора ОСОБА_14 , укладено додаткову угоду № 2 від 11.11.2022 р. до договору поставки вантажопасажирських позашляховиків від 26.082022 р. № 125.

Предметом додаткової угоди є внесення зміни до Договору, зокрема до п. 2.1. Розділу 2, який викладено в наступній редакції: загальна сума договору складається з вартості товару, що був переданий постачальником покупцю згідно накладних, що складає всього 795 000 грн. з ПДВ.

Крім того, додатковою угодою № 2 від 11.11.2022 р. внесено зміни до додатку № 1 до договору, та встановлено найменування товару, який є предметом договору поставки, а саме: автомобіль ISUZU, в кількості 1 шт., вартістю з урахуванням ПДВ 363 221 грн. та автомобіль FORD RANGER, в кількості 1 шт., вартістю з урахуванням ПДВ 431 779 грн.

Отже, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, реалізуючи протиправний умисел, направлений на продаж гуманітарної допомоги забезпечив включення до договору поставки автомобілів, які з 06.11.2022 р. рахувались як гуманітарна допомога. Зазначене давало можливість ОСОБА_5 здійснити подальший безперешкодний продаж цих автомобілів.

На виконання умов договору поставки вантажопасажирських позашляховиків від 26.08.2022 р. № 125 ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, будучи директором ТОВ «УКРАВЕСТ», діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки, з метою доведення до кінця свого протиправного умислу, направленого на продаж гуманітарної допомоги та отримання від цього прибутку, під час дії воєнного стану на території України, забезпечив поставку виконавчому комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, двох автомобілів: ISUZU та FORD RANGER за адресою Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 48, про що складено видаткову накладну № 56 від 11.11.2022 р.

Після цього, на підставі складених документів щодо виконання умов договору директором ТОВ «УКРАВЕСТ» ОСОБА_5 , згідно із платіжним дорученням від 16.11.2022 р. № 876, Управлінням Державної казначейської служби України у м. Южноукраїнську Миколаївської області 23.11.2022 р. перераховано з розрахункового рахунку виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради на розрахунковий рахунок ТОВ «УКРАВЕСТ» грошові кошти в сумі 795 000 грн.

За такого, ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, виконавши всі дії розробленого ним протиправного плану, в умовах воєнного стану, здійснив продаж автомобілів: ISUZU вартістю 363 221 грн. та FORD RANGER вартістю 431 779 грн., які ввезені на територію України, як гуманітарна допомога, отримавши від їх продажу на рахунок ТОВ «УКРАВЕСТ» прибуток в загальній сумі 795 000 грн., маючи в подальшому можливість розпоряджатись вказаними коштами з огляду на своє службове становище.

Крім того, діючи з єдиним протиправним умислом, направленим на продаж гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів, ОСОБА_5 зловживаючи своїм службовим становищем забезпечив укладання від імені ТОВ «УКРАВЕСТ» з виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради договору купівлі-продажу вантажопасажирських позашляховиків без використання електронної системи закупівель.

Так, між виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради в особі секретаря Южноукраїнської міської ради ОСОБА_15 (Покупець), та ТОВ «УКРАВЕСТ», в особі директора ОСОБА_14 (Продавець), укладено договір купівлі-продажу вантажопасажирських позашляховиків № 210 від 08.12.2022 р. (далі Договір), предметом якого є постачання вантажопасажирських позашляховиків Nissan Navara вартістю з урахуванням ПДВ 550 000 грн. та Nissan Navara вартістю з урахуванням ПДВ 540 000 грн.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.4 Договору загальна сума договору складає всього з урахуванням ПДВ 1 090 000 грн. Розрахунки проводяться після поставки продавцем товару, згідно наданої видаткової накладної та рахунку, які підтверджують приймання-передачу товару в безготівковій формі протягом 10 робочих днів з дати отримання товару покупцем.

Місцем поставки, згідно п. 4.2. договору визначено: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 48.

Отже, ОСОБА_5 забезпечено виконання початкового етапу свого протиправного плану, направленого на продаж гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів.

Разом з тим, з метою забезпечення ввезення на територію України гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів для подальшого їх продажу в рамках укладеного договору ОСОБА_5 залучив ОСОБА_9 , який не був обізнаний про дійсні протиправні наміри ОСОБА_5 .

Так, 14.12.2022 р. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_9 здійснили перетин державного кордону України в напрямку в`їзд без сплати мит за розмитнення транспортних засобів, через пункт пропуску «Рава-Руське-Хребенне» (зона діяльності митного поста «Рава-Руське-Хребенне» Львівської митної служби) та ввезли на територію України транспортні засоби: автомобіль Nissan Navara, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобіль Nissan Navara, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 р. №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» зазначені вище автомобілі визнані гуманітарною допомогою за декларативним принципом без прийняття відповідного рішення спеціально уповноважених державних органів з питань гуманітарної допомоги.

Підставою для визнання працівниками митної служби автомобілів гуманітарною допомогою слугували виготовлені за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, завідомо недостовірні звернення від імені начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.11.2022 р. № 4/226 та від 25.11.2022 р. № 4/229, які ОСОБА_5 надіслав до митного органу в електронній формі.

З метою продажу зазначених автомобілів в рамках раніше укладеного договору ОСОБА_5 забезпечив укладання додаткової угоди з метою зміни предмета договору купівлі-продажу.

Так, між виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради, в особі секретаря Южноукраїнської міської ради ОСОБА_15 , та ТОВ «УКРАВЕСТ», в особі директора ОСОБА_14 , укладено додаткову угоду № 1 від 12.09.2022 р. до договору купівлі-продажу вантажопасажирських позашляховиків від 08.12.2022 р. № 210.

Предметом додаткової угоди є внесення змін в додаток № 1 до договору, та встановлено найменування товару який є предметом купівлі-продажу, а саме: автомобіль Nissan Navara, вартістю з урахуванням ПДВ 550 000 грн. та автомобіль Nissan Navara, вартістю з урахуванням ПДВ 540 000 грн.

Отже, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, реалізуючи протиправний умисел, направлений на продаж гуманітарної допомоги забезпечив включення до договору поставки автомобілів, які з 14.12.2022 р. рахувались як гуманітарна допомога. Зазначене давало можливість ОСОБА_5 здійснити подальший безперешкодний продаж цих автомобілів.

На виконання умов договору купівлі-продажу вантажопасажирських позашляховиків від 08.12.2022 р. № 210 ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, будучи директором ТОВ «УКРАВЕСТ», діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки, з метою доведення до кінця свого протиправного умислу направленого на продаж гуманітарної допомоги та отримання від цього прибутку, під час дії воєнного стану на території України, забезпечив поставку виконавчому комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, двох автомобілів Nissan Navara, за адресою Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 48, про що складено видаткову накладну № 58 від 16.12.2022 р.

Після цього, на підставі складених документів щодо виконання умов договору директором ТОВ «УКРАВЕСТ» ОСОБА_5 , згідно платіжного доручення від 20.12.2022 р. № 1040, Управлінням Державної казначейської служби України у м. Южноукраїнську Миколаївської області 28.12.2022 р. перераховано з розрахункового рахунку виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради на розрахунковий рахунок ТОВ «УКРАВЕСТ» грошові кошти в сумі 1 090 000 гривень.

За такого, ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, виконавши всі дії розробленого ним протиправного плану, в умовах воєнного стану, здійснив продаж автомобілів: Nissan Navara, вартістю 550 000 грн. та Nissan Navara, вартістю 540 000 грн., які ввезені на територію України як гуманітарна допомога, отримавши від їх продажу на рахунок ТОВ «УКРАВЕСТ» прибуток в загальній сумі 1 090 000 грн., маючи в подальшому можливість розпоряджатись вказаними коштами з огляду на своє службове становище.

Отже, ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, в період з 26.08.2022 р. по 28.12.2022 р., діючи з корисливих мотивів, під час дії воєнного стану на території України, здійснив продаж гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів на загальну суму 1 885 000 гривень, та, відповідно до примітки 2 до ст. 201-2 КК України, розмір такої гуманітарної допомоги становить великий розмір, оскільки вартість гуманітарної допомоги у тисячу разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян.

03.08.2023 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, а саме у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, вчиненому у великому розмірі, службовою особою з використанням службового становища, під час дії воєнного стану.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 201-2 КК України, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, наявні ризики передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема, дані які містяться у документах вилучених в ході тимчасового доступу в Южноукраїнській міській раді Миколаївської області, Одеській митниці Державної митної служби, Лівівській митниці Державної митної служби, АТ «ПУМБ» та ІНФОРМАЦІЯ_3 , дані протоколів обшуку в офісному приміщенні та особистому обшуку ОСОБА_5 від 03.08.2023 р., допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Крім того, слід зауважити що встановлені, на даний час, досудовим розслідуванням обставини кримінального правопорушення та долучені матеріали об`єктивно підтверджують факт продажу підозрюваним ОСОБА_5 , під час дії воєнного стану, транспортних засобів, які ввезені на територію України, як гуманітарна допомога, що утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, а тому доводи захисника ОСОБА_7 про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є безпідставними.

При цьому, на даному етапі провадження апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 р. суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, має можливість перетину кордону України, як багатодітний батько, що і робив у вересні та грудні 2022 року.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що відповідно обставин інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, останній обізнаний про свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які здійснювали ввезення на територію України транспортних засобів на підставі договору укладеного з ОСОБА_5 .

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то досудове розслідування на даний час триває, і, ОСОБА_5 , у випадку незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матиме можливість безперешкодного доступу до документації ТОВ «УКРАВЕСТ» директором якого він являється.

За наведеного, доводи захисника про недоведення прокурором існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просять апелянти, не забезпечить на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Наявність у підозрюваного постійного місця мешкання та міцних соціальних зв`язків не є підставами для зміни обраного запобіжного заходу, і, як наслідок, скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Що стосується оскаржуваного захисником ОСОБА_7 розміру застави, то апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і, щодо особи підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину застава визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, визначаючи ОСОБА_7 розмір застави, в повній мірі врахував вказані норми закону.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , наявність трьох ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, розміри завданої майнової шкоди внаслідок ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави, що перевищує передбачені п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не є завідомо непомірним для підозрюваного та достатньою мірою гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків, у випадку внесення застави, а тому має бути залишений у визначеному розмірі.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає, тому апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3