ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1396/23 Справа № 185/592/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника органу пробації ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2023 року про звільнення засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новокраснянка Кремівського району Луганської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

від призначеного вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 19 травня 2021 року покарання по закінченню строку випробування, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2023 року задоволено подання начальника відділу №25 філії державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях та звільнено засудженого ОСОБА_8 від призначеного вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 19 травня 2021 року покарання по закінченню строку випробування.

Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що оскільки відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що органом з питань пробації не додано до клопотання попередження, винесеного за наслідками вчинення засудженим адміністративних правопорушень, а також відомостей про явку засудженого на реєстрацію, відомості про проведені соціально-виховні заходи, індивідуальний план та хід його виконання засудженим, особової справи на засудженого тощо. Звертає увагу, що органом пробації не надано доказів на підтвердження факту втрати матеріалів особової справи стосовно засудженого, відомостей про можливе перебування засудженого на обліку як внутрішньо переміщеної особи, відомостей про його військовий облік тощо. Вказує, що органом пробації не здійснено заходів щодо встановлення місця знаходження засудженого. Зазначає, що без встановлення місця знаходження засудженого взагалі неможливо встановити, чи свідчить вчинення ним систематичних адміністративних правопорушень про небажання стати на шлях виправлення. Звертає увагу, що зазначене у клопотанні місце проживання засудженого з жовтня 2022 року підконтрольне державній владі України, однак в матеріалах провадження відсутні будь-які заходи щодо виклику останнього.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, серед іншого, питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

У відповідності з частиною 5 ст. 539 КПК України у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 19 травня 2021 року за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з подальшим звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

12січня 2023 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання представника філії державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення засудженого ОСОБА_8 від призначеного вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 19 травня 2021 року покарання по закінченню строку випробування.

При цьому відповідно до вказаного клопотання та доданих до нього матеріалів ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яке з кінця жовтня 2022 року знов підконтрольне державній владі України, територія якого контролюється Збройними силами України.

Однак, у порушення вимог ч. 5 ст. 539 КПК України, відповідно до якої у судове засідання викликаються, зокрема, засуджений, суд першої інстанції здійснив судовий розгляд без участі засудженого ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Особа, що перебуває під вартою, викликається через адміністрацію місця ув`язнення.

Згідно ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей про направлення та вручення засудженому ОСОБА_8 повісток про виклик до суду, надіслання її поштою, електронною поштою чи будь-яким іншим із передбачених ч. 1 ст. 135 КПК України способів, внаслідок чого не можна стверджувати про його належне повідомлення.

Також в матеріалах відсутні будь-які клопотання чи заяви від засудженого про розгляд провадження за його відсутності.

Таким чином, судом першої інстанції не було забезпечено право засудженого на доступ до правосуддя, не створено необхідних умов для використання інших прав, наданих як стороні процесу, і не забезпечено рівності прав сторін у судовому розгляді, чим порушено засади кримінального провадження, визначені у КПК України, а також один з основних принципів судочинства право на захист.

В силу положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, законодавчих приписів ст. 20 КПК України, суд повинен забезпечити реалізацію конституційного права засудженого на захист.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до протоколів № 1, 2,4,7 та 11 до Конвенції» говорить, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на захист є фундаментальним правом особи, що гарантується ст. 59 Конституції України та п. 3 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод і порушення цього права є несумісним з гарантіями, передбаченими даною статтею Конвенції.

Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та є безумовною підставою для скасування судового рішення.

В силу ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або за відсутності прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Отже, перевіривши матеріали провадження та надавши їм належну оцінку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, а ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону апеляційний суд не входить в обговорення доводів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не досліджує їх та вважає, що вони підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.

При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначені порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини, перевірити доводи, які викладені в апеляційній скарзі, та прийняти законне, обгрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2023 року про звільнення засудженого ОСОБА_8 від призначеного вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 19 травня 2021 року покарання по закінченню строку випробування скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4