Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9293/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 26.07.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 від 12/22, ccv-314, банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_2 , від 12/22, банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_3 , від 01/21, ccv-870, банківську картку «IdeaBank» № НОМЕР_4 , від 04/26, ccv-079, скретч-картку з н.т. НОМЕР_5 (Vodafone), скретч-картку з н.т. НОМЕР_6 (Vodafone), скретч-картку з н.т. НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 (Київстар), скретч-картку з н.т. НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 (Київстар), скретч-картку з н.т. НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 , (Київстар), скретч-картку з н.т. НОМЕР_15 , № НОМЕР_16 , (Київстар), скретч-картку з н.т. НОМЕР_17 , № НОМЕР_18 , № НОМЕР_19 (Київстар), сім-карта МТС) № НОМЕР_20 , сім-карта (Київстар) № НОМЕР_9 , сім-карта (Київстар) № НОМЕР_21 , сім-карта (Київстар) № НОМЕР_22 , сім-карта (Київстар) № НОМЕР_23 , сім-карта (Київстар) № НОМЕР_19 , сім-карта (Київстар) № НОМЕР_24 , сім-карта (Київстар) № НОМЕР_25 , сім-карта (Київстар) № НОМЕР_12 , сім-карта (Київстар) № НОМЕР_26 , сім-карта (Київстар) № НОМЕР_27 , флеш накопичувач «Kingson» чорного кольору 32 GB DT100G3/32GB коробка до телефону Nokia 105 білого кольору, коробка до телефону Redmi Note 8 Pro Forest Green 64 GB, ІМЕН: НОМЕР_28 , IMEI2: НОМЕР_29 , коробка до мобільного телефону ІМЕІ1: НОМЕР_30 , ІМЕІ2: НОМЕР_31 , блокнот червоного кольору 2011 в якому наявні записи ПІБ невідомих людей, з адресами проживання та номерами банківських карток, зошит з номерами банківських карток, договори з банківськими установами 16шт., виписки 5 шт., коробки до сім-карт 3 шт. та коробки до банківських карток 3 шт., телефон марки Nokia в корпусі фіолетового кольору ІМЕІ1: НОМЕР_32 , телефон марки Nokia в корпусі блакитного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_33 , телефон марки Nokia в корпусі білого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_34 , телефон марки Sigma в корпусі салатового кольору ІМЕІ1: НОМЕР_35 , телефон марки Sigma в корпусі червоного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_36 телефон марки LG в корпусі синього кольору ІМЕІ: НОМЕР_37 , телефон марки Вlack Berry ІМЕІ: НОМЕР_38 , телефон марки HUAWEI в корпусі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_39 , ІМЕІ2: НОМЕР_40 в якому наявна сім-карта (Київстар) № НОМЕР_41 , системний блок чорного кольору GREEN VISION SU 693231, телефон марки Redmi в корпусі темно-зеленого кольору з н.т. НОМЕР_42 , ІМЕІ1: НОМЕР_43 , ІМЕІ2: НОМЕР_44 , та тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлено власника майна і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого, як незаконну, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області. Посилається на те, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідно до ст.159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах, комп`ютерних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення. Вказує, що системний блок належить сину ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , та тільки він користується ним. Зазначає, що відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 3) у випадках, передбачених ч.5 ст.171 ч.6 ст.173 цього Кодексу.

Прокурор Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 в своїй заяві (фактично заперечення на апеляційну скаргу) просить розглянути провадження без його участі та залишити апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 без задоволення, як безпідставну.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вважає апеляційний суд, дізнавач СД Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_10 , обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, надав достатні і належні докази тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст.94 КПК України, належним чином оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

З матеріалів провадження убачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.

Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно, в провадженні СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження за №0000111 від 29.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Згідно змісту клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 28.03.2023 до чергової частини відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшли матеріали звернення з ВПК в Запорізькій області ДКП НПУ про те, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка шахрайським шляхом, з використанням мережі інтернет та веб-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_2 , номеру телефону НОМЕР_45 , під приводом оформлення кредиту, заволоділа грошовими коштами, які належать ОСОБА_11 , на загальну суму 1 000,00 грн, які він перерахував зі своєї банківської карти № НОМЕР_46 на банківську картку № НОМЕР_47 в якості передоплати. Сума матеріального збитку становить 1 000,00 грн (ЄО № 5296 від 28.03.2023).

18.04.2023 прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_12 було визначено підслідність кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за №0000111 від 29.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за сектором дізнання Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Так, відповідно до рапорту інспектора ВПК в Запорізькій області встановлено, що особа, яка причетна до вчинення даного правопорушення, 26.03.2023 отримала кошти в сумі 1000 грн з банківської картки потерпілого № НОМЕР_48 , емітованої в «A-Банк» на банківську картку № НОМЕР_49 , емітовану в АТ «Конкорд банк, з якої 26.03.2023 о 14:45:36 грошові кошти у сумі 1000 грн виведено на картку, емітовану в AT «Таскомбанк», НОМЕР_54, власником якої є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКГІП НОМЕР_50 , м.т. НОМЕР_51 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . За допомогою вказаної картки здійснювався розрахунок на суму 206,70 грн 26.03.2023 о 21:45:32 в продуктовому магазині в м. Житомирі, Житомирської області.

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було допитано свідка гр. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка повідомила, що на початку березня 2023 остання розмістила на сайті оголошень ОЛХ оголошення, в якому був вказаний номер телефону НОМЕР_5 . В подальшому, 26.03.2023, на вище вказаний номер телефону зателефонував чоловік на прізвище ОСОБА_13 , та повідомив що йому необхідно отримати кредитні кошти у розмірі 50 000 грн. Після чого ОСОБА_7 пообіцяла чоловіку, що допоможе в отримані коштів, за що він мав сплатити 10% від суми кредиту, та повідомила ОСОБА_11 , що йому потрібно відправити кошти у сумі 1 000 грн, та після отримання кредиту, також переказати кошти у сумі 4 000 грн. На вказані умови ОСОБА_11 погодився, після чого ОСОБА_7 відправила чоловіку на прізвище ОСОБА_13 реквізити своєї банківської картки AT «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_52 . На запитання, що можете пояснити з приводу банківської картки № НОМЕР_49 , ОСОБА_7 повідомила, що для отримання авансу вона переслала номер електронної банківської картки № НОМЕР_49 , з якої в подальшому перерахувала кошти на банківську картку, емітовану в АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_53 , та після надходження коштів у сумі 1000 грн, їх витратила на власні потреби, та повідомила ОСОБА_11 , щоб він чекав. Також ОСОБА_7 при спілкуванні з ОСОБА_11 використовувала мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору, в якому була наявна сім- карта мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з мобільним номером НОМЕР_5 , та вказаним телефоном користувалася на протязі двох років.

06.07.2023 ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/8833/23 був наданий дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також відшукання та вилучення речей, а саме: комп`ютерів ноутбуків, планшетів, мобільних телефонів, жорстких дисків, банківських карток, сім-карт, чорнових записів.

12.07.2023 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено вище перелічене майно, яке в подальшому, 12.07.2023 постановою дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000111 від 29.03.2023.

12.07.2023 дізнавач СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира з відповідним клопотанням про арешт вище зазначеного майна, за результатами судового розгляду слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.

При цьому, до клопотання слідчим додано: витяг з ЄРДР з якого убачається, що 29.03.2023 було зареєстровано кримінальне провадження №0000111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (а.п.7); копію протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 26.05.2026 (а.п.8-11); копію ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 06 липня 2023 року у справі №295/8833/23 про надання дозволу на обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.13-14); протокол обшуку від 12 липня 2023 року (а.п.15-19); постанову від 12.07.2023 про визнання речовими доказами вилученого майна (а.п.20-22); інші матеріалами.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про задоволення клопотання дізнавача про накладення арешту, та що майно, на яке накладено арешт та зазначене в клопотанні, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено доданими до клопотання доказами, а відтак існували реальні підстави для накладення арешту на майно, з метою збереження і використання як доказів у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим та слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.

Так, апеляційний суд звертає увагу, що у відповідності до матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 06 липня 2023 року у справі №295/8833/23, у кримінальному провадженні №0000111 було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.13-14). За результатами проведеного 12 липня 2023 року обшуку, органом досудового розслідування було тимчасово вилучено вище зазначене майно, в порядку ст.ст.167, 168 КПК України. В подальшому, в порядку ст.ст.170-173 КПК України, на вище зазначене майно слідчим суддею було накладено арешт.

При цьому, слід звернути увагу на норми, ч.2 ст.168 КПК України, в частині того, що в даному випадку вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку вилучених під проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , відбулось на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 06 липня 2023 року (перелік безпосередньо зазначено в цій ухвалі).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційні посилання адвоката на норми ст.159 КПК України, є в даному випадку безпідставними, оскільки, процесуальні дії органом досудового розслідування у цьому провадженні проводились виключно в порядку глав 16 - 17 КПК України.

В свою чергу, слідчий суддя під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слід накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

Крім того, слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, та зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати щодо наявності існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, висновки слідчого судді про арешт майна, викладені в оскаржуваному рішенні, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власника співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України.

При цьому, розгляд клопотання органу досудового розслідування, судом першої інстанції проведено у порядок та спосіб визначеним КПК України, як і створені всі умови для реалізації права на захист та доступу до суду, у тому числі, й власника майна, подання клопотань, заперечень, тощо.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси як власника майна, так і інших осіб, у тому числі і сина ОСОБА_7 . Слідчий суддя дотримався вимог п.п.5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що для проведення повного та неупередженого розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, накладення арешту на майно із заборонами є необхідним, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення кримінального правопорушення та підлягає збереженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими, підстав для обґрунтованого сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 26.07.2023, якою накладено арешт на майно належне ОСОБА_7 , вилучене 12.07.2023 в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :