Справа № 710/1468/22
Провадження № 1-кп/710/54/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2023 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора начальника Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2022 за №0000320 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Соболівка, Шполянського району, Черкаської області, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , громадянки України, освіта вища, на утриманні має одну малолітню дитину 2014 року народження, раніше не судимої,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом Калістру- ОСОБА_10 27.04.2022 близько 09:00 год. перебуваючи біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесного ушкодження своїй матері ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільного-небезпечний характер своїх дій, нанесла один удар дерев`яною палицею в область правої руки ОСОБА_8 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді перелому правої ліктьової кістки в середній третині без зміщення, що згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 122 КК України - як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_6 в інкримінованому їй діянні свою вину не визнала та дала показання про те, що 27.04.2022 вона перебувала в домоволодінні в с. Соболівка у свого батька, останній був на роботі. Коли вона вийшла з будинку, то побачила, що на присадибній ділянці перебуває ОСОБА_8 , яка виривала насадження. Обвинувачена крикнула потерпілій: «Що ти робиш?». Далі із-за будинку вийшов ОСОБА_11 , в руках в нього був предмет, схожий на палицю. Також обвинувачена бачила на подвір`ї ще якусь жінку. Обвинувачена заховалася в будинок та перед цим повідомила, що буде телефонувати до батька. Калістру- ОСОБА_10 зателефонувала до сільської ради та до батька і повідомила, що приїхали її родичі та господарюють в неї на подвір`ї. Обвинувачена почула крики з вулиці, вибігла та побачила велосипед батька. Її батько, ОСОБА_12 , лежав на вулиці, а ОСОБА_8 била його лопатою по голові, ОСОБА_11 також наносив удари палицею. Поряд стояла ОСОБА_13 та кричала: «Бийте його сильніше!». Обвинувачена підбігла до ОСОБА_8 забрати лопату. В цей час ОСОБА_11 вдарив обвинувачену по плечу, другий раз замахнувся та потрапив по ОСОБА_8 , а саме пор руці, вона закричала. Потім ОСОБА_11 та ОСОБА_8 сіли в авто. ОСОБА_13 двічі вдарила ОСОБА_6 по обличчі та сказала, що ОСОБА_6 не має права тут господарювати та пішла в напрямі, в якому поїхали ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . Потім приїхала поліція. Внаслідок події, що відбулася в Калістру- ОСОБА_10 виник синець на плечі, в ОСОБА_12 був розрубаний палець та набряк ліктя і зап`ястя.

Стороною обвинувачення, на підтвердження винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та обставин, викладених в обвинувальному акті, було надано суду та досліджено в судовому засіданні такі докази:

-дані Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до яких 27.04.2022 до Реєстру було внесено відомості щодо вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України, № кримінального провадження 0000320, відповідно до яких 27.04.2022 близько 09 год 00 хв невстановлена особа, перебуваючи по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_8 (а.с. 80);

-дані рапорту поліцейського СРПП ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_14 від 27.04.2022, відповідно до якого зареєстровано заяву за №1325 від 27.04.2022 від ОСОБА_8 по факту вчинення їй тілесних ушкоджень колишнім чоловіком (а.с. 81);

-дані протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 27.04.2022, відповідно до якої 27.04.2022 близько 09 год 00 хв ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , перебуваючи на дорозі біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_8 (а.с. 82);

-дані виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 №ІХ-2232/876, відповідно до якої остання знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 27.04.2022 по 06.05.2022 з діагнозом: закрита ЧМТ. Струс головного мозку. Перелом правої ліктьової кістки в с/з. Забій лівої половини грудної клітки (а.с. 83-84);

-дані медичної карти стаціонарного хворого №2232/876, відповідно до якої ОСОБА_8 27.04.2022 було госпіталізовано з переломом правої ліктьової кістки (а.с. 85);

-дані інформованої добровільної згоди пацієнта ОСОБА_8 на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення від 27.04.2022 (а.с. 86, 90-91);

-дані запису первинного огляду у травматолога від 27.04.2022, відповідно до якого діагноз ОСОБА_8 : переломом правої ліктьової кістки (а.с. 87-89);

-дані рентгенографії ОГК в 1 проекції, за результатами якої було встановлено, що у ОСОБА_8 вогнищевих та інфільтративних змін не виявлено (а.с. 91);

-дані виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 №ІХ-2032/876, відповідно до якої остання знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 27.04.2022 по 06.05.2022 з діагнозом: закрита ЧМТ. Струс головного мозку. Перелом правої ліктьової кістки в с/з. Забій лівої половини грудної клітки (а.с. 93);

-дані висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.04.2022, відповідно до якого в ОСОБА_8 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено (а.с. 95);

-дані довідки, виданої КНП «Лікарня ім. братів М.С. і О.С. Коломійченків» Шполянської міської ради ОТГ, відповідно до якої ОСОБА_8 перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 27.04.2022 до моменту видачі довідки з діагнозом: перелом правої ліктьової кістки в с/з. Забій лівої половини грудної клітки (а.с. 96);

-дані висновку експерта №05-9-01/145 від 16.05.2022, відповідно до якого у ОСОБА_8 мають місце тілесні ушкодження у вигляді перелому правої ліктьової кістки в середній третині без зміщення, гематоми в ділянці лівої половини грудної клітки, які спричинені дією тупого твердого предмету (предметів), давність спричинення їх може відповідати часу вказаному у фабулі постанови. Ушкодження у вигляді перелому правої ліктьової кістки в середній третині без зміщення відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Ушкодження у вигляді гематоми в ділянці лівої половини грудної клітки відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Виставлений лікарем неврологом діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку не підтверджений клінічною картиною травми та інструментальними методами дослідження і тому згідно п.4. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» , наказу № 6 від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» вказаний діагноз при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, до уваги не приймається. Виключається можливість отримання даних тілесних ушкоджень виявлених на тілі ОСОБА_8 при падінні з висоти власного зросту. Виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_8 могли виникнути внаслідок нанесення ударів як руками так і ногами. Не виключається можливість отримання тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_8 , внаслідок нанесення ударів дерев`яним держаком (а.с. 97-98);

-дані протоколу проведення слідчого експерименту від 09.08.2022 з відеозаписом, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 розповіла про події, що сталися 27.04.2022 близько 09 год 00 хв, а саме Калістру- ОСОБА_10 дерев`яним держаком нанесла удар в область правої променевої кисті потерпілій, в той час як потерпіла прикривала обличчя рукою, від чого ОСОБА_8 закричала, так як відчула різкий біль (а.с. 99-101);

-дані висновку експерта №05-9-01/344 від 12.09.2022, відповідно до якого тільки перелом правої ліктьової кістки міг виникнути при механізмі і обставинах, вказаних в протоколі слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 від 09.08.2022 (а.с. 102-103);

-дані характеристики старости с. Соболівка ОСОБА_15 , відповідно до якої ОСОБА_6 зареєстрована, але постійно не проживає на території с. Соболівка. Останнім часом до Скотарівського старостинського округу Шполянської ОТГ ніяких скарг на ОСОБА_6 не надходило, компрометуючими матеріалами на неї старостинський округ не володіє (а.с. 107).

На підтвердження позиції сторони обвинувачення в судовому засіданні були допитані потерпіла та свідки, які повідомили про таке:

-потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що вона проживає з сином у квартирі в м. Шпола. 27.04.2022 з 08:00 год до 09:00 год потерпіла приїхала з сином та ОСОБА_13 в с. Соболівка та пішла до сина на город накопати полуниці. Потім приїхав ОСОБА_16 , на думку потерпілої, він зателефонував до обвинуваченої і остання вийшла до потерпілої та її сина і почала кричати та погрожувати. Син потерпілої сів за кермо автомобіля. Потім потерпіла з сином побачили ОСОБА_12 , який їхав на велосипеді та покинув його під передні колеса автомобіля, витягнув сина потерпілої з автомобіля та почав його бити. Потім прийшли ОСОБА_16 та ОСОБА_6 , остання мала при собі дрючок та вдарила ним ОСОБА_11 по спині, потім вдарила ОСОБА_8 . Потім Калістру- ОСОБА_10 взяла лопату, потерпіла почала її забирати. ОСОБА_16 сказав: «добивати обох». Потім вони били потерпілу ногами. ОСОБА_8 почала тікати. Обвинувачена хапала потерпілу за голову та волосся, потім відпустила та обома руками тримаючись за дрючок, вдарила потерпілу по руці, потерпіла відчула сильний біль. В момент заподіяння удару свідок ОСОБА_11 безпосередньо на місці події не перебував. Потерпілу забрала карета швидкої допомоги. Неприязні відносини в сім`ї виникли давно, коли потерпілу вигнали з хати;

-свідок ОСОБА_12 показав, що 27.04.2022 він перебував на роботі. Близько 08:30 до нього зателефонувала його донька, обвинувачена у справі, та повідомила, що приїхали шполяни та її побили. Свідок сказав обвинуваченій замкнутися в будинку. Коли свідок на велосипеді під`їжджав на місце події, потерпіла з сином та ОСОБА_13 сіли в автомобіль та рушили і збили свідка, він упав додолу. Потім ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 вийшли з автомобіля та почали бити свідка ОСОБА_12 , він не міг підвестися. ОСОБА_11 бив ногами та дрючком, ОСОБА_8 била ОСОБА_12 лопатою. ОСОБА_13 кричала «бийте сильніше». Потім вийшла обвинувачена та почала кричати «Що ви робите?», намагалася забрати лопату. Потім ОСОБА_11 один раз вдарив ОСОБА_6 , а другий раз вдарив ОСОБА_8 дрючком по руці, та закричала. На думку свідка, ОСОБА_11 мав намір другий раз також вдарити обвинувачену, однак промахнувся та потрапив по ОСОБА_8 . Далі ОСОБА_11 сів в автомобіль і від`їхав. Потім в автомобіль сіла і ОСОБА_8 і вони поїхали. ОСОБА_13 залишилася. Остання забрала дрючок, лопату і вдарила обвинувачену по обличчю;

-свідок ОСОБА_11 повідомив, що 27.04.2022 він приїхав у село з мамою, ОСОБА_8 , і ОСОБА_13 накопати малини. Вони побачили ОСОБА_12 , він потрапив до свідка на капот автомобіля. Далі ОСОБА_12 витягнув свідка з автомобіля та почав його бити. Обвинувачена принесла палицю з дому. Розмір палиці становив, близько 1,5 м. Обвинувачена та ОСОБА_12 били палицею та лопатою свідка та потерпілу. Свідок сів в машину і поїхав до сільської ради. Від сільської ради, на відстані близько 500 м, свідок бачив як обвинувачена вдарила потерпілу дрючком. Також очевидцями події було подружжя ОСОБА_17 ;

-свідок ОСОБА_13 повідомила, що 27.04.2022 до неї заїхали ОСОБА_8 та її син ОСОБА_11 , щоб поїхати на кладовище обробляти могили. Свідок запропонувала заїхати накопати рослини полуниці та малини. Почали збирати ягоди у дворі в обвинуваченої. Вийшла остання та почала їх ображати. Свідок присоромила обвинувачену. Свідок зі своїми попутниками почали збиратися додому. Сіли в автомобіль і не встигли рушити з місця, як приїхав ОСОБА_12 та кинувся під колеса автомобіля. Останній витягнув з автомобіля та почав бити ОСОБА_11 . Свідок схопила ОСОБА_12 за руку і запитала що він робить. Обвинувачена почала бити ОСОБА_11 та ОСОБА_8 палицею. ОСОБА_12 схопив лопату та вдарив по дзеркалу на авто. ОСОБА_11 упав від удару лопати на землю. Прибігли Соснівські ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та кричали: «Бий їх, убивай». ОСОБА_8 сказала ОСОБА_11 , щоб він тікав, останній сів в автомобіль та поїхав до сільської ради. Свідок стверджує, що ОСОБА_11 не бачив момент заподіяння удару. Потім обвинувачена вдарила потерпілу, яка намагалася втекти, палицею, яку тримала обома руками, по руці потерпілої, свідок чула хрускіт кістки після удару. Обвинувачена тягла за волосся потерпілу лівою рукою, а в правій руці був дрючок, яким вона вдарила по руці потерпілої. На слідчому експерименті дрючок був трохи більший, так як меншого не знайшли. Обвинувачена та ОСОБА_20 оточили свідка та не відпускали її, погрожували. Також свідок вдарила обвинувачену по обличчю;

-свідок ОСОБА_21 показала, що 27.04.2022 в період часу з 08 год 00 хв по 09 год 00 хв пасла корову та почула крики. Свідок побачила з відстані близько 300 м, що на дорозі стоїть авто ОСОБА_8 . Потім на велосипеді проїхав ОСОБА_12 й кинувся під колеса автомобіля ОСОБА_8 , підбіг до дверей, де сидів ОСОБА_11 та почав витягувати його з авто та завдавати ударів. Потім ОСОБА_11 сів в автомобіль і поїхав в невідомому напрямку. Далі свідок почула крики. Зчинилася бійка. Свідок побачила, що ОСОБА_6 схопила ОСОБА_8 за голову правою рукою, а лівою завдавала удари, близько двох ударів, палицею, розміром 30-50 см. Свідок зайшла в будинок. Оскільки була чимала відстань від свідка до події, тому можливо дрючок міг бути і більшим, адже чітко не бачила. Через 15 хв до її домоволодіння приїхали ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які були в крові. Свідок відчинила ворота і вони на автомобілі заїхали в двір. Свідок надала медичну допомогу потерпілій, в якої була зламана рука;

-свідок ОСОБА_22 вказала, що 27.04.2022 була у відпустці. До неї зателефонувала обвинувачена та повідомила, що потерпіла приїхала з якоюсь жінкою та пішли на город, просила, щоб свідок прийшла роз`яснила потерпілій, що вона не має права заходити до домоволодіння. Свідок відмовила. Свідок чула крики того дня. Дізналася про сварку на наступний день від односельчан;

-свідок ОСОБА_23 повідомила, що 27.04.2022 перебувала на робочому місці, чула крики, виглянула в вікно та заховалася, адже між вищевказаними особами сварки постійно. Потім свідок прийшла до домоволодіння ОСОБА_21 дізнатися чи є постраждалі, однак їй відповіли, що нема чого видивлятися. В кареті швидкої допомоги свідку повідомили, що в ОСОБА_8 перелом руки. На вулиці, біля домоволодіння ОСОБА_21 , свідок побачила автомобіль, в якому сидів ОСОБА_11 . Потім свідок дізналася, що на її ім`я написали скаргу, що вона вигнала ОСОБА_11 та ОСОБА_8 з пункту швидкої допомоги. Свідок стверджує, що з домоволодіння ОСОБА_21 події, що відбувалися біля домоволодіння ОСОБА_12 було б не видно, оскільки домоволодіння знаходиться за поворотом, а події, що відбувалися біля домоволодіння ОСОБА_8 було видно. Відстань між домоволодіннями ОСОБА_21 та ОСОБА_8 близько 300 м.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Положеннями ст. 17 КПК України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її винуватість не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватості особи поза розумним сумнівом.

Як регламентовано ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та в установлених КПК України випадках - на потерпілого.

Обвинувальний вирок може бути постановлено судом лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна та безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до ст. 94 КПК оцінка доказів у вироку є компетенцією суду, який постановив вирок.

Показання потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що вона проживає з сином у квартирі в м. Шпола. 27.04.2022 з 08:00 год до 09:00 год потерпіла приїхала з сином та ОСОБА_13 в с. Соболівка та пішла до сина на город накопати полуниці. Потім приїхав ОСОБА_16 , на думку потерпілої, він зателефонував до обвинуваченої і остання вийшла до потерпілої та її сина і почала кричати та погрожувати. Син потерпілої сів за кермо автомобіля. Потім потерпіла з сином побачили ОСОБА_12 , який їхав на велосипеді та покинув його під передні колеса автомобіля, витягнув сина потерпілої з автомобіля та почав його бити. Потім прийшли ОСОБА_16 та ОСОБА_6 , остання мала при собі дрючок та вдарила ним ОСОБА_11 по спині, потім вдарила ОСОБА_8 . Потім Калістру- ОСОБА_10 взяла лопату, потерпіла почала її забирати. ОСОБА_16 сказав: «добивати обох». Потім вони били потерпілу ногами. ОСОБА_8 почала тікати. Обвинувачена хапала потерпілу за голову та волосся, потім відпустила та обома руками тримаючись за дрючок, вдарила потерпілу по руці, потерпіла відчула сильний біль. В момент заподіяння удару свідок ОСОБА_11 безпосередньо на місці події не перебував. Потерпілу забрала карета швидкої допомоги. Неприязні відносини в сім`ї виникли давно, коли потерпілу вигнали з хати;

Свідок ОСОБА_13 повідомила, що 27.04.2022 до неї заїхали ОСОБА_8 та її син ОСОБА_11 , щоб поїхати на кладовище обробляти могили. Свідок запропонувала заїхати накопати рослини полуниці та малини. Почали збирати ягоди у дворі в обвинуваченої. Вийшла остання та почала їх ображати. Свідок присоромила обвинувачену. Свідок зі своїми попутниками почали збиратися додому. Сіли в автомобіль і не встигли рушити з місця, як приїхав ОСОБА_12 та кинувся під колеса автомобіля. Останній витягнув з автомобіля та почав бити ОСОБА_11 . Свідок схопила ОСОБА_12 за руку і запитала що він робить. Обвинувачена почала бити ОСОБА_11 та ОСОБА_8 палицею. ОСОБА_12 схопив лопату та вдарив по дзеркалу на авто. ОСОБА_11 упав від удару лопати на землю. Прибігли Соснівські ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та кричали: «Бий їх, убивай». ОСОБА_8 сказала ОСОБА_11 , щоб він тікав, останній сів в автомобіль та поїхав до сільської ради. Свідок стверджує, що ОСОБА_11 не бачив момент заподіяння удару. Потім обвинувачена вдарила потерпілу, яка намагалася втекти, палицею, яку тримала обома руками, по руці потерпілої, свідок чула хрускіт кістки після удару. Обвинувачена тягла за волосся потерпілу лівою рукою, а в правій руці був дрючок, яким вона вдарила по руці потерпілої. На слідчому експерименті дрючок був трохи більший, так як меншого не знайшли. Обвинувачена та ОСОБА_20 оточили свідка та не відпускали її, погрожували. Також свідок вдарила обвинувачену по обличчю.

Свідок ОСОБА_11 повідомив, що 27.04.2022 він приїхав у село з мамою, ОСОБА_8 , і ОСОБА_13 накопати малини. Вони побачили ОСОБА_12 , він потрапив до свідка на капот автомобіля. Далі ОСОБА_12 витягнув свідка з автомобіля та почав його бити. Обвинувачена принесла палицю з дому. Розмір палиці становив, близько 1,5 м. Обвинувачена та ОСОБА_12 били палицею та лопатою свідка та потерпілу. Свідок сів в машину і поїхав до сільської ради. Від сільської ради (на відстані близько 500 м) свідок бачив як обвинувачена вдарила потерпілу дрючком (що було спростовано свідком ОСОБА_13 ). Також очевидцями події було подружжя ОСОБА_17 .

Однак суд критично ставиться до вищевказаної версії, як такої, що має право на існування як версія обвинувачення, оскільки вона повністю спростовуються показами іншого свідка, ОСОБА_12 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_12 повідомив, що 27.04.2022 він перебував на роботі. Близько 08:30 до нього зателефонувала його донька, обвинувачена у справі, та повідомила, що приїхали шполяни та її побили. Свідок сказав обвинуваченій замкнутися в будинку. Коли свідок на велосипеді під`їжджав на місце події, потерпіла з сином та ОСОБА_13 сіли в автомобіль та рушили і збили свідка, він упав додолу. Потім ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 вийшли з автомобіля та почали бити свідка ОСОБА_12 , він не міг підвестися. ОСОБА_11 бив ногами та дрючком, ОСОБА_8 била ОСОБА_12 лопатою. ОСОБА_13 кричала «бийте сильніше». Потім вийшла обвинувачена та почала кричати «Що ви робите?», намагалася забрати лопату. Потім ОСОБА_11 один раз вдарив ОСОБА_6 , а другий раз вдарив ОСОБА_8 дрючком по руці, та закричала. На думку свідка, ОСОБА_11 мав намір другий раз також вдарити обвинувачену, однак промахнувся та потрапив по ОСОБА_8 . Далі ОСОБА_11 сів в автомобіль і від`їхав. Потім в автомобіль сіла і ОСОБА_8 і вони поїхали. ОСОБА_13 залишилася. Остання забрала дрючок, лопату і вдарила обвинувачену по обличчю.

Тобто позиція свідка ОСОБА_12 діаметрально протилежна версії ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які наполягають на винуватості Калістру- ОСОБА_10 , щодо механізму та суб`єкту утворення тілесних ушкоджень у потерпілої.

Разом з тим, як встановлено судом, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ,а також ОСОБА_12 є однією сім`єю та мають неприязні стосунки між собою.

Зокрема свідок ОСОБА_8 вказала, що вона проживає в м. Шпола зі своїм сином ОСОБА_11 , тобто перебуває з ним в хороших стосунках. А обвинувачена ОСОБА_6 повідомила, що вона проживає та працює в м. Черкаси, а також, коли приїжджає додому, проживає разом з батьком ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 . Обвинувачена перебуває з батьком в гарних стосунках.

Цілком логічною є поведінка ОСОБА_11 , який дав показання, аналогічні показань своїй матері, потерпілій у справі, ОСОБА_8 . Разом з тим ОСОБА_12 наполягає на невинуватості своєї доньки ОСОБА_24 - ОСОБА_10 та надав суду показання, аналогічні показанням обвинуваченої.

Тобто свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є зацікавленими особами в справі.

Показання свідка ОСОБА_13 суд також ставить під сумнів, оскільки вона не є сторонньою особою, а приїхала на місце події разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 в одному автомобілі та була об`єднана однією метою з вказаними особами. Сама ж свідок ОСОБА_13 вказала, що знає сім`ю Калістру близько 20 років, в судовому засіданні під час допиту свідок виражала неприязнь щодо обвинуваченої, засуджувала її, як доньку, та зверталася до обвинуваченої з закликом поважати матір, пригадувала, що обвинувачена та потерпіла потерпали від дій ОСОБА_12 , який зловживав алкоголем, вказувала, що потерпіла допомогла обвинуваченій у влаштуванні весілля. Отже, суд доходить до висновку, що показання ОСОБА_13 викликають сумніви в їх щирості та є суб`єктивними

Інші докази на підтвердження показань ОСОБА_11 , ОСОБА_25 та ОСОБА_13 в матеріалах справи відсутні.

До показань свідка ОСОБА_21 суд також ставиться критично, так як свідок стверджує, що достовірно бачила подію з відстані близько 300 м, а саме свідок побачила, що ОСОБА_6 схопила ОСОБА_8 за голову правою рукою, а лівою завдавала удари (близько 2) палицею, розміром 30-50 см.

Проте вказаний механізм заподіяння ударів не знайшов свого підтвердження, оскільки інші свідки обвинувачення вказали на те, що удар обвинуваченою був заподіяний за допомогою дрючка, якого вона тримала обома руками. До того ж в судовому засіданні, а саме з показань ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 було встановлено, що знаряддям кримінального правопорушення була палиця, довжиною близько 1,5 м, що втричі перевищує розмір, вказаний свідком ОСОБА_21 .

Крім того, суд ставить під сумнів, що відстань в 300 м є об`єктивно сприятливою для сприйняття свідком деталей механізму заподіяння удару, що в судовому засіданні також поставила під сумнів свідок ОСОБА_23 , доказів упередження якої судом встановлено не було.

До того ж свідок ОСОБА_21 стверджує, що між місцем події та її домоволодінням, звідки вона спостерігала подію знаходиться приміщення сільської ради. В той же час свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні вказав, що тільки між приміщенням вищевказаної сільської ради та місцем події 500 м. Отже, твердження про те, що свідок ОСОБА_21 могла сприймати події з відстані саме в 300 м також не знайшло свого підтвердження.

До того ж в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 вказала, що є кумою ОСОБА_8 та надала негативну характеристику особі обвинуваченої, а саме вказала, що та безпідставно намовляє на дітей свідка. Вказане дає підстави суду розцінювати особу свідка ОСОБА_21 як упереджену відносно обвинуваченої, а її покази, що викликають сумніви в їх об`єктивності.

Покази інших свідків, не зацікавлених в результаті розгляду кримінального провадження, які б вказали на обставини справи відсутні.

Свідки сторони обвинувачення стверджують, що як свідками події, так і її безпосередніми учасниками були також подружжя ОСОБА_17 , проте від допиту даних свідків прокурор відмовився, вказуючи що під час досудового розслідування останні дали пояснення, що не бачили обставин події та спростували, що вони були до неї причетні, що також породжує в суду сумніви у правдивості версії свідків обвинувачення.

Судом, відповідно до вимог ст.ст. 10, 22 КПК України, були створені необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав, сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 22 КПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні мови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Всі клопотання учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України, при цьому суд зберігав об`єктивність та неупередженість, створював необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Прокурор не надав безпосередніх доказів, щодо інкримінованого кримінального правопорушення, та доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_6 та наслідками у вигляді заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_8 . Докази, отримані в результаті відеофіксації події, в матеріалах справи також відсутні. Доказ у вигляді слідчого експерименту, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події за участі учасників та свідків події з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення також відсутній в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За змістом ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Таким чином, суд не може достеменно та повно встановити обставини події, яка сталась 27.04.2022, котра є предметом розгляду вказаного обвинувального акту. В матеріалах кримінального провадження відсутні належні докази, які б фіксували момент заподіяння потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Як сторона обвинувачення, так і сторона захисту дійшли згоди, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 були заподіяні за допомогою дрючка, однак відносно того хто саме наніс удар твердження суперечливі.

Також важливо, що згідно з рапортом поліцейського СРПП ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_14 від 27.04.2022 встановлено, що заявниця ОСОБА_8 о 09 год 21 хв повідомила про те, що цього ж дня о 09 год 18 хв її колишній чоловік наніс їй тілесні ушкодження. Однак згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.04.2022, складеним об 11 год 26 хв, заявниця ОСОБА_8 повідомила про те, що тілесні ушкодження о 09 год 00 хв їй наніс ОСОБА_12 та ОСОБА_6 .

Тобто будь-яка інформація (відомості, твердження) про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 заподіяла саме ОСОБА_6 , якій одноособово інкримінується ч. 1 ст. 122 КК України, при первинному зверненні не зазначена.

На підставі всього више наведеного суд не може дійти висновку, що саме дії обвинуваченої ОСОБА_6 27.04.2022 призвели до тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_8 .

Як вже зазначав суд, що відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Згідно зі ст. 92 КПК обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Доведення вини особи «поза розумним сумнівом» є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу. При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у "розумної (розсудливої) людини" не може лишатися "розумного сумніву", що обвинувачений винен.

Тобто, стандарт доведення "поза розумним сумнівом" означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний із елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к). Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Необхідність дотримання судом вказаного стандарту також неодноразово була зафіксована в рішеннях Європейського суду з прав людини, наприклад в рішенні від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", в якому ЄСПЛ зазначив, що докази вини особи повинні випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В рішенні "Севтап Везнедароглу проти Туреччини" Європейський суд з прав людини зазначив, що ніхто не повинен піддаватися покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена поза розумним сумнівом.

Під час судового розгляду судом були створені всі необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В цій ситуації, у порядку ч. 1 ст. 92 КПК, прокурор, за наслідками розгляду провадження, обставини визначені п. 1, 3 ч. 1 ст. 91 КПК (подію, вид та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням) не довів поза розумним сумнівом.

В той час, як кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

За наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку що сторона обвинувачення не надала достатніх доказів, які би підтверджували висунуте ОСОБА_6 в обвинувальному акті обвинувачення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що під час розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом того, що в діяннях ОСОБА_6 є склад інкримінованого їй кримінального правопорушення, враховуючи обставини, що були наведені вище і які були встановлені під час дослідження судом доказів.

За таких умов, суд за наслідками розгляду даного провадження в ключі наведеного вважає слушним ухвалити виправдувальний вирок у порядку п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК щодо ОСОБА_6 , оскільки зібраними стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.

Потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до обвинуваченої про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4715,45 грн. та моральної шкоди в сумі 50000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходизабезпечення кримінального провадження до обвинуваченої не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Калістру- ОСОБА_10 визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та виправдати її за цим обвинуваченням з підстав не доведення того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1