Справа № 272/1326/16-к
Провадження № 1-кп/288/43/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000481 від 18 жовтня 2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Зелена Поляна, Ємільчинського району, Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, безробітний, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 213 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи фізичною особою, відомості про яку не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, у порушення вимог статті 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року (із змінами та доповненнями), відповідно до вимог якого операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами, а збирання, заготівля, переробка та реалізація промислового металобрухту фізичними особами забороняється, діючи умисно, з метою платного прийняття металобрухту, в господарстві, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в період з травня 2016 року по 25 жовтня 2016 року здійснював прийом брухту чорних металів промислового значення від населення, а саме: купував у мешканців села Бровки Перші брухт чорних металів промислового значення за ціною від 1 гривні 60 копійок до 2 гривень 40 копійок за 1 кілограм.

Своїми умисними діями, що виразились у здійсненні прийому брухту чорних металів фізичною особою, відомості про яку не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.213 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 213 КК України не визнав та пояснив, що справа відносно нього сфальсифікована, у нього був не металобрухт, а металеві вироби, які він використовує для власних господарських потреб. Свідки по справі говорять все, що їм скаже поліція. Обшук у його домоволодінні проводився незаконно, понятих до кінця проведення обшуку в будинку не було. Під час зважування металобрухту він не був присутнім, також не було свідків. Про обшук було складено два протоколи, один з яких він не підписував. При зважуванні металобрухту не співпадала його вага. Із усього металобрухту який зберігався у відділенні поліції його лише лист металу та ваги розкомплектовані. На нього чинився тиск працівниками поліції. Просить виправдати його та повернути металобрухт.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення суд оцінює критично, оскільки вони не є правдивими та послідовними в динаміці розвитку подій, не узгоджуються з обвинуваченням, показаннями свідків та матеріалами кримінального провадження і суд розцінює це як засіб уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. У зв`язку з наведеним, доводи сторони захисту про наявність підстав для виправдання обвинуваченого суд розцінює як безпідставні і такі, що спростовуються матеріалами провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 не визнав свою винуватість, але його винуватість підтверджується слідующими доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що він працює монтером колії. Відпрацювавши робочий день він поїхав додому, до нього приїхали працівники поліції та запросили його бути понятим при обшуку у домоволодінні ОСОБА_4 . На подвір`ї у ОСОБА_4 були мішки з металобрухтом та великі ваги, у ОСОБА_4 запитали чи він приймає металобрухт він сказав, що ні, лише для власних потреб. З будинку винесли докази, а саме: тюнер з відеозаписами з камер відеоспостереження. При обшуку складався протокол, який він та всі присутні підписали. При зважуванні металобрухту він не був присутній і не бачив, як грузили. Йому відомо, що даний металобрухт зважували на території місцевого господарства. Працівники поліції розповіли хто важив металобрухт і яка вага. Він чув, що в селі говорили про те, що ОСОБА_4 приймає металобрухт;

- показаннями свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що він привіз додому 1 тону металобрухту, його мамі це не сподобалось і вона викликала працівників поліції. Коли приїхали працівник поліції то почали запитувати для чого йому металобрухт і хто в селі приймає металобрухт. Він відповів, що металобрухт приймає ОСОБА_4 . Пізніше, коли працівники поліції поїхали, він пішов до ОСОБА_4 додому і попросив, щоб він його виручив і забрав у нього металобрухт. ОСОБА_4 сказав, що забере металобрухт та за нього дасть йому продукти харчування, так як він має свій магазин. Він приніс йому металобрухт і отримав продукти. Металобрухт він приносив один чи два рази, заносив до ОСОБА_4 в двір;

- показаннями свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні про те, що вона працює старостою села Бровки Перші, Андрушівського району, Житомирської області. Восени 2016 року біля 17.00 години, точної дати вона не пам`ятає, до сільської ради приїхали працівники поліції та запросили її та ОСОБА_6 бути понятими для обшуку в домогосподарстві ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Коли вони приїхали до ОСОБА_4 , то він показав ваги, січкарні, також у дворі лежала купа металобрухту. У нього в дворі було відеоспостереження, поліція попросила, щоб він надав його. Працівники поліції все описали, вона підписала документи, а саме протокол обшуку і поїхала додому. ОСОБА_4 пояснював, що зібрав даний металобрухт для власних потреб. Працівники поліції зважували металобрухт, але яка була вага вона не пам`ятає. Вона чула, що в селі люди розповідали, що ОСОБА_4 приймає металобрухт, але особисто вона не бачила;

- показаннями свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні про те, що працівники поліції привезли йому металобрухт та попросили здати ОСОБА_4 та дізнатись чи є у нього на подвір`ї металобрухт. Він здав металобрухт та побачив, що у ОСОБА_4 у дворі був металобрухт. ОСОБА_4 зважував металобрухт на залізних вагах та заплатив йому 30 гривень. Раніше він також здавав металобрухт ОСОБА_4 . Через тиждень працівники поліції відібрали у нього пояснення;

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_9 в частині, що працівники поліції надали свідку даний металобрухт для здачі ОСОБА_4 , оскільки дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

- показаннями свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні про те, що він здавав приблизно 10 раз металобрухт ОСОБА_4 та отримував за нього кошти. Він знав, що ОСОБА_4 приймає металобрухт. Він ніде не працює, збирає металобрухт та здає його. ОСОБА_4 приймав у нього та важив на вагах, які були у нього в домогосподарстві. Він не пам`ятає, яка ціна за 1 кг металобрухту. В домогосподарстві у ОСОБА_4 він бачив металобрухт. В поясненнях стоїть його підпис, але коли він його підписував він не пам`ятає, працівники поліції на нього тиск не чинили;

- показаннями свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні про те, що декілька років назад в жовтні місяці до нього зателефонував керівник та сказав, що треба зважити металобрухт. Приїхав автомобіль з металобрухтом, він зважив його, написав вагу і розписався. При зважуванні були присутні працівники поліції та ОСОБА_4 ;

- показаннями свідка ОСОБА_12 в судовому про те, що її співмешканець ОСОБА_10 повідомляв їй, що ОСОБА_4 приймає металобрухт. Здавали металобрухт разів 5-6, заносили ОСОБА_4 до будинку, де він проживає. Металобрухт зважував ОСОБА_4 та розраховувався з ними грішми. Ціну за 1 кг металобрухту вона не пам`ятає;

- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що він працював старшим слідчим Андрушівського РВ поліції та згідно ухвали слідчого судді проводив обшук в домогосподарстві ОСОБА_4 . При проведені обшуку запросив понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . При проведені обшуку у домогосподарстві ОСОБА_4 виявлено брухт чорних металів, ваги та відеореєстратор з камери відеоспостереження. Вилучений металобрух пізніше зважували на території місцевого господарства «УкрАгро РТ». ОСОБА_4 був присутній при зважуванні металобрухту.

Також винуватість ОСОБА_4 підтверджується зібраними та дослідженими під час судового провадження належними та допустимими письмовими доказами, а саме:

- протоколом обшуку з фототаблицею до протоколу від 25 жовтня 2016 року, який проведений за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 . Після пред`явлення ОСОБА_4 ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, ОСОБА_4 повідомив, що має у домогосподарстві значну кількість металобрухту, яку не проти частково видати. Під час обшуку виявлено безномерні ваги з поділками від 0 - 500 кг, брухт чорних металів вагою близько 2 т, накопичувач відеозапису із камери відеоспостереження. До протоколу додається фототаблиця на якій детально зафіксовано вигляд та розташування металобрухту. Даний протокол підписаний всіма учасниками, в тому числі ОСОБА_4 , зауважень не надійшло /т. 1 а.с. 84-89/;

- протоколом огляду місця події від 25 жовтня 2016 року, згідно якого оглядом місця події являється територія ТОВ «УкрАгро РТ», що розташоване за адресою: вулиця Залізнична, 8, село Бровки Перші, Андрушівського району, Житомирської області, де на ваговій знаходиться автомобіль марки «ГАЗ -53» д.н.з. НОМЕР_1 в причепі якого знаходиться брухт чорних металів, вага якого становить 5600 кг, який було зважено в цей же день в цьому ж населеному пункті та за участю ОСОБА_4 , про що свідчить його підпис у протоколі /т. 1 а.с. 90-91/;

- протоколом огляду місця події з фототаблицею до протоколу від 27 жовтня 2016 року, яким зафіксовано вагу автомобіля «ГАЗ-53» д.н.з. НОМЕР_1 без вантажу, яка становить 3750 кг /т. 1 а.с. 92-95/;

- довідкою від 27 жовтня 2016 року відповідно до якої вага вилученого металобрухту з господарства а ОСОБА_4 становить 1850 кг. Зважування автомобіля без вантажу відбулось 2016 року, оскільки після вивантаження металобрухту відбулась поломка автомобіля /т.1 а.с. 96, т. 3 а.с. 84/;

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 27 жовтня 2016 року, згідно якої вилучені в ході обшуку 25.10.2016 року брухт чорних металів в кількості 1850 кг, ваги без маркування з поділкою від 0-500 кг та пристрій накопичувач відеозапису з камер відео спостереження за допомогою, яких накопичувалась інформація з господарства марки «Digital Video Recorder», визнано речовими доказами та залишено на зберіганні в Андрушівському відділенні поліції /т. 1 а.с. 100/;

- протоколом огляду від 28 листопада 2016 року, згідно якого оглядався накопичувач інформації з камер відеоспостереження, вилученого з домоволодіння ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , за період з 10.10.2016 року по 25.10.2016 року із якого вбачається, що на накопичувані зафіксовано факти прийому ОСОБА_4 в своєму домогосподарстві від різних осіб металобрухту та його зважування, його зберігання на території домогосподарства та подальше винесення з території домогосподарства /т. 1 а.с. 102-115/;

- повідомленням Андрушівського відділення Бердичівської ОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області № 1750/8/001 від 27 жовтня 2016 року, з якого вбачається, що громадянину ОСОБА_4 ліцензія на здійснення операцій з металобрухтом не видавалась. Станом на 27.10.2016 року даний громадянин являється фізичною особою підприємцем (СПД) та знаходиться на другій групі платника єдиного податку /т. 1 а.с. 122/;

- Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відносно ОСОБА_4 /т. 1 а.с. 123-124/;

- Витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження 18.10.2016 року за № 0000481, на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень /т. 3 а.с. 44/;

- актом зважування з ілюстрацією до акту від 06 грудня 2019 року, з якого вбачається, що загальна вага брухту чорних металів, який було вилучено 25.10.2016 року в ході обшуку на території господарства ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , складає 1850 кг /т. 2 а.с. 145-150/;

- протоколом огляду предмету з таблицею зображень від 25 листопада 2021 року, згідно якого оглядався брухт чорних металів, який виявлений та вилучений за місцем проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 /т. 3 а.с. 76-79/;

- протоколом огляду предмету від 20 грудня 2021 року з відеозаписом, відповідно до якого на підставі ухвали суду від 06.12.2021 року, в ході судового розгляду було оглянуто речові докази по даному кримінальному провадженні та зважений металобрухт. В результаті зважування вага металобрухту разом з вагами 1670 кг, без вагів 1570 кг /т. 3 а.с. 95-98/.

Захисником обвинуваченого заявлено клопотання по визнання недопустимими письмові докази, а саме: протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , протокол огляду місця події, постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 27.10.2016 року, довідку начальника СВ Андрушівського ВП від 27.10.2016 року та акт зважування від 06.12.2019 року.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, вважає дане клопотання захисника необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого.

Так, згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно зі ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Конституційний Суд України у рішенні № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом», дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

За змістом постанови Верховного Суду України від 09.06.2016 року в справі № 5-360/кс 15, слідує, що Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК України.

Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За наслідками цього судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України з наданням останнім рівних прав на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених тим же Кодексом, безпосередньо дослідивши усі докази та інші матеріали, у порядку ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, й заслухавши доводи сторін з боку обвинувачення та захисту, тим самим провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, установив таке.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Сам судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту ( ч.1 ст.337 КПК України).

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами (ст. 26 КПК України).

З урахуванням того, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК України).

Відповідно до цього докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (постанова ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Відповідно до статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами частини 1 статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження № 00000481 встановлено, що проведення обшуку в домогосподарстві ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювалось з метою відшукання та вилучення речових доказів, а саме: брухту чорного та кольорового металу та пристроїв для його зважування, пристроїв з записами з камер відео спостереження, проводилось на підставі ухвали слідчого судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 21.10.2016 року у справі № 272/1121/16-К.

Обшук 25.10.2016 року проведений слідчим СВ Андрушівського ВП БВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 з дотриманням вимог ст. 104, ч. 7 ст. 223, ст. 236 КПК України (в редакції від 08.10.2016) із складанням протоколу, залученням двох понятих, застосуванням фотофіксації проведення процесуальної дії, вручено один примірник протоколу обшуку ОСОБА_4 , що підтверджується його підписом. Зауважень учасників обшуку і понятих, за результатами проведення процесуальної дії, не надійшло, що підтверджено їхніми підписами.

Огляд місця події від 25.10.2016 року, проведений слідчим СВ Андрушівського ВП БВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 з дотриманням вимог ст. 104, ч. 7 ст. 223, ст. 236 КПК України (в редакції від 08.10.2016) із складанням протоколу, залученням двох понятих, володільця майна ОСОБА_4 , в ході якого проведено зважування автомобіля марки «ГАЗ -53» д.н.з. НОМЕР_1 , в причепі якого знаходиться брухт чорних металів. За результатами проведеної процесуальної дії зауважень від понятих та учасників не надійшло, що підтверджується їхніми підписами.

Також, огляд місця події від 27.10.2016 року, проведений слідчим СВ Андрушівського ВП БВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 з дотриманням вимог ст. 104, ч. 7 ст. 223, ст. 236 КПК України (в редакції від 08.10.2016) із складанням протоколу, залученням двох понятих, в ході якого проведено зважування автомобіля без металобрухту. За результатами проведеної процесуальної дії зауважень від понятих та учасників не надійшло, що підтверджується їхніми підписами.

Постанова т.в.о. начальника СВ Андрушівського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 від 27.20.2022 року про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів брухт чорних металів в кількості 1850 кг, ваги без маркування з поділкою від 0-500 кг та пристрій накопичувач відеозапису з камер відео спостереження за допомогою, яких накопичувалась інформація з господарства марки «Digital Video Recorder», після їх огляду в ході проведення обшуку 25.10.2016 року, проведення огляду 25.10.2016 року та 27.10.2022 року, винесена з дотриманням вимог ст. 110 КПК України.

Суд вважає, що розбіжність в кількості металобрухту між вилученим в ході обшуку та наявним на час огляду могла виникнути в зв`язку з тривалим зберіганням, не впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення та на допустимість доказів.

Захисник посилався на недопустимість доказів, отриманих під час досудового розслідування, оскільки вони здобуті з порушенням норм КПК України, зокрема обшук проводився без аудіо та відео фіксації.

Відповідно до статті 236 КПК України в редакції, що діяла на час проведення обшуку, відсутня норма про обов`язкову аудіо та відео фіксацію.

Посилання обвинуваченого на те, що метал, який був в нього вилучений перейшов у власне користування працівників поліції та інших осіб, а замінений на інший є припущенням обвинуваченого. А його пояснення про наявність у нього в господарстві іншого металу та металевих виробів, які працівники поліції знаходили по різних приміщеннях, спростовуються матеріалами справи, зокрема протоколом обшуку, протоколом огляду відеозапису накопичувана інформації з камери відеоспостереження з господарства ОСОБА_4 , показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , які протягом проведення обшуку в господарстві ОСОБА_4 були присутні постійно.

Щодо провокативних дій працівників поліції, які надали металобрухт ОСОБА_9 , щоб він здав його ОСОБА_4 , то судом під час судового розгляду не встановлено факту та стороною захисту не наведено доводів, які б свідчили про активні дії правоохоронних органів. Натомість з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 без будь-яких заперечень та умовлянь прийняв у даного свідка металобрухт, приймав крім того і в інших осіб.

Посилання обвинуваченого на те що прокурор в ході судового розгляду впливав на свідків з метою надання потрібних показів не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому залишається припущенням обвинуваченого.

Доводи захисника про неналежне зберігання речових доказів в органах поліції та неналежна організація порядку зберігання речових доказів, передбачених вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104 на даний час, на переконання суду не тягне за собою визнання доказів недопустимими, оскільки не впливає на слідчі дії, що були проведені раніше в ході досудового розслідування.

У частині 2 ст. 87 КПК України надано перелік тих діянь, які суд безумовно зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, Однак істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б бути підставою для визнання вказаних доказів недопустимими, не встановлено.

Усі вищевказані докази суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог законодавства судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, та у сукупності з вищевикладеними показами допитаних свідків безсумнівно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 .

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 213 КК України, як здійснення прийому брухту чорних металів фізичною особою, відомості про яку не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах цього обвинувачення.

Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, згідно статті 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Обставин, згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він не працює, не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, особу винного, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин покарання, позицію прокурора, захисника, та інші обставини справи, приходить до висновку, що необхідно призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в межах санкції частини 1 статті 213 КК України у виді штрафу, так як таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства в частині виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Разом з цим, як встановлено судом, кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 213 КК України відповідно до ст. 12 КК України, за своєю правовою природою належить до проступків, при цьому санкцією ч. 1 ст. 213 КК України передбачений найбільш суворий вид основного покарання -обмеження волі на строк до одного року.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу, а саме якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

З моменту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, минув відповідний процесуальний строк передбачений ст. 49 КК України, а тому ОСОБА_4 слід звільнити від покарання, призначеного даним вироком.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази: - брухт чорних металів в кількості 1850 кг та механічні ваги без маркування з поділкою від 0-500 кг, які знаходяться на відповідальному зберіганні в ВПД № 1 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області (Андрушівському ВП БВП ГУНП в Житомирській області) підлягають конфіскації в дохід держави; - накопичував цифрової інформації відеозаписів з камер відеоспостереження з маркуванням «DIGITAL VIDEO RECORDER» модель DVR3104, який знаходиться на відповідальному зберіганні в камері зберігання речових доказів ВПД № 1 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області (Андрушівського ВП БВП ГУНП в Житомирській області) підлягає зберіганню в матеріалах кримінального провадження; - пульт дистанційного керування, який знаходиться на відповідальному зберіганні в камері зберігання речових доказів ВПД № 1 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області (Андрушівського ВП БВП ГУНП в Житомирській області) підлягає поверненню обвинуваченому ОСОБА_4 .

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2016 року на брухт чорних металів в кількості 1850 кг, ваги без маркування з поділкою від 0-500 кг та пристрій накопичувач відеозапису з камер відео спостереження марки «Digital Video Recorder», які були вилучені під час проведення обшуку 25.10.2016 року в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 - підлягає скасуванню.

Судові витрати по вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись статтями 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 213 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за частиною 1 статті 213 КК України у виді штрафу, в розмірі тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень 00 копійок.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного за частиною 1 статті 213 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Речові докази: - брухт чорних металів в кількості 1850 кг та механічні ваги без маркування з поділкою від 0-500 кг, які знаходяться на відповідальному зберіганні в ВПД № 1 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області (Андрушівському ВП БВП ГУНП в Житомирській області) конфіскувати в дохід держави; - накопичував цифрової інформації відеозаписів з камер відеоспостереження з маркуванням «DIGITAL VIDEO RECORDER» модель DVR3104, який знаходиться на відповідальному зберіганні в камері зберігання речових доказів ВПД № 1 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області (Андрушівського ВП БВП ГУНП в Житомирській області) зберігати в матеріалах кримінального провадження; - пульт дистанційного керування, який знаходиться на відповідальному зберіганні в камері зберігання речових доказів ВПД № 1 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області (Андрушівського ВП БВП ГУНП в Житомирській області) повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2016 року арешт на брухт чорних металів в кількості 1850 кг, ваги без маркування з поділкою від 0-500 кг та пристрій накопичувач відеозапису з камер відео спостереження марки «Digital Video Recorder», які були вилучені під час проведення обшуку 25.10.2016 року в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1