Справа № 352/599/20
Провадження № 1-кп/353/5/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі клопотання прокурора Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні № 0000425, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.10.2019 року, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, на стадії судового розгляду, перебуває кримінальне провадження № 0000425, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.10.2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 289 КК України.

24.05.2023 року прокурор ОСОБА_3 через канцелярію суду подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити, вказав, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 29.05.2023 року, однак ризики, які слугували підставою для його застосування, не зникли і не зменшились, як наслідок - запобігти їм, шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів неможливо через невідповідність характеру вчинених кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого даному запобіжному заходу. Вважає, що лише тримання під вартою як запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, при цьому просить розмір застави не визначати.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив змінити йому запобіжний захід на інший більш м`який та звільнити його з-під варти.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , просив відмовити в його задоволенні. Документи, які подані раніше в судовому засіданні, не повинні на даний час братись судом до уваги при розгляді даного клопотання. Прокурором не надано суду жодних нових доказів, які б підтверджували продовження існування ризиків. Вважає, що підстав для продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не має.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подав письмове клопотання, в якому просив судове засідання проводити без його участі, скарг, заяв та клопотань не має, при вирішенні процесуальних питань у справі покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які відповідно до ч. 1 ст. 199 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років та відповідно до ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

16.10.2019 року ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 25.10.2019 року застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.

Після внесення суми застави, відносно ОСОБА_4 продовжував діяти запобіжний захід у вигляді застави.

Протягом судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 у період з 20.01.2022 року по 28.09.2022 року неодноразово не прибував без поважних причин за викликом суду.

Внаслідок неодноразового неприбуття до суду без поважних причин до ОСОБА_4 застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді приводу, після чого ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2022 року обвинуваченого було оголошено у розшук та зупинено судове провадження у даній справі до його розшуку.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 09.12.2022 року, за клопотанням прокурора, надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2022 року змінено запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 289 КК України, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави, та обрано йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (Шістдесят) днів, а саме до 07 лютого 2023 року включно, без визначення розміру застави, з утриманням його в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 26.12.2022 року ухвалу Тлумацького районного суду від 11 грудня 2022 року залишено без змін.

В подальшому судом вирішувалось питання щодо продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, відповідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у п.79 рішення у справі Харченко проти України та у п. 170 рішення у справі Лабіта проти Італії, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

ЄСПЛ у своєму рішенні від 26.07.2001 року у справі «Ілійков проти Болгарії», № 33977/97, п. 81 зазначив, що серйозність пред`явленого обвинувачення є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Також, у справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд вважає, що ризики, які слугували підставами для обрання та продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися та продовжують існувати, а тримання його під вартою є виправданим та необхідним заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 року у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує характер висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав ОСОБА_4 , але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а так само особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, однак звертався за медичною допомогою до лікаря психіатра з 01.09.2001 року по 01.01.2003 року по питанню F-51.3, неодноразово змінював місце свого проживання, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському районі як внутрішньо переміщена особа з 06.12.2022 року, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, перебуває в фактичних шлюбних відносинах (цивільному шлюбі) з ОСОБА_7 , разом з ними проживають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . З 22.10.2022 року ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перебуваєють за межами України. Його батько ОСОБА_10 хворіє та знаходиться на повному утриманні сина. Суд також враховує, що відносно ОСОБА_4 05.07.2018 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області скеровано обвинувальний акт за ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України, судовий розгляд по якому на даний час не завершений, та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим. Достатніх доказів про наявність міцних соціальних зв`язків чи про існування інших обставин, що могло б бути підставою для обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, суду не надано. Обгрунтовані підстави вважати, що інший більш м`який запобіжний захід забезпечить виконання цілей та завдань кримінального судочинства у суду відсутні. В той же час обставини, які зазначені захисником обвинуваченого, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні даного клопотання та відповідно до застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки такі не виключають наявність встановлених у судовому засіданні ризиків.

З урахуванням того, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, суд приходить до висновку про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Щодо визначення ОСОБА_4 розміру застави, передбаченого законом, то такий розмір не підлягає визначенню з огляду на вимоги п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки щодо ОСОБА_4 у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 197, 331, 369-372, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та зареєстрованому по АДРЕСА_1 , громадянину України, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 289 КК України,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» на строк 60 (Шістдесят) днів, а саме до 23 липня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали для виконання направити керівнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати її копію в суді.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

ГоловуючийОСОБА_11