Провадження № 1-кс/947/9699/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000620 від 09.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000620 від 09.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Процесуальне керівництво під час проведення досудового розслідування здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

В ході проведення оперативно-розшукових заходів було виявлено так звану «схему» переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України в Республіку Молдова, яку організовує чоловік на ім`я ОСОБА_5 , який користується номером мобільного телефону НОМЕР_1 . Крім того, органом досудового розслідування було встановлено, що до вчинення зазначеного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користується абонентським номером НОМЕР_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

20.07.2023 року, на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 19.07.2023 року, проведено обшук будинку, в якому мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «IPHONE 7» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , з сім-карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 20.07.2023 року вилучений мобільний телефон був визнаний речовим доказом.

Підставою накладення арешту на вищевказані предмети є їх відповідність переліку майна, зазначеного у ч. 1, ч. 3 ст.170 КПК України, на яке може бути накладено арешт, а саме, те що вони обґрунтовано являються та визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також необхідність забезпечення потреб досудового розслідування, що проявляється у недопущенні втрати речових доказів.

Метою арешту вищевказаних предметів є їх збереження як речових доказів у кримінальному провадженні, недопущення незаконного відчуження, використання, розпорядження, запобігти можливості їх пошкодження, псування, знищення, перетворення.

Слідчим було подане клопотання про арешт вищевказаного майна, розгляд якого мав місце 26.07.2022 року. За результатом розгляду слідчим суддею винесено ухвалу про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, визначивши строк для їх усунення в 72 години.

У зв`язку із викладеним, з метою забезпечення збереження вилученого майна, слідчий за погодженням із прокурором, усунувши недоліки клопотання, зазначені у мотивувальній частині ухвали слідчого судді, повторно звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, разом з тим від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності.

Власник майна в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000620 від 09.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

В ході досудового розслідування, було проведено обшук будинку, в якому мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «IPHONE 7» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , з сім-карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_2 . В подальшому постановою слідчого від 20.07.2023 року вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження.

Вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, та з метою проведення необхідних слідчих дій з вказаним майном.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. theUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000620 від 09.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, вилучене в ході проведення обшуку будинку, в якому мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки «IPHONE 7» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , з сім-карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_2 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1