ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000623 від 08 червня 2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дніпрі, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні малолітніх дітей на непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 07 червня 2023 року, приблизно о 14 годин 50 хвилин, знаходячись біля ломбарду «Кредитка», що розташований за адресою: м. Дніпро, просп. Миру, 12, на сходах до вказаного ломбарду, побачив банківську картку, що відкрита у АТ «А-БАНК» з номером № НОМЕР_1 . В цей час у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документу, а саме електронного платіжного документу у вигляді банківської картки, що належить АТ «А-БАНК» та держателем якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшого використання її для заволодіння грошовими коштами.

Реалізуючи свій кримінально противоправний намір, 07.06.2023, приблизно о 14 год. 50 хв., усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії є таємними для оточуючих, умисно, з корисливих мотивів, підійняв зі сходів банківську картку, тим самим заволодів банківською карткою № НОМЕР_1 , що відкрита АТ «А-БАНК» та видана у користування потерпілому ОСОБА_5 , яка згідно п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 08 жовтня 1998 року №414, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про указ президента України №64/2022 від 24.02.2022 про введення воєнного стану в Україні, 07.06.2023 близько 14 години 55 хвилин, діючи в умовах воєнного стану, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської картки АТ «А-БАНК» № НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 , обладнану технологією безконтактної оплати - цифровим токеном, належну ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що він діє поза волею власника кредитної банківської картки АТ «А-БАНК», прибув до банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що розташований за адресою: м.Дніпро, пр.Миру, буд.14, де здійснив зняття грошових коштів з карти № НОМЕР_1 , ввівши пін-код, що був зазначений на зворотній стороні карти, одержавши готівкові грошові кошти в сумі 1600 гривень, що належать ОСОБА_5 , тим заволодів грошовими коштами на вказану суму, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними кримінально - протиправними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 1600 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину у вчиненні у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК Українивизнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним злочинів, вказавши на час, місце, спосіб і мету їх вчинення. Просив суворо не карати.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, постанову щодо речових доказів та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Також, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у викраденні офіційних документів, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

За сукупністю кримінальних правопорушень дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень за ч.4 ст.185 КК України, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за ч.1 ст.357 КК України який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, міцних соціальних зв`язків не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі; за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі та на підставі ч.1 ст.70 КК України застосувати при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши покарання у виді позбавлення волі.

Також, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, з покладенням обов`язків, передбаченими ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.69 КК України, судом не встановлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100,124,370,373,374,376,394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 , покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: два DVD-R диски, CD-R-диск - залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження;банківська картка АТ «А-БАНК» № НОМЕР_1 - повернути власнику за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1