ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3442/23 Провадження 1-кс/636/586/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023 місто Чугуїв

Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду у м. Чугуєві скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє від імені та в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб Чугуївської окружної прокуратури Харківської області, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей за заявою про вчинення злочину,

ВСТАНОВИЛА:

03.07.2023 заявник, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, звернувся до Чугуївської окружної прокуратури із заявою про вчинення службовими особами ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000292 від 13.08.2021. Дана заява була вручена адресату 07.07.2023. Проте відомості до ЄРДР внесені не були.

Оскільки викладені у заяві від 03.07.2023 відомості про злочин до ЄРДР своєчасно внесені не були, заявник просить суд зобов`язати уповноважених (відповідальних) осіб Чугуївської окружної прокуратури внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000292 від 13.08.2021 на підставі Заяви в порядку ст.ст.60, 214 КПК України, поданої від імені та в інтересах гр. ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 .

В судове засідання заявник та його представник, що діє на підставі договору про надання правової допомоги - адвокат ОСОБА_3 , не з`явились, до його початку адвокат ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги скарги підтримав.

Прокурор Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_5 на судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі та повідомив, що заява від 03.07.2023 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України 10.07.2023 була направлена до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві для проведення перевірки. Про результати розгляду заяви органом ДБР прокурору не відомо, тому просить відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу, повно та всебічно дослідивши матеріали справи встановив такі обставини.

З копії квитанції про направлення поштового повідомлення від 03.07.2023 вбачається, що до Чугуївської окружної прокуратури було направлено заяву про вчинений злочин, поштове відправлення №020.

Зі скрину смс-повідомлення від 07.07.2023 вбачається, що поштове відправлення за №020 було вручено адресату 07.07.2023. Даний факт також підтверджується відстеженням відправлення.

Повідомлення про внесення до ЄРДР відомостей, викладених у вказаній заяві, заявник не отримував, до суду вказана інформація також не надходила.

Тобто, строки визначені ст. 214 КПК України, суб`єктом оскарження не дотримані.

Так, у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France)).

Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ст. 214 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Також, слідчий суддя ураховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 в справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому, у розрізі такої думки, ВП ВС, слідчий суддя з`ясувавши наведені обставини судом касаційної інстанції, як такі, що підлягають установленню, у обсязі наявних та поданих до суду доказів, на час розгляду скарги, приходить до такого висновку.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119) сторін цих відносин, вдповідно.

У цьому випадку, запроваджені внутрішні процедури щодо порядку та строків унесення даних до ЄРДР кореспондуються з норми наведеної ст. 214 КПК України.

Як наслідок, з вище зазначеної правової норми (ст. 214 Кодексу) та запроваджених внутрішніх процедур випливає, що нормами кримінального процесуального законодавства України встановлюється імперативний обов`язок після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення унесення за нею відомостей до ЄРДР так, як згідно ч. 1 ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

При цьому, згаданий обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене підтверджується імперативними положеннями ст. 214 КПК, з даного питання, так як дискреційні повноваження суб`єкта оскарження, у цій ситуації, є обмеженими, а саме полягають у самому унесенні даних до ЄРДР за зверненням і все.

Так, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

У цьому випадку, суб`єкт оскарження фактично ухилився від реалізації своєї компетенції, шляхом виходу за її межі дискреційних повноважень.

Слід також додати, що згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З порушеного у зверненні питання суб`єкт оскарження нормами кримінального процесуального законодавства України обмежений свободою розсуду, бо, як орган позбавлений змоги обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У такого роду правовідносинах останній має вчинити прямо визначену у КПК дію, і все.

Адже, на етапі прийняття та внесення даних за зверненням до ЄРДР, посилатися на положення ст. 2 КК, яка визначає підставу кримінальної відповідальності, недоцільно, так як на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК, може бути не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину.

А тому, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

Тобто, норми КПК не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Бо, як зазначив ЄСПЛ у пункті 39 справи "Устименко проти України", принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

У даному випадку встановлено, що суб`єктом оскарження було отримано від заявника - ОСОБА_4 та його представника - адвоката ОСОБА_3 повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, але за нею, у строки визначені ст. 214 КПК України, відомості до ЄРДР внесено не було.

У пункті 74 Рішення у справі "Лелас проти Хорватії" і пункті 70 Рішення у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування" та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх порушень та уникати виконання своїх обов`язків, а у цій ситуації, суб`єкт оскарження не дотрималися власних внутрішніх правил та процедур, щодо умов унесення відомостей до ЄРДР, апріорі, вони удалися, до фактичного уникнення виконання своїх обов`язків. Тим самим, отримали вигоду від своїх порушень та позбавили особу, яка подала заяву про злочин, як сторону, у взаємовідносинах, що склалися між ними з моменту подання такого звернення про злочин, розумної можливості представити свою справу за таких умов, які б не ставили його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (суб`єктом оскарження).

За таких умов, з урахуванням наведеного, слідчий суддя розглянувши скаргу, у межах наявних та поданих до суду доказів, на час її розгляду, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню шляхом зобов`язання суб`єкта оскарження вчинити дії передбачені ст. 214 КПК України.

Також, у ракурсі положень ч. 1 ст. 534 КПК, слідчий суддя вважає за доречне копію заяви про вчинення кримінального правопорушення від 03.07.2023 поданої представником заявника - адвокатом ОСОБА_3 до слідчого судді надіслати до Чугуївської окружної прокуратури Харківської області разом з цим судовим рішенням для вчинення дії регламентованої ст. 214 КПК України.

Відповідно до положень ч.4 ст. 535 КПК України, органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. ст.2,7,303-307,309,372, ч. 2 ст.376КПК України, слідчий суддя, -

Керуючись ст.ст. 214, 303-307, 369-372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє від імені та в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб Чугуївської окружної прокуратури Харківської області, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей за заявою про вчинення злочину задовольнити.

Зобов`язати уповноважених (відповідальних) осіб Чугуївської окружної прокуратури внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, на підставі заяви від 03.07.2023, поданої від імені та в інтересах гр. ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 в строки, визначені ст. 214 вказаного Кодексу та з урахуванням положень ст. 28 КПК України.

Копію заяви про вчинення кримінального правопорушення від 103.07.2023, подану представником заявника до слідчого судді, надіслати до Чугуївської окружної прокуратури разом з цим судовим рішенням для вчинення дій регламентованих ст. 214 КПК України.

Зобов`язати відповідальну службову особу Чугуївської окружної прокуратури невідкладно після виконання цієї ухвали надати до суду повідомлення в порядку ч.4 ст. 535 КПК України.

Зобов`язати відповідальну службову особу Чугуївської окружної прокуратури надіслати належним чином завірену копію вищевказаного повідомлення на адресу заявника ОСОБА_4 (адреса адвоката: АДРЕСА_1 ).

З урахуванням положень Рішення Конституційного суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень частини третьої статті 307, частини третьої статті 309 Кримінального процесуального кодексу України, у справі № 3-180/2018(1644/18) від 17.06.2020, ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1