ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1357/23 Справа № 210/3565/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0000085 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2023 року, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного за ч.4 ст. 28 ч.ч.3, 4 ст. 190, ч.2 ст. 255 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 11 травня 2023 року продовжено застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 липня 2023 року, без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував доведеністю обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 та наявністю ризиків, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому запобіганню вказаних ризиків можливо лише продовженням застосування виключного запобіжного заходу. Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя не встановив. Також слідчий суддя на підставі п.4 ч.4 ст. 183 КПК України, не визначив заставу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати більш м`який запобіжний захід або визначити розмір застави.

Також захисник вказує, що повний текст ухвали було оголошено 15 травня 2023 року, тому з цього часу слід рахувати перебіг строку на оскарження.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що рішення незаконне, так як порушено правила підслідності, а також в даному кримінальному провадженні є факт провокації або підбурювання вчинення злочину. Захисник вказує, що в даному кримінальному провадженні не доведено причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину. Крім цього, з витягу ЄРДР не можливо встановити чи дослідити короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, що є порушенням, не зрозуміло хто подавав заяви про вчинення кримінальних правопорушень. Захисник вважає, що ухвала слідчого судді не відповідає положенням ст. 184, 199 КПК України, оскільки у формулюванні зазначено, що "органом досудового розслідування встановлено", не наведено доказів наявності ризиків. Захисник зазначає, що матеріали НСРД не можуть бути доказом, так як збиралися у кримінальному провадженні за ч.3 ст.190 КК України, в той час коли дане кримінальне провадження розслідується з ч.4 ст. 190 КК України. Окрім цього, захисник вказує про неефективне проведення досудового розслідування, у зв`язку з чим безпідставне тримання ОСОБА_7 під вартою Також з матеріалів клопотання не можливо встановити точну суму збитків, так як вона має розбіжності. Допит свідка ОСОБА_9 проведений з порушення норм КПК України, тому вони не можуть братися до уваги. Захисник вказує, що ОСОБА_7 одружений, з народження мешкає у м. Дніпро, має міцні соціальні зв`язки, отримав вищу освіту, раніше не судимий. Є також підстави й для визначення розміру застави.

В апеляційному суді захисник та ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційних скарг.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Висновки слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає правильними.

Так, згідно до матеріалів клопотання слідчим відділенням поліції №2 Криворізького районного управління поліції ГУ НП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000085 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч. 3, ч.4 ст. 190 КК України.( а.с.11-14)

15 березня 2023 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч. 3, ч.4 ст. 190 КК України.( а.с.21-23)

Обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 була встановлена під час застосування до останнього міри запобіжного заходу, та підтверджується долученими до клопотання про продовження строку запобіжного заходу матеріалами, які перевірив слідчий суддя.

При цьому, розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для продовження запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначено термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

На даному етапі досудового розслідування долучені матеріали можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа про, яку йдеться могла вчинити злочин, тому підозра стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч. 3, ч.4 ст. 190 КК України, є обґрунтованою, а доводи апеляційних скарг про необґрунтованість підозри є безпідставними.

При цьому посилання захисника, що долучені до клопотання матеріали є неналежними доказами, апеляційний суд вважає на даній стадії необґрунтованими. Апеляційний суд зазначає, що остаточна оцінка допустимості та належності доказів надається судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, та оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального судового рішення.

У відповідності до ч.3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Апеляційний суд також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, так як останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень один з яких є особливо тяжким. Про наявность ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК України, процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України, оскільки покази учасників кримінального провадження, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування. Також ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, які мали місце тривалий час відповідно до матеріалів клопотання. За вказаних обставин теж є безпідставними доводи сторони захисту про відсутність ризиків.

При цьому відповідно до п.2 ч.3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. У рамках розслідування даного кримінального провадження ще не виконані всі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на обґрунтування вини підозрюваного, та в клопотанні прокурора зазначено про слідчі та процесуальні дії які необхідно провести. Посилання захисника, що слідчі та процесуальні дії, які залишилося виконати не потребують участі ОСОБА_7 не можуть бути підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вимогами п.2 ч.3 ст. 199 КПК України, не передбачено, що слідчі/розшукові дії повинні проводитися за участю підозрюваного.

У зв`язку з чим, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 є обґрунтованими, тому продовження строку тримання під вартою підозрюваному відповідає вимогам ст. 199 КПК України.

Строк досудового розслідування продовжено до 13 серпня 2023 року, і слідчий суддя продовжив ОСОБА_7 строк тримання під вартою в межах зазначеного строку.

Перевіряючи вимоги сторони захисту щодо можливості визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього ж Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції. (рішення у справі «Осипенко проти України»)

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).

Враховуючи вказану практику ЄСПЛ, ст. 183 КПК України, яка наділяє слідчого суддю, суд дискреційними повноваженнями щодо питання стосовно застави, однак відповідно до вказаної статті зобов`язує слідчого суддю, суд визначити розмір застави застосовуючи чи продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також беручи до уваги, що в даному кримінальному провадженні проведено значну кількість слідчих дій, зібрано великий об`єм доказової бази, що видно з долучених до клопотання матеріалів, враховуючи особу підозрюваного, який одружений, з народження мешкає у м. Дніпро, має міцні соціальні зв`язки, отримав вищу освіту, раніше не судимий, зі слів ОСОБА_7 він працює неофіційно та отримує стабільний дохід, апеляційний суд вважає, що в даному випадку можливо визначити заставу.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованих підозрюваному злочинів, обставини їх вчинення, майновий стан підозрюваного, суспільний інтерес, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 280 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який визначено у відповідності до вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання прокурора та продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, а також покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2023 року, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково, продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 09 липня 2023 року та визначити суму застави в розмірів 280 (двісті вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 751 520 (сімсот п`ятдесят одна тисяча п`ятсот двадцять) грн., яку підозрюваний, або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду(отримувач коштів), , МФО 820172, Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UA1086699 в ГУДКС України в м. Київ, та надати документи, що підтверджує, слідчому, прокурору.

У разі сплати суми застави вважати, що до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді застави і звільнити його з під варти та покласти обов`язки, передбачені п.п.1-4, 8 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим(и), іншими підозрюваними/обвинуваченими у кримінальному провадженні; здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4