Справа № 592/993/23
Провадження № 1-кп/592/292/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0001762, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , вдівця, позбавленого батьківських прав, який не працює та не навчається, паспорт НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 07.05.1991 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 144, ч. 3 ст. 222, ст. 42 КК України (1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

- 04.10.1994 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК України (1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці 9 днів;

- 14.12.2001 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 17.04.2002 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 42 КК України (1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців;

- 24.03.2009 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 15.11.2013 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці;

- 12.11.2019 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці;

- 27.11.2020 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці, звільнений 13.05.2021 по відбуттю строку покарання;

- 11.07.2022 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Окружної прокуратури м. Суми - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_5 ,

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

10.07.2022 в денний період часу під час, дії на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119- IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ та Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ) ОСОБА_3 перебував у власних справах у м. Суми.

О 12 год. 02 хв. 10.07.2022 ОСОБА_3 увійшов до приміщення магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» за адресою: м. Суми, просп. Шевченка, буд. 2, в цей час в нього виник умисел на викрадення чужого майна. Діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілій стороні та бажаючи настання таких наслідків, впевнившись, що його дії є таємними та за ним ніхто не спостерігає, о 12 год. 03 хв. 10.07.2022, знаходячись в приміщенні магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» за адресою: м. Суми, просп. Шевченка, буд. 2, підійшов до стелажу та взяв з полиці три коробки з навушниками вакуумними з гарнітурою марки Celbrat D2 чорного кольору вартість яких відповідно до висновку товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-22/10918-ТВ від 23.09.2022 становить 352 грн., помістивши їх до пакету білого кольору, утримуючи викрадене при собі, пройшов касову зону умисно не сплативши за товар, однак розпорядитися викраденим майном не зміг, оскільки при виході був зупинений охоронцем.

Таким чином, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 по пред`явленому обвинуваченню за ч. 2 ст. 15 і ч. 4 ст. 185 КК України свою вину за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті не визнав. Суду пояснив, що 10.07.2022 пішов у магазин «Аврора» на проспекті Шевченка, 2 в м. Суми разом з знайомою ОСОБА_6 (на даний час у неї відсутні будь-які документи, які посвідчують її особу), хотів придбати навушники на день народження кума - ОСОБА_7 , також мав намір придбати такі ж навушники дружині кума ОСОБА_8 , та його доньці ОСОБА_9 (їй 22 роки), на подарунок. Коли прийшли до магазину, ОСОБА_6 залишилась на вулиці курити, а він зайшов у приміщення. Був тверезий. У магазині з полиці взяв три пари однакових навушників, але так, як не було вільних кошиків, він поклав навушники у свій поліетиленовий білий пакет, подивився навкруги, ОСОБА_6 не було поруч, пішов до виходу через касу, щоб покликати ОСОБА_6 так як у неї були гроші, хотів розплатитись, однак навушники не викладав на прикасову зону, касира не попереджав. Перед дверима на вихід почув крик охоронця, зупинився, чекав, підбіг охоронець, хапав за руку, казав: «віддай навушники». Сказав охоронцю, щоб він покликав з вулиці дівчину ОСОБА_6 , та, що вона розплатиться за товар, він не пішов її кликати, викликав службу охорони. Потім приїхала поліція. ОСОБА_6 вже не було, вона не дочекалась його, заходила у приміщення магазину, але не побачила його, так як він був у кімнаті охоронців. Вважає, що не скоював злочин. Приміщення магазину не покидав. До каси можливо підходити з двох боків та вільно ходити по магазину з товаром.

Обвинувачений у скоєному не розкаявся, винним себе категорично не вважає.

Захисник ОСОБА_5 вважає обвинувачення не доведеним належними доказами, а докази винуватості відсутні. Просив ухвалити виправдувальний вирок відносно підзахисного, а в разі визнання обвинуваченого винним у пред`явленому обвинуваченні, при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин. Кваліфікація дій обвинуваченого судом (стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачений). Мотиви суду.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Судом встановлено, що 10.07.2022 представник ТОВ «Вигідна покупка» ОСОБА_13 звернулася до правоохоронних органів з письмовою заявою про вчинення злочину, оскільки було виявлено факт крадіжки в магазині ТМ « Аврора » 10.07.2022 (м. Суми, проспект Шевченка, 2), що зафіксовано камерами внутрішнього відеоспостереження, загальна сума збитків 357 грн. 00 коп. (а.с. 47).

На вину ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, вказують надані прокурором та досліджені у судовому засіданні докази.

Так 10.07.2022 слідчим Сумського РУП ГУНП в Сумській області складено протокол огляду місця події в період з 13 год. 13 хв. до 13 год. 26 хв., за участі понятих, з використанням відеофіксації, було оглянуто приміщення службового кабінету магазину «Аврора», що знаходиться за адресою: м. Суми, проспект Шевченка, буд. 2, під час огляду присутній ОСОБА_3 , одягнений в темні кросівки з блакитними смужками, шорти чорного кольору «adidas», рубашку у синьо-блакитну клітинку та картуз чорного кольору. Також оглядом встановлено, що на столі в службовому приміщенні знаходяться три картонні коробки біло-блакитного кольору. При детальному огляді встановлено три ідентичні за характеристиками коробки з написами «Навушники Celbrat Magic Month D2 Чорні, штрих-код 050». Навушники поміщено до картонної коробки № 1, пошкоджень не мають. До протоколу додано відеозаписи на дисках та фототаблиця (а.с.48-57).

Факт надходження викраденого товару у магазин ТМ «Аврора» м. Суми, пр. Шевченка, 2, ТОВ «Вигідна покупка» підтверджується: - товаро-транспортною накладною № 2021/4/10 від 02.05.2022 ТОВ «Вигідна покупка»; - Актом № 3735 інвентаризації станом на 10.07.2022 в магазині ТМ «Аврора» м. Суми, пр. Шевченка, 2, ТОВ «Вигідна покупка». Номер за описом 74647 - навушники вакуумні з гарнітурою Celbrat D2 чорні, всього 7, фактично виявлено 4, менше на 3, ціна за 1 штуку 119 грн. 00 коп., сума недостачі - 357 грн. 00 коп. (а.с. 73).

Згідно висновку товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-22/10918-ТВ від 23.09.2022 ринкова вартість викраденого майна, станом цін на 10.07.2022, а саме: три пари навушників вакуумних з гарнітурою виробника «Celbrat» D2 чорного кольору складала 352 грн. 00 коп. (а.с.78-85). Стороною захисту даний висновок експерта не оспорювався.

Як вбачається з протоколу огляду речі, проведеного слідчим 15.09.2022 в період з 10 год. 00 хв. до 10 год. 40 хв., оглянуто, отримані в порядку ст. 93 КПК України, відеозаписи з камер відеоспостереження, які знаходяться в приміщенні магазину «Аврора» за адресою: м. Суми, просп. Шевченка, 2 за 10.07.2022.

При огляді 1-го відеозапису вбачається, що до приміщення входить ОСОБА_3 (обвинувачений у судовому засіданні підтвердив, що на відео та фототаблиці зображений саме він), проходить до крайніх стелажів. При вході у магазин перебуває достатня кількість вільних кошиків для товару, що спростовує показання обвинуваченого в частині того, що він поклав три пари навушників у свій поліетиленовий пакет в зв`язку з браком вільних кошиків. ОСОБА_3 рухається в бік виходу з приміщення магазину, проходить касову зону, турнікет та прямує без зупинки до вхідних дверей, потім ОСОБА_3 був зупинений охоронцем магазину, охоронець має загіпсовану ліву руку.

При огляді 2-го відеозапису вбачається, що по магазину рухається ОСОБА_3 , одягнутий в сорочку білого в клітинку кольору, шорти чорного кольору та бейсболку чорного кольору (даний одяг відповідає опису одягу ОСОБА_3 у протоколі огляду місця події від 10.07.2022), прямує до крайнього стелажу. Підходить до стелажу та правою рукою бере товар, який там знаходиться, а саме бере з полиці правою рукою три коробки синьо-білого кольору, кладе їх до поліетиленового, що був у нього в руках, далі рухається в бік виходу з магазину (а.с. 92-95).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 (охоронець магазину «Аврора» по проспекту Шевченка, 2 в м. Суми), надав суду показання, відповідно до яких він був на робочому місці, спостерігав по монітору відеоспостереження за покупцями в торговому залі, побачив як одна особа, пізніше було встановлено, що це ОСОБА_3 , бере навушники, кладе їх до свого пакету і одразу швидко попрямував до виходу за касову зону до виходу з магазину не оплативши товар, який взяв. Він вибіг в торговий зал за ОСОБА_3 , окликнув його, спрацював сигнал турнікету за який вже зайшов обвинувачений, затримав останнього, хоча у нього була поламана ліва рука, ОСОБА_3 був у нетверезому стані. Запропонував викласти товар, викликав поліцію, завів ОСОБА_3 в кімнату охорони. Ніхто ОСОБА_3 не шукав, також він не казав, що хтось його чекає, зокрема дівчина, по крайній мірі він такого не пам`ятає, на вулицю виходити охоронцям заборонено, оскільки його робоче місце - це виключно приміщення магазину, сам обвинувачений не намагався сплатити кошти за товар.

Крім допиту свідка у судовому засіданні, судом досліджено, відповідно до ч. 11 ст. 615 КПК України, протокол допиту свідка ОСОБА_14 14.09.2022 з відеофіксацією, показання свідка є ідентичними наданим у судовому засідані (а.с.135-137).

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с. 107-111) від 14.09.2022 в період з 08.07 год. до 08.11 год., свідку ОСОБА_14 за участі понятих з застосування технічних засобів фіксації, пред`явлено для впізнання зображених на фотознімках громадян, перед пред`явленням особи для впізнання у ОСОБА_14 попередньо з`ясовано чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. На запитання слідчого ОСОБА_14 відповів, що 10.07.2022 перебував на своєму робочому місці в магазині «Аврора», розташованого за адресою: м. Суми, пр. Шевченка, 2. Здійснював спостереження за тим, що відбувається в торговому залі по камерах відеонагляду, перебуваючи в підсобному приміщенні. Близько 12 годин побачив, як чоловік одягнений в шорти чорного кольору, сорочку в клітинку білого кольору та бейсболку чорного кольору взяв зі стелажа три коробки з навушниками та поклав їх до пакету, який мав при собі та направився до виходу та пройшов касову зону. Потім він до нього підійшов та притримав до приїзду поліції. Далі в протоколі зазначено, що на запитання слідчого чи впізнає він когось на пред`явлених фотознімках, ОСОБА_14 заявив, що впізнав особу під № 2. Ознаки за якими впізнав особу: овальна форма обличчя, широкий розріз губ, густі брови, широкий ніс. Відповідно до довідки до протоколу на фотознімку під номером 2 зображений ОСОБА_3 .

У судовому засіданні, судом досліджено, відповідно до ч. 11 ст. 615 КПК України, протокол допиту свідка ОСОБА_13 - адміністратора магазина «Аврора» по проспекту Шевченка, 2 в м. Суми 14.09.2022 з відеофіксацією, з якого вбачається, що вона перебувала на робочому місці 10.07.2022, дізналась від охоронця ОСОБА_14 , що він затримав чоловіка, який намагався викрасти три пари навушників. Повідомила поліцію та ОСОБА_15 (а.с.135-137).

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені, оцінені у судовому засіданні докази, суд визнає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі, зокрема ними встановлюється подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та інші обставини які підлягають доказування відповідно до ст. 91 КПК України та становлять предмет доказування. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством. При цьому досліджені докази є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають, а їх сукупність та взаємозв`язок є достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд дотримується ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, та у всій своїй сукупності безсумнівно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

Судом дотримано норми, установлені статтями 10, 22 КПК України, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону.

За клопотанням сторони захисту від 27.02.2023, 27.03.2023 судом тривалий час та неодноразово вживались заходи, щодо виклику та допиту свідка ОСОБА_6 , але остання за відомими повідомленими обвинуваченим місцями проживання судові повістки не отримувала, на вжиті заходи стороною захисту (захисником) по забезпеченню її явки у судові засідання не реагувала, крім того, як зазначив обвинувачений, у ОСОБА_6 відсутні будь-які документи, які б дозволили встановити її особу належним чином. В зв`язку з чим остання у судовому засіданні допитана не була.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, доведена у повному обсязі та його протиправні дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15 і ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, повторно.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом відповідно до ст. 66 КК України не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, вчинений обвинуваченим згідно з ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до роз`яснень викладених Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, має не зняті та непогашені судимості за вчинення корисливих злочинів, на обліку у лікаря - психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, конкретні обставини вчинення злочину, також враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, розмір викраденого майна, поведінку як під час вчинення злочину, так і після, а також відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних межах, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст. 75 КК України, а саме звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, не вбачається, з огляду на тяжкість та невідворотні наслідки, відношення до вчиненого обвинуваченим.

Будь-яких законних підстав для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті КК України, або ж переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї норми закону, судом не встановлено, оскільки у кримінальному провадженні відсутні такі пом`якшуючі покарання обставини, які з урахуванням особи винного та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у статті 72 цього Кодексу.

Остаточне покарання ОСОБА_3 суд вважає за необхідне призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки він вчинив даний злочин до постановлення відносно нього попереднього вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.07.2022, шляхом поглинання менш суворого покарання за попереднім вироком більш суворим за даним вироком у виді позбавлення волі.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09.10.2018 у справі № 56/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справах «Ювченко та інші проти України» (рішення від 09 квітня 2020 року), та в справі «Скачкова та Рижа проти України» (рішення від 16 липня 2020 року), де зазначено, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Белане Надь проти Угорщини» (рішення від 13 грудня 2016 року) та у справі «Садоха проти України» (рішення від 11 липня 2019 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, оскільки вчинено в умовах воєнного стану, а також необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирішення цивільних позовів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.09.2022 (справа № 592/6261/22) накладено арешт на три коробки з навушниками вакуумними з гарнітурою марки Celbrat D2 чорного кольору штрих код 050 та передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_15 .

На підставі ст. 174 КПК України суд вважає необхідним скасувати накладений арешт відповідно до ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.09.2022 (справа № 592/6261/22).

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно ст.ст. 122, 124 КПК України - з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені прокурором витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 19/119-22/10918-ТВ від 23.09.2022 у розмірі 755 грн. 12 коп. (а.с. 76-85).

Відповідно до листа начальника відділу контролю за виконанням судових рішень ДУ «Сумський слідчий ізолятор» від 09.05.2023 №14/03-3103 ОСОБА_3 заарештований 31.08.2022 на виконання вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.07.2022 (а.с. 161).

У судовому засіданні клопотань від учасників кримінального провадження про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу не надходило, тому у суду не має жодних законних підстав для обрання обвинуваченим запобіжного заходу до набрання вироком законної сили з власної ініціативи.

Керуючись статтями 368, 371, 374, 376, 392, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 і ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 70 ч. 4 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, за який ОСОБА_3 засуджений за цим вироком та вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.07.2022, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.07.2022, більш суворим за даним вироком, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбуття покарання за даним вироком ОСОБА_3 рахувати з 23.05.2023 (тобто з дня ухвалення вироку).

У строк відбуття покарання зарахувати відбуте покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.07.2022 з 31.08.2022 до 22.05.2023 включно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_3 - не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експертів для проведення товарознавчої експертизи № 19/119-22/10918-ТВ від 23.09.2022 у розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп.

Скасувати накладений арешт на три коробки з навушниками вакуумними з гарнітурою марки Celbrat D2 чорного кольору штрих код 050, відповідно до ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.09.2022 (справа № 592/6261/22).

Речовий доказ відповідно до постанови слідчого від 15.09.2022 - три коробки з навушниками вакуумними з гарнітурою марки Celbrat D2 чорного кольору штрих код 050, переданих на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_15 - після набрання вироком законної сили залишити ТОВ «Вигідна покупка».

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому, захисникам, потерпілому, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1