Справа № 396/1540/22
Провадження № 1-кп/396/123/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2023 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР № 0000304 від 18.09.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України в режимі відеоконференцзв"язку клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

13.07.2023 року ухвалою суду клопотання прокурора ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було задоволено.

11.08.2023 року обвинуваченого ОСОБА_4 затримано та 12.08.2023 року доставлено до Новоукраїнського районного суду для розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Із змісту даного клопотання вбачається, що в Новоукраїнському районному судді Кіровоградської області на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000304 від 18.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України кваліфікуючими ознаками якого є: порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, що спричинило смерть потерпілої.

Так, судом 22.12.2022 проведено підготовче судове засідання за участю учасників судового розгляду, у тому числі й обвинуваченого ОСОБА_4 .. Водночас в подальшому, у судові засідання обвинувачений неодноразово будучи належним чином повідомлений судом та прокурором про час, місце розгляду кримінального провадження, в судові засідання не з`являвся та не повідомляв про поважність причини такої неявки,

Як наслідок, застосовувався привід та оголошувався розшук останнього. За результатами виконання вищевказаних ухвал було встановлено, що ОСОБА_4 не з`являється в судові засідання з метою уникнення покарання, тобто цілеспрямовано ухиляється від суду.

Крім того відповідно до інформації захисника адвоката ОСОБА_5 , яку остання безпосередньо повідомляла суду, буди-який зв`язок із ОСОБА_4 у неї відсутній.

З урахуванням вище викладеного, встановлено наявність реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого ухилятись від суду шляхом залишення місця проживання, маючи при цьому всі можливості та засоби. Зважаючи на вищевикладене, зазначений в клопотанні, ризик є належно обгрунтованим.

Крім того більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати з підстав того, що останні не відповідають як тяжкості вчиненого злочину особі обвинуваченого та його процесуальній поведінці.

Зокрема застосування щодо обвинуваченого такого запобіжного заходу як особиста порука неможливо, у зв`язку із невстановленням осіб, які заслуговують на особливу довіру та яким можливо передати на поруки обвинуваченого, а застосування особистого зобов`язання з вищезазначених підстав не забезпечить дієвого контролю за останнім.

Домашній арешт не можливо застосувати, так як підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, що ставить під ризик добросовісне виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому підозрюваний підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків та нових злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_4 не працює та не має джерела доходів, застосування щодо останнього запобіжного заходу, передбаченого ст. 182 КПК України, у вигляді застави, що передбачає внесення грошових коштів у дохід держави є недоречним.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечували.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За положенням частини першої статті 323 КПК України якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 № 3236/03, § 41 «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В свою чергу, учасник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (п. 109 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії») (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") (Application no. 11681/85).

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком учасників справи.

Суд враховує, що обвинувачений був достеменно обізнаний про наявність в Новоукраїнському районному суді судового провадження та про неодноразове призначення даної справи до судового розгляду. Втім, протягом тривалого часу, він жодного разу про стан розгляду згаданої справи в суді не поцікавився, на судові повістки належним чином не відреагував, готовності брати участь у судових засіданнях не продемонстрував. Будь-яких заяв чи клопотань до суду, в тому числі й щодо участі в засіданні в режимі відеоконференції, до суду не подавав. Про зміну свого проживання чи перебування суд не повідомляв.

Суд переконаний, що учасники кримінального провадження в розумні інтервали часу мають вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їм провадження. Так само учасники кримінального провадження не повинні свідомо допускати трату часу та можливостей, наданих їм.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Пункт 1 ч. 7 ст. 42 КПК України покладає на обвинуваченого обов`язок прибути за викликом суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це.

Матеріали справи свідчать про те, що примусовий привод та розшук обвинуваченого стало наслідком порушення обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, свідчать про ухилення від суду, усвідомлено неповідомлення суд і прокурора про зміну свого місцезнаходження.

Зазначене, на переконання суду, вказує на неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого, адже він, як сторона, яка задіяна в судовому провадженні, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, в тому числі й повідомляти суд щодо неможливості прибуття у судове засідання за викликом у призначений строк.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Вищевикладене у своїй сукупності дає підстави дійти висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 ухиляється від суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді, зокрема, до десяти років позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 офіційно не працює, джерела його доходів не встановлені, дані про наявність міцних соціальних зв`язків відсутні.

Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати обвинуваченого ОСОБА_4 змінювати своє місце проживання та переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, є обґрунтованими доводи прокурора про наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, наявності обґрунтованої підозри і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, адже на переконання суду менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, як то домашній арешт чи особисте зобов`язання, не зможуть унеможливити ухилення від суду й забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Суд вважає, за необхідне скористатися правом, наданним п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, за змістом якої суд вправі не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину який спричинив загмбель людини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 193-194, 196, 197 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвичнуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Кропивницький слідчий ізолятор", який рахувати з 19 год. 18 хв. 11.08.2023 року.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, тобто до 09 жовтня 2023 року включно.

Розгляд справи відкласти на 26.09.2023 року на 14.30 год.

Повний текст ухвали складено 12.08.2023 року і оголошено учасникам провадження 12.08.2023 року о 14.30 годині.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з часу її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1