ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2092/23 Справа № 205/5639/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 186, частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК),

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_7 та продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 червня 2023 року.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд зазначив, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, частина з яких, відповідно до ст. 12 КК, відносяться до категорії тяжких злочинів та за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Таким чином, з огляду на покарання, яке може бути призначене ОСОБА_6 у разі визнання її винуватою, а також враховуючи її схильність до вчинення злочинів, що підтверджується кількістю епізодів злочинної діяльності, вчинених у різні проміжки протягом тривалого часу, суд дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), зокрема те що вона, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду та вчиняти нові злочини.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги також інші фактори, такі як вік, відсутність постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків обвинуваченої, оскільки вона офіційно не працевлаштована, не заміжня, а також її характеристики, що обумовлюють наявність ризиків того, що перебуваючи на свободі, обвинувачена ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також перешкоджати провадженню іншим чином, або вчинити інший злочин.

Наведені ризики є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_6 на більш м`який.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченої остання просить скасувати ухвалу суду та змінити їй запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Зазначає, що вона раніше не судима, виконувала процесуальні обов`язки та з`являлась на всі судові засідання, має постійне місце проживання, працювала неофіційно, має на утриманні малолітню дитину, якій дев`ять місяців і яка перебуває у лікарні без її догляд. Посилається на стан свого здоров`я і зазначає, що має тяжкі захворювання, а тримання під вартою погіршує його стан, оскільки вона не отримує належного лікування та харчування.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор, захисник та обвинувачена про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін кримінального провадження не подавали, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи обвинуваченої, які зводяться до її належної процесуальної поведінки, стану здоров`я та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК і, відповідно, відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська є обвинувальні акти в об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 185 КК.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищезазначені ризики, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.

З матеріалів провадження, слідує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, подія якого мала місце 27 липня 2017 року та до неї був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В період коли обвинувальний акт перебував на розгляді в суді, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ще низки кримінальних правопорушень, які, згідно з висуненим обвинуваченням, вона вчинила 16 вересня 2020 року та 18 січня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК та 31 липня 2022 року за ч. 4 ст. 186 КК.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК у вигляді вчинення іншого кримінальне правопорушення, є обґрунтованим.

Обґрунтованими є і висновки суду першої інстанції про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, у вигляді переховування від суду, що об`єктивно підтверджується тим, що відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2022 року остання у цьому кримінальному провадженні була оголошена у розшук, у зв`язку з її неявкою в судові засіданні.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченої на свободу.

Під час продовження строку дії запобіжного заходу, суд першої інстанції правильно врахував тяжкість інкримінованого обвинуваченій злочинів, характер обвинувачення, кількість епізодів злочинної діяльності та суворість можливого покарання, а саме, що ОСОБА_6 обвинувачується, зокрема у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК і у разі доведеності її вини, може бути призначене покарання від 7 до 10 років позбавлення волі.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що обвинувачена, усвідомлюючи покарання, яке їй загрожує, в разі визнання винуватою, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обґрунтованими є і висновки суду про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, враховуючи, що до неї вже застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, проте дієвим та ефективним запобіжним заходом буде саме тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та приймає до уваги твердження сторони обвинувачення, що на теперішній час не перестали існувати та не зменшились ризики, передбачені ст. 177 КПК, що підтверджується, окрім зазначеного вище, й тим, що обвинувачена може виїхати на тимчасово окуповану територію, оскільки не має постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, позбавлена батьківських прав стосовно свого сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і згідно з обвинувальним актом від 27 січня 2023 року, обвинувачується у тому, що вчинила відносно останнього злочин.

Також тяжкість вчинених злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 та суворість можливого покарання, яке може бути їй призначено у випадку визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих злочинів, які, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці ризику, що підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Посилання обвинуваченої на стан здоров`я та наявність на утриманні малолітньої дитини, яка перебуває у лікарні, не підтверджуються будь-якими документами. Так згідно відомостями, викладеними в обвинувальному акті остання на утриманні малолітніх, неповнолітніх або непрацездатних осіб не має.

Переглядаючи матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої, суд апеляційної інстанції враховує строк судового розгляду та строк перебування обвинуваченої під вартою, при цьому зазначає наступне.

За змістом ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.

Як слідує з матеріалів провадження, 21 березня 2023 року ОСОБА_6 взято під варту, тому її право на свободу обмежено не значний строк, а тривалий строк судового розгляду, обумовлений надходженням нових обвинувальних актів стосовно останньої та процесуальною поведінкою самої обвинуваченої, яка переховувалась від суду.

Таким чином, апеляційний суд під час оцінки тривалості судового розгляду та надмірного тримання обвинуваченої під вартою, приймає до уваги складність кримінального провадження, обсяг обвинувачення та необхідність часу для організації належного судового розгляду та доходить висновку, що не встановлено невиправданої затримки розгляду цього кримінального провадження, у зв`язку з діями Ленінського районного суду м. Дніпропетровська або неналежної організації судового розгляду.

Будь-яких порушень КПК при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченої за ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 185 КК, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4