Справа № 577/1377/22
Провадження № 1-кп/577/91/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" травня 2023 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000175 від 18 березня 2022 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2022 року ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до ухвали суду від 04 квітня 2023 року обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений до 01 червня 2023 року до 24 год. 00 хв.

Судовий розгляд кримінального провадження не може бути завершений до спливу вказаного строку, оскільки захисником обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_4 подана скарга на постанову старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) Територіального управління ДБР у м. Полтаві ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 01 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, за заявою ОСОБА_5 про застосування до нього 24 березня 2022 року працівниками Конотопського РВП ГУНП в Сумській області фізичного насильства та погроз застосування такого насильства під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000175 та вказана скарга прийнята до провадження Зарічного районного суду м. Суми.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які мали місце на час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення не перестали існувати та до спливу строку тримання під вартою судовий розгляд кримінального провадження не може бути завершений.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора про продовження обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечує.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 підтримує позицію свого підзахисного.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вважає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

ОСОБА_5 , серед іншого, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, належить до особливо тяжких злочинів та за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

В той же час, при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду, тобто існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю інформації про матеріальний, соціальний стан особи та інше. Так у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування».

Суд також приймає до уваги, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі й за вчинення злочинів проти власності. Звільнившись 01 лютого 2021 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став та 18 березня 2022 року вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

ОСОБА_5 не працює та не має постійного джерела доходів.

Він не має громадянства, місця реєстрації та визначеного місця проживання.

Вищевказані обставини, тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який був поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, та з погрозою застосування такого насильства, вчинення кримінальних правопорушень щодо престарілої особи та в умовах воєнного стану, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 має підвищену суспільну небезпеку для оточуючих.

За таких обставин, суд приходить висновку, що стороною обвинувачення надані докази, що ризики, які існували на час обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, що він може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, не перестали існувати, а тому обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити до двох місяців.

При цьому, суд також приймає до уваги, що згідно практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 331, п. 2 ч. 1, п. 1-1 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до 20 липня 2023 року до 24 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена прокурором, обвинуваченим та його захисником безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

СуддяОСОБА_1