КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №753/7529/17 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1286/2023
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000739 щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів та стягнуто з ОСОБА_12 процесуальні витрати.

Суд визнав доведеним вчинення ОСОБА_12 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за таких обставин.

15 травня 2016 року о 03 год 40 хв ОСОБА_12 підійшов на зупинку громадського транспорту за адресою: м. Київ, вул. Вишняківська, 10, яка розташована поруч із супермаркетом «Велика Кишеня», де познайомився з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з якими став спілкуватися та розпивати слабоалкогольний напій пиво, яке вони неодноразово купували в супермаркеті «Велика Кишеня». В процесі спілкування до них підійшов ОСОБА_15 , який також став з ними спілкуватися та вживати пиво, яке вони придбали. Під час спілкування між ОСОБА_16 та ОСОБА_12 неодноразово виникали словесні конфлікти на побутовому ґрунті, в ході яких ОСОБА_12 неодноразово висловлював погрози щодо фізичної розправи в бік ОСОБА_17 з приводу висловлених образ зі сторони останнього.

Так, ОСОБА_12 15 травня 2016 року близько 04 год 45 хв, знаходячись біля зупинки громадського транспорту по вул. Вишняківській, 10 в м. Києві, разом з ОСОБА_16 під час чергового словесного конфлікту на побутовому ґрунті, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, з метою протиправного спричинення смерті іншій людині, тобто ОСОБА_18 , маючи при собі ніж, реалізуючи умисел на спричинення смерті потерпілого, став наносити численні хаотичні удари в область шиї, тулуба та кінцівок потерпілого ОСОБА_17 , чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді 19 проникаючих та непроникаючих колото-різаних поранень шиї, тулуба та правої верхньої кінцівки - рани лінійної форми, один кінець ран П-подібної форми, інший гострокутний з рівними краями, від яких відходять раневі канали, по ходу яких ушкоджується шкіра, підшкірно-жирова клітковина, м`язи, права яремна вена, ребра, парієнтальна плевра, діафрагма, очеревина, сальник, петлі тонкого кишечника, корінь брижі кишківника, аорта та портальна вена; садно в лівій пахово-здухвинній ділянці, недокрів`я внутрішній органів, смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлунка, ознаки перерозділу крововиливу в нирках.

Смерть ОСОБА_17 настала від множинних проникаючих та непроникаючих колото різаних поранень тіла з ушкодженням внутрішніх органів, розвитком крововтрати та шоку. Виявлені тілесні ушкодження є прижиттєвими та утворилися незадовго до настання смерті. Виявлені множинні проникаючі та непроникаючі колото-різані поранення тіла утворились від дії плаского предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості типу клинка ножа, що має обушок і лезо, в своїй сукупності є небезпечними для життя і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті.

Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зник, мобільний телефон НОМЕР_1 , яким користувався вимкнув, та в подальшому 18 травня 2016 року залишив територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник зазначає, що судом не взято до уваги порушення стороною обвинувачення порядку вручення стороні захисту обвинувального акту, а саме вимог ст. 293 КПК України, що призвело до позбавлення обвинуваченого та захисника можливості здійснювати ефективний захист від пред`явленого обвинувачення.

В частині тверджень про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження захисник посилається на те, що судом безпідставно:

не взято до уваги показання свідка ОСОБА_19 про те, що ОСОБА_12 давно збирався їхати до Росії та у нього було лише два ножі: невеликий ніж-брелок та туристичний ніж, хоча на момент допиту свідка майже ніяких взаємовідносин з ОСОБА_12 у неї не було;

не надано належної правової оцінки показанням свідка ОСОБА_20 , який повідомив, що тіло потерпілого могли звідкись привезти та кинути на те місце, де він його побачив, оскільки слідів крові на куртці та сорочці потерпілого не було;

залишено без належної оцінки показання свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які повідомили, що ніяких конфліктів у потерпілого з обвинуваченим не було;

враховано показання свідка ОСОБА_22 , надані ним під час повторного допиту, в яких він, будучи другом ОСОБА_17 , фактично оговорив ОСОБА_12 , оскільки підстав для зміни показань у нього не було;

надано невірну оцінку показанням свідка ОСОБА_23 в тій частині, що начебто ОСОБА_12 демонстрував йому складний ніж з рукояткою з темно-коричневими вставками з дерева та казав, що "розбереться" з потерпілим, оскільки такі показання не підтверджуються жодним доказом, а навпаки спростовуються показаннями свідка ОСОБА_19 , протоколом обшуку від 08 червня 2016 року та протоколом огляду речових доказів, за змістом яких описаного ОСОБА_23 ножа у ОСОБА_12 ніколи не було, в той же час, як зазначає захисник, над касами в магазині «Велика кишеня» працювали відеокамери, які б обов`язково зафіксували факт того, що обвинувачений начебто демонстрував свідку складний ніж із рукояткою з темно-коричневими вставками з дерева, проте таких відеозаписів стороною обвинувачення не надано;

не взято до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_12 , що в ту ніч він залишив свій мобільний телефон вдома, хоча такі обставини підтверджуються довідкою про результати аналізу технічної інформації операторів мобільного зв`язку від 21 липня 2016 року, відповідно до якої номер телефону НОМЕР_2 , яким на той час користувався ОСОБА_12 з 02:48:20 до 04:45:35 знаходився за однією адресою та не пересувався у просторі;

не надано належної оцінки показанням свідка ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_12 першим вийшов із супермаркету, а коли вони з ОСОБА_23 вийшли на вулиці нікого не було.

За таких обставин, як вважає захисник, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_12 в умисному вбивстві ОСОБА_17 ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки стороною обвинувачення не надано жодного доказу про непричетність ОСОБА_12 до цього злочину, що є підставою для скасування вироку та закриття кримінального провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_10 стверджує, що вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року є законним та обґрунтованим, а ті докази, які суд поклав в основу своїх висновків, спростовують показання обвинуваченого про непричетність до вбивства її сина.

Заслухавши доповідь судді; пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; заперечення прокурора та потерпілої щодо апеляційного прохання, які вважали вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; частково дослідивши за клопотанням сторони захисту докази у кримінальному провадженні; провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у провадженні та, на переконання колегії суддів, з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За фактичних обставин кримінального провадження, установлених судом першої інстанції, висновок про доведеність винуватості ОСОБА_12 в умисному вбивства ОСОБА_17 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на переконання колегії суддів, є вірним, оскільки підтверджується сукупністю зібраних доказів, перевірених у судовому засіданні в установленому кримінальним процесуальним законом порядку та належно оцінених у судовому рішенні судом у їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_12 заперечував свою причетність до вбивства ОСОБА_17 та показав, що на початку травня 2016 року він планував поїхати в Росію на заробітки, оскільки не вистачало грошей на утримання та лікування сина, але на прохання дружини залишився в Україні. Між ними почались конфлікти, тому 15 травня 2016 року після чергового конфлікту дружина попросила його зібрати речі і залишити квартиру, отже він зібрав речі та пішов на вулицю прогулятися. Він купив собі пива та присів на зупинці біля супермаркету «Велика кишеня», поруч сиділа молода пара ( ОСОБА_23 та ОСОБА_14 ) та між ними зав`язалася розмова. У них було якесь свято, вони попросили купити їм пива, що він і зробив. До них підійшов незнайомий хлопець, взяв пляшку пива, яка стояла біля ніг ОСОБА_23 та почав пити. Він (обвинувачений) запитав у хлопця, чи він завжди бере чуже, на що останній відповів, що п`є, що хоче. Після цього він зібрався і пішов далі прогулятись, а коли через деякий час повернувся на зупинку, там ще були ОСОБА_23 та ОСОБА_14 . Біля магазину перебувала шумна компанія, але з хлопцями із цієї компанії у нього скандалу чи конфлікту не було, потерпілого він не знав і не спілкувався з ним. Далі він повернувся додому, намагався поговорити з дружиною, але розмова не вдалася, тому він знову вийшов на вулицю, щоб придбати цигарки, при цьому вдягнув іншу куртку. Коли повернувся до магазину, компанії, яку він перед цим бачив, вже не було, на парапеті біля магазину сиділо двоє молодих людей, до 30 років, які спілкувалися між собою, та в його бік сказали щось нецензурне, тому він зробив їм зауваження, але отримав удар у ліву скроню, після чого пішов до магазину, де знову зустрів ОСОБА_23 , на прохання якого дав йому гроші на пляшку пива, та направився додому. По дорозі на нього напав хлопець міцної статури, схопив за шию і повалив на землю, почав душити, але він скинув його з себе та побіг додому, де умився та ліг спати. Наступного дня він поїхав до своєї матері, де перебував днів 5, а далі виїхав в Росію, телефон відключив, бо не хотів ні з ким спілкуватись. Через декілька днів він зателефонував матері, яка розповіла, що у неї вдома був обшук, що його обвинувачують у вбивстві. Він не міг виїхати з Росії, тому затримався ще на три місяці, після чого повернувся в Україну. Знаходячись в Москві, він звертався до працівників поліції, які перевірили його документи, та повідомили, що він не перебуває у розшуку і ніякої інформації щодо нього немає.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції вважав доведеною винуватість ОСОБА_12 у висунутому йому обвинуваченні.

Зокрема, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки, проаналізувавши показання:

потерпілої ОСОБА_24 , яка повідомила, що 14 травня 2016 року її син ОСОБА_15 поїхав до друзів за місто святкувати день народження, а наступного дня їй повідомили, що сина вбили. Сина вона охарактеризувала як неконфліктну людину, повідомила, що він навчався в інституті, займався спортом та мав багато друзів;

свідка ОСОБА_19 , яка показала, що її колишній чоловік ОСОБА_12 14 травня 2016 року був у неї вдома, згодом пішов, але ключі із собою не взяв, повернувся посеред ночі, та, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав з`ясовувати стосунки. Він говорив, що на нього напали, але ніяких ознак цього вона не побачила. Син попросив ОСОБА_12 піти, тому останній збирав речі по всій квартирі, а потім пішов. Одягнений він був у світлу куртку, сорочку та джинси, мав наміри їхати до своєї матері. Після цього вони з ОСОБА_12 не зустрічалися, їй дзвонила мати ОСОБА_12 і казала, що він перебуває в Росії, а у неї вдома була поліція.

Свідок також повідомила, що під час подружнього життя, у них часто були конфлікти через пристрасть ОСОБА_12 до алкоголю, та він піднімав на неї руку;

свідка ОСОБА_25 про те, що 14 травня 2016 року разом з ОСОБА_16 вони поїхали до спільного знайомого ОСОБА_26 в м. Ірпінь на день народження. Ввечері викликали таксі і поїхали додому, з ним були ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . Зупинили таксі біля магазину «Велика кишеня», вирішили ще випити пива, тому в магазині придбали пиво та перебували поруч із зупинкою, де бачили ОСОБА_12 . ОСОБА_29 підійшов до ОСОБА_12 попросити сигарету, на що останній грубо відповів йому, тому він (свідок) підійшов до них та забрав ОСОБА_30 . Далі біля 5 ранку всі поїхали додому, а ОСОБА_15 залишився, сказав, що трохи ще побуде;

свідка ОСОБА_21 , які в цілому аналогічні показанням свідка ОСОБА_25 , але свідок, підтвердивши, що ОСОБА_31 підходив до людей, які сиділи на зупинці, а це були хлопець із дівчиною та якийсь чоловік, і про щось розмовляв, повідомила, що не чула про що саме вони розмовляли.

Коли вони після 4 години ранку пішли додому, як пояснила свідок, ОСОБА_31 залишився біля магазину, і цей чоловік там залишався, а хлопець із дівчиною пішли;

свідка ОСОБА_22 , який повідомив, що 15 травня 2016 року біля 3 години він з друзями, серед яких був ОСОБА_15 приїхали з м. Ірпінь, де були на дні народження, на вул. Вишняківську, та біля магазину разом ще випили пива. За декілька метрів від них на зупинці були хлопець з дівчиною та ОСОБА_12 , вони спілкувалися між собою. Біля 4 години ночі вони з друзями розійшлись, а ОСОБА_15 залишився, сказав, що пізніше поїде додому, а зранку він дізнався, що ОСОБА_15 помер.

Між ОСОБА_12 , який був випивший, та ОСОБА_16 , як повідомив свідок під час додаткового допиту, був конфлікт. ОСОБА_15 підходив до нього декілька разів, а останній кричав, щоб він йшов та нецензурно лаявся;

свідка ОСОБА_32 , який повідомив, що 14 травня 2016 року біля 23 години підійшов до магазину «Велика кишеня», де зустрів своїх знайомих ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , останній був спокійною та неконфліктною людиною. Вони поспілкувались деякий час, на зупинці біля магазину сиділа молода пара, підозрілого нічого не відбувалось. О 24 годині він вже був вдома, а зранку йому подзвонили співробітники поліції, та повідомили, що ОСОБА_35 вбили. Він пішов на місці події, де бачив тіло ОСОБА_35 , а на асфальті - кров;

свідка ОСОБА_20 про те, що в травні 2016 року він підробляв охоронцем на стоянці на вул. Вишняківській, 8. Близько 4 години ранку вийшов купити цигарки в магазин «Велика кишеня», на зупинці поряд були якісь люди, але нічого не привернуло його увагу. В магазині він пробув 5-7 хвилин. Повертаючись на стоянку, побачив, що на асфальті лежить хлопець, він був міцної статури, років 30. Подумав, що хлопцю погано, але коли підійшов ближче, то побачив, що у нього розстебнута сорочка і на грудях ножові поранення, тому одразу викликав поліцію. Коли на місце події приїхали працівники поліції, туди підходив якийсь молодий чоловік, років 40, подивився та пішов, але чи був це обвинувачений, він сказати не може;

свідка ОСОБА_23 , який показав, що вночі 15 травня 2016 року він зустрів свою дівчину ОСОБА_36 з роботи. Вони сиділи на лавці біля магазину «Велика кишеня», коли до них підійшов ОСОБА_12 , який був напідпитку, та попросив поспілкуватись з ним. Біля зупинки з автомобіля вийшли молоді люди, а вони втрьох відійшли в сторону. ОСОБА_31 підійшов до них, він також був напідпитку, обіцяв накрити «поляну» за пиво. Спочатку ОСОБА_12 та ОСОБА_15 спілкувалися спокійно, а потім перейшли на підвищені тони. ОСОБА_15 відійшов до своєї компанії, а ОСОБА_12 пішов в бік будинку, при цьому не говорив куди йде. Хвилин через 15-20 він (свідок) та ОСОБА_36 пішли в магазин, де зустріли ОСОБА_12 , який був вдягнутий в іншу куртку. У ОСОБА_12 він попросив гроші на пиво, бо не вистачало. Коли ОСОБА_12 діставав гроші, то одночасно дістав з кишені складний ніж із вставками з дерева, та сказав, що ОСОБА_37 обіцяв «поляну» і не зробив, що він «порішає» з ним, «розбереться». Коли він із ОСОБА_36 вийшли з магазину, на вулиці стояв один ОСОБА_37 , його компанії друзів вже не було, ОСОБА_12 він не бачив. ОСОБА_15 попросив у них пива, але вони відмовили та пішли, оскільки ОСОБА_36 викликала таксі. Вони перейшли на іншу сторону дороги, вхід до магазину їм видно не було, та чекали таксі. Через 10 хвилин приїхало таксі, проїжджаючи неподалік від магазину, побачили як на асфальті лежала людина, поруч стояв літній чоловік, були інші люди;

свідка ОСОБА_36 , яка повідомила, що 15 травня 2016 року вночі зі своїм знайомим ОСОБА_23 вони сиділи на зупинці по вул. Вишняківській, 8 та пили пиво. До них підійшов ОСОБА_12 , попросився посидіти біля них, став спілкуватися з ОСОБА_23 . Через деякий час приїхав автомобіль, звідки вийшли молоді хлопці та дівчата. З цієї компанії до них підійшов ОСОБА_29 , познайомився і попросив у ОСОБА_23 випити пива. ОСОБА_15 сказав, що піде в магазин і купить ще пива, всіх пригостить, та пішов. ОСОБА_12 сказав, що ОСОБА_37 не людина слова, через деякий час кудись пішов. Вони залишалися на зупинці, ще декілька разів купували пиво. Коли друзі ОСОБА_17 поїхали, він знову підійшов до них, запропонував ще випити, почекати ранку і поїхати додому на автобусі. Біля 4 години ранку вона та ОСОБА_23 пішли до магазину, де зустріли ОСОБА_12 . Їм не вистачало коштів на пиво, тому ОСОБА_23 попросив гроші у ОСОБА_12 . Останній дістав декілька купюр та сказав їй відійти, що йому треба поговорити з ОСОБА_23 . Пізніше ОСОБА_23 їй сказав, що бачив у ОСОБА_12 ніж, той говорив, що ОСОБА_37 його дістав, і що він його «порішає». Коли вони вийшли з магазину, до них знову підійшов ОСОБА_31 та запропонував випити, але вони відмовились, перейшли дорогу та стали чекати таксі. Коли їхали в таксі, бачили, що ОСОБА_31 лежав на дорозі;

а також документи та висновки експертів, зокрема:

протокол огляду місця події (трупа) від 15 травня 2016 року з додатками, де зафіксовано місце розташування трупа потерпілого на асфальтній тротуарній доріжці, що знаходиться з лівого боку від виходу до магазина «Велика кишеня», по вул. Вишняківській, буд. 10 в м. Києві; описано одяг, виявлені тринадцять колото-різаних поранень та їх локалізація, а також зазначено про речі та предмети, які були вилучені під час огляду місця події (т. 2 а.с. 33-44)

протокол огляду місця події від 15 травня 2016 року, за даними якого під час огляду у службовому кабінеті начальника охорони магазину «Велика кишеня» відеозапису з камер спостереження встановлено, що потерпілий о 3.37 цього дня заходив до приміщення магазину з чоловіком та жінкою, де вони перебували до 3.40 (т.2 а.с.45-47);

висновок експерта №1150/2 від 29 червня 2016 року, відповідно до якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_17 , 1992 року народження, виявлено: множинні проникаючі та непроникаючі колото-різані поранення шиї, тулуба та правої верхньої кінцівки рани лінійної форми, один кінець ран П-подібної форми, інший гострокутний з рівними краями, від яких відходять раневі канали, по ходу яких ушкоджується шкіра, підшкірно-жирова клітковина, м`язи, права яремна вена, ребра, парієнтальна плевра, діафрагма, очеревина, сальник, петлі тонкого кишечника, корінь брижі кишківника, аорта та портальна вена; садно в лівій пахово-здухвинній ділянці; недокрів`я внутрішніх органів, смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка (плями Мінакова), ознаки перерозподілу кровотоку в нирках. Смерть ОСОБА_17 настала від множинних проникаючих та непроникаючих колото-різаних поранень тіла з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати і шок. Виявлені тілесні ушкодження є прижиттєвими та утворились незадовго до настання смерті. Виявлені множинні проникаючі та непроникаючі колото-різані поранення тіла утворились від дії плаского гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості типу клинка ножа, що має обушок і лезо, в своїй сукупності є небезпечними для життя і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті. Виявлене садно в лівій пахово - здухвинній ділянці утворилось від дії тупого предмету, має ознаки легкого тілесного ушкодження та в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті не знаходиться. При судово-токсикологічному дослідженні в крові виявлено етиловий спирт в концентрації 2,18 проміле. Така концентрація етилового спирту в крові при житті, за звичай відповідає середньому ступеню тяжкості (т. 2 а.с. 48-55);

акт судово-медичного дослідження № 178-МК від 15 червня 2016 року, відповідно до якого рана №1 з пупкової ділянки ліворуч, рани №12 і №13 з зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу та ушкодження хрящової частини 6-го лівого ребра від трупа ОСОБА_17 є колото-різаними та утвореними від колюче-ріжучої дії плаского односторонньо-гострого предмета типу клинка ножа, що має обушок П-подібного перетину та лезо (т. 2 а.с. 60-64);

висновок експерта №312 від 13 липня 2016 року, відповідно до якого кров трупа ОСОБА_17 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, тобто його організму властивий антиген Н. В змиві з асфальту (об.№ 1), наданому на дослідження, знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлений антиген Н. Ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_17 (т. 2 а.с. 65-69);

висновок експерта №311 від 13 липня 2016 року, відповідно до якого в змивах з правої (об.1) та лівої (об.2) рук, вилучених у трупа ОСОБА_17 , знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлені антигени А, В та Н. Ця кров могла походити від особи чи осіб, організму яких властиві вказані антигени. Присутність крові потерпілого ОСОБА_17 в даному випадку не виключається у вигляді домішки (т. 2 а.с.72-76);

протокол тимчасового доступу до речей і документів від 23 травня 2016 року з додатком та довідкою щодо аналізу технічної інформації моніторингу з`єднань операторів стільникового зв`язку, згідно з якими термінали мобільного зв`язку, якими користувався ОСОБА_12 , зокрема 15 травня 2016 року з 23.43 до 04:45, після чого з`єднання припинилися 20 травня 2016 року, знаходились в зоні дії базових станцій стільникового зв`язку, що розташовані по вул. Вишняківській, 3 в м. Києві, тобто у безпосередній близькості до місця, де виявлено труп ОСОБА_17 (т. 2 а.с.83-91);

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 травня 2016 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 серед пред`явлених осіб впізнала ОСОБА_12 , з яким познайомилась 15 травня 2016 року біля магазину «Велика Кишеня» по вул. Вишняківській, 10 в м. Києві (т. 2 а.с.111-114);

протоколи від 13 квітня 2017 року перегляду відеозапису з камери відеоспостереження, яка направлена на вхід до торгівельного залу магазину «Велика кишеня», від 15 травня 2016 року, за участю свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_14 (кожного окремо),

а також відеозапис з цієї камери, на якому зафіксовано: 15 травня 2016 року о 01.48 год до магазину «Велика Кишеня» заходять ОСОБА_23 та ОСОБА_14 та о 01.51 год виходять з нього; о 04.10 год ОСОБА_23 та ОСОБА_14 знову заходять до магазину, о 04.15 до магазину заходить ОСОБА_12 , о 04.23 год з магазину виходить ОСОБА_14 та повертається о 04.25 год (як пояснив ОСОБА_23 , саме в цей час ОСОБА_12 демонстрував йому ніж та висловлював погрози вбивством в бік ОСОБА_38 ), о 04.28 ОСОБА_12 виходить із магазину (свідки показали, що вийшли пізніше, після того як придбали пиво) (т. 2 а.с. 116-132);

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 березня 2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_23 серед пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_12 , з яким познайомився 15 травня 2016 року біля магазину «Велика Кишеня» по вул. Вишняківській, 10 в м. Києві (т. 2 а.с. 152-154);

висновок судово-психіатричного експерта № 175 від 21 березня 2017 року, згідно з яким ОСОБА_12 як на період часу, що безпосередньо передував періоду часу, до якого відноситься правопорушення, у відношенні якого підекспертний у даний час підозрюється, так і безпосередньо в період часу до якого відноситься правопорушення, у відношенні якого підекспертний у даний час підозрюється, яким-небудь хронічним та тимчасовим хворобливим психічним розладом не страждав і за своїм психічним станом тоді міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_12 у даний час також психічно здоровий і може за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, предстати перед слідством та судом. ОСОБА_12 не виявляв та не виявляє алкогольної і будь-якої наркотичної залежності та може за своїм психічним станом предстати перед слідством та судом (т. 2 а.с. 163-163);

інші докази.

На підставі оцінки таких доказів, ретельно досліджених у суді та визнаних допустимими і достовірними, суд першої інстанції, виходячи з конкретних обставин провадження, дійшов обґрунтованого висновку, що ці докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного, не мають істотних суперечностей і є достатніми для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

З метою перевірки доводів сторони захисту щодо недостовірності показань свідка ОСОБА_22 , який змінив в суді показання, колегією суддів був повторно допитаний вказаний свідок.

Свідок ОСОБА_22 в суді показав, що приблизно о 2-3 годині 15 травня 2016 року разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 вони, повертаючись з дня народження знайомого, приїхали на таксі до супермаркету «Велика кишеня», де вирішили ще випити пива, тому в магазині придбали пиво та пили його біля супермаркету, спілкуючись між собою. Поруч на зупинці сиділи ОСОБА_12 та молода пара. ОСОБА_29 декілька разів підходив до них, вони про щось розмовляли, а потім між ОСОБА_12 та ОСОБА_39 виник конфлікт, бо він (свідок) чув розмову «про поляну», а потім нецензурну лайку від ОСОБА_12 відносно ОСОБА_30 , крики та погрози побиттям. ОСОБА_37 не проявляв агресії та бійки не було, але його забирали від ОСОБА_12 декілька разів. Коли в черговий раз ОСОБА_12 «послав» ОСОБА_30 , через недовгий проміжок часу біля 4 години всі почали розходитися по домах, а ОСОБА_15 сказав, що ще залишиться і потім піде додому.

Свідок також пояснив, що під час першого допиту в суді він повідомив, що не чув конфліктів між потерпілим та ОСОБА_12 , бо обвинувачений, який не утримувався під вартою, міг здійснювати на нього тиск, але через тиждень після допиту він звернувся із заявою, де зазначив, що надав неповні показання, а під час додаткового допиту повідомив про всі відомі йому обставини, які відбувалися 15 травня 2016 року.

Підстав не брати до уваги такі показання свідка у колегії суддів немає, водночас суд першої інстанції обґрунтовано врахував їх, оцінюючи докази сторони обвинувачення та позицію сторони захисту, оскільки показання свідка ОСОБА_22 щодо наявності конфлікту між ОСОБА_12 та ОСОБА_16 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_25 , не мають істотних суперечностей з показаннями свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_36 , і спростовують показання обвинуваченого про те, що він взагалі не знав потерпілого, не спілкувався з ним 15 травня 2016 року та ніяких конфліктів між ними не було.

Крім того, повторно допитана в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_14 підтвердила, що на зупинці між потерпілим та ОСОБА_12 був конфлікт, оскільки потерпілий пообіцяв пригостити їх пивом, але пива не приніс, що обурило ОСОБА_12 і він почав до нього чіплятися, казав, що потерпілий не відповідає за свої слова.

Свідок ОСОБА_14 також показала, що ОСОБА_12 спілкувався з ОСОБА_23 у супермаркеті у її відсутність, а потім ОСОБА_23 їй сказав, що у ОСОБА_12 є ніж, що він його показав та сказав, що «порішає» потерпілого, який не відповідає за свої слова. Таку інформацію, як пояснила свідок, вона розцінила як жарт, тому не придала їй значення.

Свідок підтвердила, що із супермаркету спочатку вийшов ОСОБА_12 , а потім вони з ОСОБА_23 , і сіли на зупинці випити пиво. До них знову підійшов потерпілий, вони не хотіли з ним спілкуватись, тому перейшли на іншу сторону дороги та чекали таксі, а хвилин через 15-20 побачили, що потерпілий лежить на дорозі. З того місця, де вони чекали таксі, зупинка не проглядалася, але коли вони пішли і потерпілий залишався один, поруч взагалі людей не було. Перебуваючи з ОСОБА_23 на невеликій відстані від того місця, де залишався потерпілий, криків або звуків бійки вона не чула, коли побачила, що потерпілий лежить на дорозі, поруч був чоловік з мобільним телефоном, який мабуть викликав швидку.

Оцінюючи такі показання свідка, колегія суддів вважає, що вони узгоджуються як з показаннями свідка ОСОБА_23 в суді першої інстанції, так і з показаннями інших свідків, а тому відсутні підстави вважати їх недостовірними.

Посилання захисника на те, що свідок ОСОБА_20 висунув в суді припущення, що тіло потерпілого могли звідкись привезти та кинути на те місце, де він його побачив, оскільки слідів крові на куртці та сорочці потерпілого не було, суперечать точному змісту показань цього свідка в суді, та даним протоколу огляду місця події (трупа) від 15 травня 2016 року з додатками, відповідно до яких під час огляду одяг потерпілого був у крові та на асфальтній доріжці також було виявлено кров потерпілого. Крім того, колегія суддів враховує, що свідок виявив труп потерпілого біля супермаркету приблизно через 5 хвилин після того як проходив біля цього місця.

Як убачається зі змісту вироку, суд першої інстанції, оцінивши досліджені безпосередньо докази, відкинув доводи сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_12 до вбивства ОСОБА_17 , виклавши, на думку колегії суддів, переконливе обґрунтування такому висновку.

Так, суд зазначив, що свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_36 підтвердили в судовому засіданні, що між обвинуваченим ОСОБА_12 та потерпілим ОСОБА_16 був конфлікт з огляду на агресивну поведінку до нього ОСОБА_12 , а свідок ОСОБА_23 повідомив, що ОСОБА_12 , коли вони знаходились в приміщенні магазину «Велика Кишеня», демонстрував йому ніж та сказав, що «розбереться» з ОСОБА_39 , про що він повідомив і ОСОБА_36 , яка підтвердила такі обставини як в суді першої інстанції, так і під час повторного допиту в апеляційному суді.

Усі допитані в суді свідки, які є друзями потерпілого, зазначили, що ОСОБА_15 був врівноваженою та неконфліктною людиною.

За показаннями свідків вночі 15 травня 2016 року, коли ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та ОСОБА_25 пішли додому, ОСОБА_15 залишився біля приміщення супермаркету, де в той час перебували ОСОБА_12 та ОСОБА_23 із ОСОБА_40 . При цьому останні залишили ОСОБА_17 біля супермаркету, а через нетривалий проміжок часу йому були спричинені смертельні ножові поранення.

Досліджуючи доводи сторони захисту про те, що не було знайдено знаряддя злочину, а описані свідком ОСОБА_19 наявні у ОСОБА_12 ножі не збігаються з описом того ножа, який за показаннями свідка ОСОБА_23 демонстрував йому ОСОБА_19 , що доводить непричетність ОСОБА_19 до вбивства ОСОБА_17 , суд першої інстанції, на її спростування, окрім оцінки вищевказаних доказів, вірно оцінив поведінку ОСОБА_12 після вчинення злочину, який вранці 15 травня 2016 року спочатку поїхав до матері в Київську область, а через декілька днів виїхав з України в Росію, відключивши через нетривалий час свій мобільний телефон, та повернувся лише через три місяці, тобто мав достатньо часу знищити або приховати знаряддя злочину.

Крім того, дізнавшись від матері про те, що в її житлі було проведено обшук та його ( ОСОБА_12 ) звинувачують у вбивстві, обвинувачений, не маючи жодних перешкод для повернення в Україну, ще понад трьох місяців перебував в Росії і лише після цього повернувся в Україну, що суд першої інстанції обґрунтовано розцінив як дії, пов`язані із намаганням уникнути відповідальності за вчинений злочин.

При цьому відсутність біологічних слідів обвинуваченого під нігтями потерпілого, на думку колегії суддів, не спростовує обставин вчинення злочину, встановлених слідством, викладених в обвинуваченні та вироку суду.

Суд дав критичну оцінку показанням свідка ОСОБА_19 в частині того, що ОСОБА_12 ще до травня 2016 року планував поїздку на заробітки в Росію, але, на думку колегії суддів, показання свідка в цій частині жодним чином не доводять версію сторони захисту, оскільки з урахуванням показань свідка ОСОБА_19 щодо відомих їй подій, які відбувалися в її житлі 15 травня 2016 року за участі обвинуваченого, від`їзд ОСОБА_12 носив не запланований, а терміновий характер.

За таких обставин колегія суддів не погоджується з доводами захисника про те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_12 ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є доводи сторони захисту щодо неповноти досудового слідства, оскільки в матеріалах провадження відсутні достовірні дані про те, що органом досудового розслідування не були виконані вимоги ст.ст. 91, 92 КПК України та обмежені або порушені права обвинуваченого на захист.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, а відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень ст. 93 КПК України сторона захисту нарівні зі стороною обвинувачення наділена правом на збирання та подання до суду доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Як установлено з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судових засідань, під час судового розгляду учасникам процесу, в тому числі й стороні захисту, було забезпечено право на відстоювання своєї позиції, тобто судом були дотримані вимоги ст. 22 КПК України та сторони мали рівні права на збирання та подання до суду своїх доказів.

Що стосується доводів захисника про невиконання прокурором вимог ст. 293 КПК України, що призвело до порушення права на ефективний захист, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження, із яких слідує, що вимоги ст. 290 КПК України з підозрюваним та захисником були виконані, проте ОСОБА_12 та захисник після їх виконання відмовилися отримати копію обвинувального акта з реєстром матеріалів досудового розслідування. Прокурором здійснювалися необхідні заходи для вручення стороні захисту цих процесуальних документів, а в подальшому рекомендованим поштовим зв`язком направлені за місцем проживання/перебування як захиснику, так і обвинуваченому копії обвинувального акта з додатком (т. 1 а.с. 19-25, 42).

Крім того, в підготовчому судовому засіданні 18 травня 2017 року прокурор особисто вручив обвинуваченому та захиснику копію обвинувального акта з реєстром, що підтверджується журналом та технічним записом судового засідання (т.1 а.с. 43-46), отже у сторони захисту до судового засідання, яке відбулося 30 травня 2017 року, було достатньо часу для узгодження правової позиції та обрання тактики захисту.

За таких обставин порушення права на захист колегією суддів не встановлено.

Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом.

Це означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

На переконання колегії суддів, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_12 зазначені вимоги судом першої інстанції виконано в повному обсязі. Увироку відповідно до положень ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтуються висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому злочину, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень статей 85, 86, 88, 94 КПК України.

З огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення, кількість, характер і локалізацію поранень потерпілого, знаряддя злочину, поведінку обвинуваченого до і після вчинення злочину, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 115 КК України, як вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Призначений судом ОСОБА_12 захід примусу за вчинене кримінальне правопорушення стороною захисту не оспорюється, аз огляду на те, що судом першої інстанції були враховані всі обставини, які доведені в суді та впливають на його обрання, тобто тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, відношення обвинуваченого до вчиненого та позиція потерпілої, обставини, які обтяжують покарання, за відсутності таких, що його пом`якшують, особа винного, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_12 покарання повною мірою відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, відповідає принципам справедливості, співрозмірності та індивідуалізації покарання.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_12 відповідає вимогам ст. ст. 370, 373-374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_11 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року щодо ОСОБА_12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4