Єдиний унікальний номер справи № 201/2933/23
Номер провадження № 1-кп/201/554/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18-а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження, відомості про яке внесені 01 березня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000313 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-03 квітня 2012 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

-13 січня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки;

-11 березня 2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2015 року змінено та призначено покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-14 квітня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців;

-02 червня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців, звільненого 05 грудня 2018 року у зв`язку із відбуттям строку покарання;

-25 квітня 2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 395 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки,

-10.09.2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 1 місяці позбавлення волі, звільненого 17.02.2023 року у зв`язку із відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації на всій території України введено військовий стан та впроваджено, визначені ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» заходи правового режиму воєнного стану.

27 лютого 2023 року приблизно о 22.00 годині ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, біля буд. 44, побачив раніше не знайомого ОСОБА_5 , який тримав у правій руці мобільний телефон. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Далі, ОСОБА_4 знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи раптово виниклий умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, дочекавшись, поки ОСОБА_5 поклав мобільний телефон до правої зовнішньої кишені своєї куртки, підійшовши до останнього ззаду та правою рукою схопив мобільний телефон марки Samsung Galaxy A51, imei: НОМЕР_1 , вартістю 4740 гривень, тим самим, відкрито, повторно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 4740 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у повторному відкритому викраденні чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України визнав повністю і суду показав, що потерпілого ОСОБА_5 раніше не знав. 27 лютого 2023 року приблизно о 22.00 годині він перебував біля буд. 44 по вул. Набережна Перемога у м. Дніпро, де побачив двох чоловіків у стані алкогольного сп`яніння, один з яких - ОСОБА_5 . При цьому, він побачив в руці у ОСОБА_6 мобільний телефон, який вирішив викрасти. З цією метою, дочекавшись поки потерпілий покладе телефон у кишеню, він підійшов до останнього, вихопив з кишені мобільний телефон Samsung Galaxy та швидким шагом з місця події пішов. Вказав, що розуміє, що вчинив злочин в умовах воєнного стану. Не оспорював ні фактичні обставини інкримінованого злочину, ні модель та вартість викраденого мобільного телефону. В подальшому мобільний телефон заклав до ломбарду, а отримані грошові кошти витратив на особисті потреби. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюється, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченим дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, а тому підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 має неповну середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, страждає на захворювання ВІЛ.

При цьому, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимості за які у встановленому законом порядку не зняті і не погашені, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив умисний корисливий злочин.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його наслідків, враховує особу обвинуваченого, його щире каяття та наявність захворювання на ВІЛ, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 186 КК України, у мінімальному розмірі з огляду на положення ст. 69-1 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

В ході досудового розслідування в межах даного кримінального провадження застосовані заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, запобіжний захід.

На підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2023 року до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого був продовжений.

Отже, призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, суд зобов`язаний відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховувати строк попереднього ув`язнення у строк призначеного за вироком суду покарання.

Таким чином, строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 02 березня 2023 року, при цьому, в строк призначеного обвинуваченому остаточного покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарання № 4» необхідно залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

При цьому, прокурором під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не було надано на підтвердження витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні жодних документів, а тому витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні не можуть бути стягнуті з ОСОБА_4

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

-дві сім-карти, які відповідно до постанови старшого слідчого ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 01.03.2023 року передані на відповідальне зберігання власнику, та, які за повідомленням прокурора, були повернуті потерпілому ОСОБА_5 - необхідно вважати повернутими;

-договір про надання фінансового кредиту № DP-6.85392/0, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000313, що знаходяться у прокурора - зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 02 березня 2023 року, при цьому, відповідно до ст. 72 КК України в строк призначеного останньому остаточного покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення - з 02.03.2023 року по 29.06.2023 року включно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарання № 4» - залишити без змін.

Речові докази:

- дві сім-карти, які відповідно до постанови старшого слідчого ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 01.03.2023 року передані на відповідальне зберігання власнику, та, які за повідомленням прокурора, були повернуті потерпілому ОСОБА_5 - необхідно вважати повернутими;

- договір про надання фінансового кредиту № DP-6.85392/0, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000313, що знаходяться у прокурора - зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1