Провадження №1-кп/369/511/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002578 від 14 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, який має вищу освіту, одружений, до затримання працював пожежником рятувальником НУБІП «Боярська лісова дослідна станція», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

встановив:

В судовому засіданні прокурор звернулась з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки закінчується двомісячний термін застосування даного запобіжного заходу та існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує останньому, у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та ризик впливу на свідків, допит яких ще не завершений у справі.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечили з підстав необґрунтованості ризиків, які в ньому зазначені. Просили змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний із позбавленням волі, зокрема домашній арешт. ОСОБА_5 вказував на тривалий строк тримання його під вартою, наявність у нього позитивних характеристик за місцем проживання й роботи, а також зразкової поведінки під час досудового розслідування та розгляду справи у суді. Крім того, вказував на наявність у нього сталих соціальних зв`язків, зокрема малолітньої дитини, дружини, постійного місця роботи до затримання. Крім того, захисник зазначав, що лише тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, не може бути підставою для застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обвинувачений підтримав позицію захисника щодо клопотання прокурора та вказував на непомірний розмір застави, визначеної попередньою ухвалою суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд, вислухавши доводи прокурора, думку інших учасників судового процесу, дійшов висновку, що клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину з мірою можливого покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Крім того, суд з огляду на обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, враховує ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме: існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду, запобігти існуванню ризику впливу на свідків, допит яких, враховуючи стадію розгляду справи (допит свідків), ще не завершений в даному кримінальному провадженні. Таким чином, суд дійшов висновку, що у цій конкретній справі вказані обставини виправдовують обмеження права обвинуваченого ОСОБА_5 перебувати на волі, в матеріалах провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне.

Крім того, суд дійшов висновку, що на даному етапі відсутні підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть в цій конкретній справі забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Доводи обвинуваченого та його захисника щодо можливості застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, зокрема домашнього арешту, суд вважає необґрунтованим, оскільки лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам у справі, суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Разом з тим, наявність у обвинуваченого гарантованого місця проживання та наявність сталих соціальних зв`язків не спростовують наявні у справі ризики.

При цьому суд враховує, що обвинувачений не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.

Крім того, суд дійшов висновку про необхідність залишення як альтернативи даному запобіжному заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , заставу у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2023 року, що становить 992400,00 грн з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Враховуючи встановлені у справі ризики, дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину, суд дійшов висновку, що вказаний розмір застави є обґрунтованим та справедливим.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 177, 178, 183, 331, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, подовжити на 60 днів з 26.07.2023 року до 24.09.2023 року включно.

Залишити як альтернативу даному запобіжному заходу обвинуваченому ОСОБА_5 заставу в розмірі 400 (чотириста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 992400 (дев`ятсот дев`яносто дві тисячі чотириста) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на банківські реквізити:

Отримувач:

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Код отримувача ( код ЄДРПОУ): 26268119

Банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ

Рахунок отримувача UA0018661.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на банківські реквізити, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити усно і письмово Києво-Святошинський районний суд Київської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_6 Перекупка