Справа № 126/1240/23
Провадження №11-сс/801/331/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 29 травня 2023 року,

якою задоволено клопотання слідчої СВ ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 про арешт майна по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261 від 24.05.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

25.05.2023 до Бершадського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчої СВ ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 про арешт майна по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261 від 24.05.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання слідча стверджує, що 24.05.2023 до чергової частини відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення від завідуючої відділення Ощадбанку ОСОБА_9 про те, що 24.05.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою викрадення готівки із банкомату Ощадбанку, що розташований за адресою: смт. Чечельник Гайсинського району Вінницької області вул. Святомихайлівська 9, частково пошкодив корпус банкомату, вікно приміщення відділення банку, але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, зокрема системою безпеки банку.

Відомості по даному факту старшим слідчим СВ Відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_10 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261 від 24.05.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

24.05.2023 проведено огляд місця події, а саме території банківської установи «Ощадбанк», розташованої за адресою: смт. Чечельник Гайсинського району Вінницької області вул. Святомихайлівська 9, в ході проведення якого виявлено фрагмент цеглини, яку в подальшому поміщено до спецпакету НПУ PSP 2397702 та вилучено до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, яка може містити на собі сліди вчинення злочину, а також є речовим доказом.

Також, 24.05.2023 проведено затримання особи, підозрюваної у вчиненні вищевказаного злочину, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , в процесі чого в нього було вилучено банківську карту № НОМЕР_1 , яку в подальшому поміщено до паперового конверту, а також було вилучено мобільний телефон «Самсунг А 10», який поміщено до спецпакету НПУ PSP 2397703.

На даний час виникла необхідність в накладенні арешту на вилучену під час проведення огляду місця події річ, а саме фрагмент цеглини, яку було поміщено до спецпакету НПУ PSP 2397702, а також накладенні арешту на вилучені під час проведення затримання ОСОБА_7 банківську карту № НОМЕР_1 , яку в подальшому поміщено до паперового конверту, та мобільний телефон «Самсунг А 10», який поміщено до спецпакету НПУ PSP 2397703. Вищевказані речові докази вилучено до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області так як вони є речовими доказами у кримінальному провадженні, можуть містити на собі сліди вчинення злочину, а також з метою проведення об`єктивного розслідування, встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні необхідно провести криміналістичні експертизи, що потребує значної затрати часу, а не накладення арешту на вилучене майно може призвести до його зникнення, знищення, приховування та інших негативних наслідків, що зашкодить кримінальному провадженню.

Ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 29 травня 2023 року задоволено клопотання слідчої СВ ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 про арешт майна по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261 від 24.05.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України. Накладено арешт на вилучений під час проведення огляду місця події фрагмент цеглини, яку було поміщено до спецпакету НПУ PSP 2397702 та на вилучені під час проведення затримання ОСОБА_7 банківську карту № НОМЕР_1 , яку в подальшому поміщено до паперового конверту та мобільний телефон «Самсунг А 10», який поміщено до спецпакету НПУ PSP 2397703 та вилучено до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області. Ухвалу допущено до негайного виконання.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважав, що дане клопотання підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст. 132 КПК України слідча довела наявність достатніх підстав вважати, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого заявник звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 173 ч.1 КПК України також довела: - необхідність такого арешту, так як існує сукупність підстав і розумних підозр вважати, що майно є доказом вчинення злочину і є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України містить відомості які можуть бути використані як доказ обставин вчинення злочину, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі, відчуження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого суді Бершадського районного суду Вінницької області від 29 травня 2023 року в частині вилучення банківської картки № НОМЕР_1 та мобільного телефону «Самсунг А 10». Просить постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчої про СВ ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261 від 24.05.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України. Зобов`язати слідчу СВ ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000261 від 24.05.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, повернути зазначене майно особі, в якої воно було вилучене, а саме ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що арешт накладено необґрунтовано, з порушенням положень ст.170 КПК України без перевірки обставин та підстав накладення такого арешту. Арешт грубо порушує його право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. При накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, арештоване майно не відповідає ознакам, визначеним ст.98 КПК України. Апелянт також зазначає, що не є підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні, повідомлення про підозру не вручено, а слідством не надано достатньо доказів, які б вказували на вчинення ним інкримінованого злочину, тому вилучене майно не є суб?єктом ст. 170 КПК України в результаті чого правових підстав для накладення арешту на майно, яке перебувало в його власності немає.

Слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, не врахував всі обставини провадження, що призвело до неправильного застосування кримінального процесуального закону України та є підставою для скасування ухвали слідчого судді. Крім того, визначаючи правову підставу для накладення арешту на майно, слідчий суддя, в постановленій ним ухвалі вказав, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, тому може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Однак, слідча в клопотанні про арешт майна та слідчий суддя в ухвалі, взагалі не обгрунтували, яким чином мобільний телефон «Самсунг А 10» має відношення до кримінального провадження № 0000261 від 24.05.2023.

Позиції учасників судового розгляду

Власник майна ОСОБА_7 про дату, час та місце апеляційного розгляду в режимі відеоконференції повідомлявся належним чином, проте у судове засідання не з`явився. Клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надсилав та в апеляційній скарзі не зазначав про те, що бажає брати участь у судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечував про проведення судового розгляду у відсутність власника майна, який був належним чином повідомлений про дачу, час та місце розгляду апеляційної скарги. Крім того, пояснив суду що фактичні обставини, зазначені в апеляційній скарзі відповідають дійсності, тому при вирішенні питання стосовно її задоволення покладається на розсуд суду.

Оскільки власник майна був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду в режимі відеоконференції, однак на судовий розгляд своєї апеляційної скарги не з`явився, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у його відсутність.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За правилами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94,132,137 КПК України, повинен врахувати правову підставу для накладення арешту, можливість використання майна у якості доказів у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається із проханням про арешт майна, оскільки вказані норми узгоджуються із ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод , відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинне здійснюватися відповідно до закону, а, отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу у контексті норм закону.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Аналізуючи зміст клопотання слідчої та ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає, що у зазначених процесуальних документах не дотримано вимог наведених норм кримінального процесуального закону.

Зокрема, як убачається із наданих колегії суддів матеріалів судового провадження, 24.05.2023 о 22:17:12 до ЄРДР були внесені відомості про те, що 24.05.2023 до ЧЧ відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення від завідуючої відділення «Ощадбанку» ОСОБА_9 про те, що 24.05.2023 ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою викрадення готівки із банкомату «Ощадбанку», що розташований за адресою: смт. Чечельник Гайсинського району Вінницької області, вул. Святомихайлівська, буд.9, частково пошкодив корпус банкомату, вікно приміщення відділення банку, але не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, зокрема системою безпеки банку. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.2 ст.15 ч. 4 ст.185 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину 24.05.2023 затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , в процесі чого в нього було вилучено банківську карту № НОМЕР_1 , яку в подальшому поміщено до паперового конверту, а також було вилучено мобільний телефон «Самсунг А 10», який поміщено до спецпакету НПУ PSP 2397703.

Разом з тим, зі змісту клопотання слідчої про накладення арешту убачається, що метою накладення арешту на банківську карту № НОМЕР_1 та мобільний телефон «Самсунг А 10» є збереження такого майна як речового доказу, оскільки вони можуть на собі містити сліди вчинення злочину, а також з метою проведення об`єктивного розслідування, встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні необхідно провести криміналістичні експертизи, що потребують значної затрати часу, а накладення арешту на вилучене майно може призвести до його зникнення, знищення, приховування та інших негативних наслідків, що зашкодять кримінальному провадженню.

На переконання колегії суддів, слідча конкретну мету та правову підставу арешту банківської картки та мобільного телефону не обґрунтувала, а лише поверхово послалася на положення ст. 170 КПК України, яка загалом визначає поняття, підстави та мету накладення арешту на майно.

Окрім того, слідчий суддя не звернув увагу на положення ч.1 ст.98 КПК України, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Також не звернута увагу на положення ч.3 ст.170 КПК України, відповідно до якої у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У той час, коли з постанови слідчої від 25.05.2023 про визнання предмету речовим доказом та прилучення до матеріалів кримінального провадження не можливо встановити, яким саме критеріям речових доказів відповідає тимчасово вилучений мобільний телефон «Самсунг А 10» та банківська карта № НОМЕР_1 . З огляду на це, сам по собі факт наявності постанови про визнання майна речовим доказом не є ключовим фактором, адже, якщо виходити з структурного змісту норми ч. 3 ст. 170 КПК України, то слідує, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя має самостійно перевірити відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Окрім того, слідчим суддею не надано належної оцінки тому, що у клопотанні слідчої не вказано, які саме криміналістичні експертизи та слідчі дії необхідно провести з банківською картою та мобільним телефоном, а також не вказано, які види криміналістичних експертиз із вказаним майном уже призначені. До того ж, жодні дані, які унеможливлюють проведення криміналістичних експертиз із вказаними речовими доказами без накладення арешту на майно у клопотанні слідчої також не зазначені.

Зрештою, колегія суддів приходить до висновку, що у клопотанні слідчої та в оскаржуваній ухвалі слідчого судді відсутні належні обґрунтування доказів того, щоб вважати банківську карту та мобільний телефон речовим доказом у кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України. При цьому, зміст ухвали слідчого судді є аналогічним за змістом із клопотанням слідчої, у ньому не наведено жодного належного умотивування висновків суду щодо необхідності накладення арешту на вилучений мобільний телефон та банківську карту.

З урахуванням вказаних обставин, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що арештований мобільний телефон та банківська карта є доказом злочину, підлягають спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні слідча не довела необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що, відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Зважаючи на викладені обставини, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду апеляційна скарга власника майна підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, оскільки встановлено, що вона винесена з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 29 травня 2023 року скасувати та ухвалити нову ухвалу.

Клопотання слідчої СВ ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучений під час проведення огляду місця події фрагмент цеглини, яку було поміщено до спецпакету НПУ PSP 2397702.

Відмовити в накладенні арешту на решту майна, а саме на вилучені під час проведення затримання ОСОБА_7 банківську карту № НОМЕР_1 , яку в подальшому поміщено до паперового конверту та мобільний телефон «Самсунг А 10», який поміщено до спецпакету НПУ PSP 2397703 та вилучено до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4