Справа № 308/9390/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.09.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/379/23 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2023.
У зв`язку з вищенаведеним, у діях посадових осіб Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області наявні ознаки кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, а в діях особи яка зверталася до органу місцевого самоврядування із заявою про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність вбачаються ознаки кримінального правопорушення у сфері власності.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що зазначене у клопотанні майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та з урахуванням можливості використання вилученого майна як доказу у кримінальному провадження, з метою збереження речового доказу та досягнення повноти та всебічності у даному кримінальному провадження, слідчий суддя прийшла до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на це майно, яке відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді від 25.05.2023 в частині накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :11:019:0182 скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора в цій частині. Вказує на те, що прокурором при внесенні клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не були дотримані вимоги, передбачені ст. 170, 171, 173 КПК України. Земельна ділянка, на яку накладено арешт, придбана ОСОБА_5 у законний спосіб на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21.10.2020. Матеріали кримінального провадження не містять доказів, які вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення. Крім того, органом досудового розслідування не повідомлено будь-кому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, не здобуто даних про заподіяння будь-кому матеріальної шкоди, як і не спростовано право набуття ОСОБА_5 власності на земельну ділянку в законний спосіб. При цьому, прокурором не доведено віднесення земельної ділянки до об`єкту злочину, також не вказується, які саме слідчі дії необхідно провести з земельною ділянкою.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власника майна та його представника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Крім того, апеляційний суд враховує клопотання ОСОБА_5 про розгляд апеляційної скарги у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки слідчого судді в частині накладення арешту на земельні ділянки за кадастровими номерами, а саме: :11:019:0216 площею 0,05 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, яка розташована на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та перебуває у приватній власності ОСОБА_8 ; :11:019:0223 площею 0,075 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яка розташована на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та перебуває у приватній власності ОСОБА_9 та під :11:019:0226 площею 0,075 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, яка розташована на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області й перебуває у приватній власності ОСОБА_8 , ніким з учасників судового провадження не оскаржується, а тому законність ухвали в цій частині, апеляційним судом не перевіряється.

-5-

За змістом ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Відповідно до вимог ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 25.05.2023 відповідає не в повній мірі.

Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів судового провадження ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 17.07.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000201, за ознаками кримінального правопорушення,

-6-

передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. В ході досудового розслідування перевіряються обставини, які свідчать про можливу причетність службових осіб Оноківської сільської ради до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

17.05.2023 прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури звернувся до суду клопотанням про арешт майна в рамках даного кримінального провадження, яке того ж дня надійшло до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Звертаючись до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, прокурор послався на те, що є достатні підстави вважати, що земельні ділянки за кадастровими номерами: :11:019:0182, :11:019:0216, :11:019:0223, :11:019:0226, набуті кримінально протиправним шляхом, були об`єктом кримінально протиправних дій, тобто дані земельні ділянки мають значення речових доказів в кримінальному провадженні, тому їх можливе подальше відчуження, розпорядження та використання унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області від 16.05.2023 земельні ділянки за кадастровими номерами :11:019:0182, :11:019:0216, :11:019:0223, :11:019:0226, визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000201 від 17.07.2019.

Згідно Інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 326123314 від 17.03.2023 право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :11:019:0171, зареєстровано 11.06.2019 за ОСОБА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Аналогічним чином земельна ділянка з кадастровим номером :11:019:0182 площею 0,3 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, яка розташована на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області перебуває у приватній власності ОСОБА_5 ; земельна ділянка з кадастровим номером :11:019:0216 площею 0,05 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, а також земельна ділянка з кадастровим номером :11:019:0226 площею 0,075 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, - у приватній власності ОСОБА_8 ; земельна ділянка з кадастровим номером :11:019:0223 площею 0,075 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, перебуває у приватній власності ОСОБА_9 .

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що з метою збереження зазначеного майна та недопущення його відчуження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, яке визнано речовим доказом, є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає необґрунтованими наведені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 доводи про те, що зазначене у клопотанні слідчого майно, не містить на собі інформацію про будь-яку злочинну діяльність, а тому не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна передбаченого ст. 98 КПК України,

-7-

відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному проваджені, а також те, що на цій стадії потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власників майна.

У зв`язку з наведеним доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для накладення арешту, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :11:019:0182, власником якої є ОСОБА_5 , не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються матеріалами провадження та викладеними вище обставинами.

До того ж, всупереч доводів апеляційної скарги, у клопотанні слідчого, і в ухвалі слідчого судді зазначено мету та правові підстави для арешту вказаного вище майна. При цьому пряме чи побічне значення цього майна до обставин кримінального правопорушення, також є предметом перевірки під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо розумних підстав і підозр вважати, що майно, на яке накладено арешт, в тому числі й нерухоме майно - земельна ділянку з кадастровим номером :11:019:0182, власником якої є ОСОБА_5 , може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

У зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено відповідність цього майна критеріям визначеним у ст. 98 КПК України.

З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги, встановила належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, зокрема і на земельну ділянку з кадастровим номером :11:019:0182, власником якої є ОСОБА_5 .

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , у тому числі тих, які стосуються правомірності набуття ОСОБА_5 земельної ділянки, непричетності останньої до вчинення кримінального правопорушення, відсутності даних про заподіяння будь-кому матеріальної шкоди, то слід зазначити, що такі не є предметом розгляду в рамках розгляду клопотання про арешт майна, окрім того на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання,

-8-

які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно практики ЄСПЛ втручання у власність (користування) юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату. Таке втручання є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес. Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

На підставі наведених обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого в частині накладання арешту на вказане вище майно.

Окрім того, приписами ч. 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За таких обставин, апеляційний суд, враховуючи ту обставину, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває, приходить до висновку про те, що на даному етапі застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт мана є обґрунтованим.

Апеляційний суд також враховує, що обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, а його межі у часі окреслені строками, які регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Разом з тим, у подальшому власник майна, або його представник, має право звернутися із клопотанням про скасування арешту в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, на даному етапі досудового розслідування не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Разом з тим, згідно вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

-9-

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя також повинен врахувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, застосований слідчим суддею спосіб накладення арешту на майно - земельну ділянку з кадастровим номером :11:019:0182 площею 0,3 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, яка розташована на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та перебуває у приватній власності ОСОБА_5 , шляхом забори користування ним, не виправдовує в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи та порушуватиме баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Поряд з тим колегія суддів також враховує, що санкцією ч. 2 ст. 364 КК України не передбачено конфіскації або спеціальної конфіскації майна, а тому вважає за можливе застосувати менш обтяжливий спосіб арешту майна із забороною розпорядження та відчуження цього майна.

Не зважаючи на те, що іншими власниками майна апеляційні скарги не подавались і законність ухвали в частині їх інтересів апеляційним судом в силу вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід частково задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт: на земельну ділянку з кадастровим номером :11:019:0182 площею 0,3 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, яка розташована на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та перебуває у приватній власності ОСОБА_5 , шляхом заборони її відчуження, а також на земельні ділянки за кадастровими номерами, а саме: :11:019:0216 площею 0,05 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, яка розташована на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та перебуває у приватній власності ОСОБА_8 ; :11:019:0223 площею 0,075 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яка розташована на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та перебуває у приватній власності ОСОБА_9 та під :11:019:0226 площею 0,075 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, яка розташована на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області й перебуває у приватній власності ОСОБА_8 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження цього майна.

-10-

На думку колегії суддів, такого виду обтяження буде достатньо для сприяння завданням арешту майна у кримінальному провадженні та відповідатиме вимогам охорони фундаментальних прав інших осіб. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, стороною захисту не надано та колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи

Керуючись ст. 170, 172, 404, 405, 407, 412, 415, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2023 скасувати.

Клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000201 від 17.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :11:019:0182 площею 0,3 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, яка розташована на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та перебуває у приватній власності ОСОБА_5 , шляхом заборони її відчуження.

Накласти арешт на земельні ділянки за кадастровими номерами, а саме: :11:019:0216 площею 0,05 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, яка розташована на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та перебуває у приватній власності ОСОБА_8 ; :11:019:0223 площею 0,075 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яка розташована на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та перебуває у приватній власності ОСОБА_9 та під :11:019:0226 площею 0,075 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, яка розташована на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області й перебуває у приватній власності ОСОБА_8 , шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді