н/п 1-кп/174/52/2023
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2023 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000031 від 07.07.2023 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, не одружений, освіта професійно-технічна, працює водієм філії «ВГМК» АТ «ОГХК», військовозобов`язаний, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.05.2023 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.125 КК України до штрафу у розмірі 850 грн, вирок набрав законної сили 15.06.2023. Штраф сплачено 16.06.2023,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 04.07.2023, близько 20:00 год., знаходився навпроти будинку АДРЕСА_2 , де також знаходився потерпілий ОСОБА_6 , в ході швидкоплинного діалогу з яким у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

У той же день, тобто 04.07.2023, близько 20:00 год., ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитись у вищевказаному місці, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій та не бажаючи від них відмовлятись, стоячи обличчям до ОСОБА_6 та знаходячись у безпосередній близькості, лобною частиною голови, різким рухом вперед, наніс останньому один удар в область носу, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_6 обхопив ОСОБА_5 обома руками за шию ззаду щоб стримати, але останній не зупиняючись на досягнутому, почав вириватись, намагаючись нанести удари ОСОБА_6 , внаслідок чого останній не втримався на ногах та впав на землю, вдарившись при цьому спиною та лівим ліктем. Після чого ОСОБА_5 сів на ОСОБА_6 зверху та кулаками лівої і правої рук, почергово, наніс не менше 10-ти ударів в область тулуба та голови, а ОСОБА_6 в свою чергу закрився руками від ударів, намагаючись припинити протиправні дії, після чого ОСОБА_5 схопив останнього обома руками за шию та почав тиснути в такому положенні протягом 5-ти секунд, в ході чого ОСОБА_6 обхопив останнього своєю лівою ногою та перевернув на землю, тим самим опинившись в положенні сидячи зверху на ньому.

Після чого, ОСОБА_5 , не бажаючи припиняти свої протиправні дії, діючи умисно та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, вирвався та почав підбігати до ОСОБА_6 , штовхнувши його в напрямку тильної сторони магазину «Акрома», розташованого по вул.Садова в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області, внаслідок чого ОСОБА_6 вдарився спиною та задньою частиною голови об стіну магазину, після чого ОСОБА_5 підійшов до останнього та схопив обома руками за шию стискуючи в такому положенні руки протягом 10-ти секунд, після чого відпустив та побіг до під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 .

Таким чином ОСОБА_5 навмисно спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді саден на шкірі спинки носу, в ділянці лівого ліктьового суглобу, на шкірі спини в проекції лівої лопатки, синця на шкірі в лівій лобовій ділянці голови, які згідно п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Сторонами надана до суду угода про визнання винуватості, укладена 21 липня 2023 року між прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому, на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_5 , з участю захисника ОСОБА_4 , згідно якої ОСОБА_5 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 , обставини, яка пом`якшує його покарання, якою є щире каяття та покарання, яке він повинен понести за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк сто вісімдесят годин. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання згідно вимог ст.ст.394, 424, 473, 474, 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; покарання, зазначене в угоді, з ним узгоджено і може виконати взяті на себе зобов`язання, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 04.07.2023, у вечірній час, перебував біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де проживає його мати. Там же був ОСОБА_6 , який проживає по сусідству, з яким у нього виник конфлікт оскільки останній став йому робити зауваження щодо його стосунків з матір`ю. Наніс йому удар головою в область носа, ОСОБА_6 впав, після чого він сів на нього зверху та став наносити удари руками по тулубу і обличчю. Потерпілому вдалося його скинути, після чого він пішов в бік магазину, але ОСОБА_6 його наздогнав та став ображати словами. Він його штовхнув на стіну магазину, після чого схопив руками за шию та деякий час утримував. Люди, що були поблизу, стали їх розбороняти, після чого залишив потерпілого та пішов. Тілесні ушкодження, що малися у потерпілого, утворилися від його дій. З кваліфікацією його дій згоден, у вчиненому щиро кається. Угоду уклав добровільно, будь-якого насильства, примусу та погроз до нього не застосовувалося, укладення угоди не є наслідком будь-яких обіцянок чи інших обставин, ніж ті, що зазначені в угоді. Просить затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання, яку він в змозі виконати реально.

Прокурор ОСОБА_3 угоду підтримав, пояснив, що угода відповідає вимогам КК України та КПК України та інтересам суспільства, тому просить її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву згідно з якою просить розглядати справу у його відсутність, проти затвердження угоди не заперечує (а.с.27).

Захисник ОСОБА_4 надану угоду підтримав, мотивуючи тим, що угода обвинуваченим укладена свідомо та відповідає його інтересам, наслідки укладення угоди він розуміє, узгоджене покарання в змозі виконати реально, тому просить угоду затвердити.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Так, згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди обвинуваченим ОСОБА_5 є добровільним, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, виходячи з меж судового розгляду, які визначаються змістом угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення та не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005; «Фрізен проти росії» від 24.03.2005), а також враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, обставин, які пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, на підставі ч.1 ст.66 КК України, відносить його щире каяття.

За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, за місцем роботи позитивно, має постійне місце проживання та роботи, на обліку лікарів нарколога, психіатра не перебуває (а.с.50,52,54,47).

Таким чином, суд дійшов висновку, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим, тому угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, а обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді громадських робіт, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі: 2 оптичні диски формату DVD-R з відеозаписами слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 (а.с.38,40 ), оптичний диск формату DVD-R з відеозаписом з камер відеоспостереження (а.с.42) слід зберігати в матеріалах справи.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 376, 468, 469, 472,473, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 липня 2023 року, укладену між прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

Речові докази по справі: 2 оптичні диски формату DVD-R з відеозаписами слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , оптичний диск формату DVD-R з відеозаписом з камер відеоспостереження- зберігати в матеріалах справи.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України, оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1