Справа № 199/3623/23
ВИРОК

іменем України

08.06.2023 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000963 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2023, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, працюючого офіційно у ТОВ «Майстер Ліфт» на посаді електромеханіка, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст.286-1 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що 08.04.2023 близько 14.00 години, водій ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним, власним автомобілем «DAEWOO LANOS» р.н. НОМЕР_1 рухався в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра по арці прибудинкової території будинку № 4 провулку Крушельницької. Під час руху ОСОБА_3 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи злочинну самовпевненість, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, не врахувавши габарити свого транспортного засобу, при виникненні перешкоди для руху у вигляді пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась в попутному напрямку праворуч попереду автомобіля «DAEWOO LANOS» р.н. НОМЕР_1 , яку він об`єктивно здатний був виявити, заходів до своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

Унаслідок ДТП пішоходу ОСОБА_5 спричинено тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому зовнішньої кісточки правого гомілковостопного суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад З тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.

Своїми діями водій ОСОБА_3 , порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого :"У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди", невиконання якого знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що наступили.

Також, своїми діями водій ОСОБА_3 , грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3.6), 2.9.а), а саме:

п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. б): «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 2.9. а) Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ОСОБА_3 , являючись особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив вимоги п.12.3 Правил, унаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286і КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинили потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 .

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. При цьому, обвинувачений пояснив, що він дійсно перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 08.04.2023 року близько 14.00 годин вирішив переставити свій автомобіль «DAEWOO LANOS» р.н. НОМЕР_1 з одного місяця на інше. Рухався він по арці прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 , де через свою неуважність здійснив наїзд на жінку, яку травмував. Наразі він відшкодував потерпілій ОСОБА_5 всі збитки на лікування, і потерпіла претензій до нього не має.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, відповідно протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 08.04.2023 року за участю понятих та ОСОБА_3 було зафіксовано ділянку дороги та складено схему ДТП з фото таблицею, а саме місто Дніпро провулок Крушельницької, 4 де стався наїзд на пішохода. Погода ясна, без опадів. Проїзна частина горизонтальна. Покриття асфальтобетонне, вологе, чисте. Пошкодження дорожнього покриття не виявлено. Дорожня розмітка - відсутня. Спосіб регулювання не регулюється. Дорожні знаки відсутні. Обмежень оглядовості з робочого місця водія у напрямку руху не виявлено. У автомобілі пошкоджено праве переднє крило, зтертості пилу на капоті.

Відповідно до посвідчення водія НОМЕР_2 від 30.04.2022 ОСОБА_3 має право керувати транспортними засобами категорії В, та є власником автомобіля «DAEWOO LANOS» р.н. НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

У відповідності до висновку № 1978 КП «ДБКЛПД» ДОР, від 08.04.2023 року, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за результатами якого ОСОБА_3 08.04.2022 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до постанови слідчого від 10.04.2023 автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - визнано речовим доказом та залишено на зберіганні на майданчику тимчасового тримання за адресою м. Дніпро, вул. Передова, 427.

У відповідності до протоколу проведення слідчого експерименту від 19.04.2023 року, за участі свідка ОСОБА_7 , у присутності двох понятих, свідок вказала на детальні обставини ДТП, яка мала місце 08.04.2023 року по пров. Крушельницької у місті Дніпрі в арці будинку № 4.

За результатами висновку експерта № 7851 від 24.04.2023, при судово-токсилогічному дослідженні, газо-хроматографічним методом, в доставленій сечі від громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлений етиловий спирт у концентрації 2,86 ‰.

За результатами висновку експерта № 1096е від 21.04.2023, за даними медичної документації та рентгенівського дослідження у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: - закритого перелому зовнішньої кісточки правого гомілковостопного суглобу.

Враховуючи характер та локалізацію виявленого у неї тілесного ушкодження, дані медичної документації, можливо вказати, що воно отримано незадовго до звернення за медичною допомогою в КНП «МКЛ №6» ДМР, тобто і в термін на який вказує обстежена та вказано слідчим у постанові.

Виявлене у неї тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому зовнішньої кісточки правого гомілковостопного суглобу, спричинено за пронаційним механізмом, тобто при підвороті стопи назовні, як з наданим тілу прискорення так і без нього.

За своїм характером виявлене у ОСОБА_5 тілесне ушкодження відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу.

У відповідності до висновку експерта № СЕ-19/104-23/14670-ІТ від 24.04.2023 року, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. Водій ОСОБА_3 , якби своєчасно виконав вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, то мав би технічну можливість уникнути зіткнення, і в нього не було якихось перешкод технічного характеру, котрі не дозволили б йому їх виконати. При заданому механізмові пригоди, дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

У відповідності до протоколу проведення слідчого експерименту від 25.04.2023 року за участі двох понятих, та ОСОБА_3 , останній відтворив обставини ДТП за його участі, що мала місце 08.04.2023 року по АДРЕСА_2 .

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як такі що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який офіційно працевлаштований де характеризується з позитивної сторони, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, раніше не судимий.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям та з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, позицію потерпілої ОСОБА_5 , яка у своїй заяві просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, вказавши про відсутність претензій морального і матеріального характеру до нього, позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , який просив суворо не карати, та призначити покрання із застосуванням статті 69 КК України, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про особу ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 286-1 КК України з реальним його відбуттям та з призначенням додаткового покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

З урахуванням наведеного, судом не встановлено підстав для призначення ОСОБА_3 покарання більш м`якого, ніж встановлено в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України.

Суд, при призначенні покарання, врахував позицію потерпілої ОСОБА_5 , яка у своїй заяві просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, вказавши про відсутність претензій морального і матеріального характеру до нього. Проте, при вирішені цього питання, позиція потерпілої не є вирішальною та не є обов`язковою для суду, однак вона ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК, і не має над ними пріоритету.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року відзначив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Суд наголошує на тому, що ОСОБА_3 , як водій автомобіля «DAEWOO LANOS» р.н. НОМЕР_1 , крім передбачених законодавством України прав, мав ще й певні обов`язки, установлені Правилами дорожнього руху, яких повинен був дотримуватися при експлуатації транспортного засобу за будь-яких обставин.

До того ж порушення Правил дорожнього руху особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не випадково було відокремлено законодавцем в окремий склад кримінального правопорушення, саме у зв`язку з його підвищеною суспільною небезпечністю в порівнянні з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 286 КК України.

На переконання суду, враховуючи результати Висновку експерта № 7851 від 24.04.2023, відповідно до яких у ОСОБА_3 виявлений етиловий спирт у концентрації 2,86 ‰, - у даному випадку, перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, - виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Тому, саме покарання у виді позбавлення волі, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні обраний на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 28.04.2023 року у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 до набранням вироку законної сили слідує залишити колишнім.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили - залишити колишнім.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи в сумі 956.00 гривень - висновок експерта № СЕ-19/104-23/14670 - ІТ від 24.04.2023 року.

Речовий доказ: автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_4 повернути ОСОБА_3 за належністю.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8