Справа № 541/1781/23
№ провадження 1-кп/541/211/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 06 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Сидоряче Котелевського району Полтавської області, з професійно-технічною освітою, не одруженого, який працює зварювальником в ТОВ «Лосинівський молокозавод», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

22 квітня 2023 року у вечірній час ОСОБА_5 перебував у приміщенні спальної кімнати за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , де у нього на ґрунті ревнощів виник конфлікт із ОСОБА_4 ,, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах.

У ході конфлікту ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки діяння у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, в період часу з 22 год 00 хв. по 23 год 00 хв. наніс ОСОБА_4 множинні удари по всьому тілу і голові, але не менше шести, що спричинили тілесні ушкодження, при наступних обставинах.

ОСОБА_5 близько 22 год 00 хв. підійшов до ліжка, на якому в положенні лежачи знаходилася ОСОБА_4 , схопив руками за верхній одяг в області грудної клітини потерпілу та силою підняв з ліжка на ноги, після цього схопив правою рукою за волосся, а лівою рукою за праве плече та штовхнув, від чого вона впала правою стороною тіла на ліжко.

Продовжуючи реалізовувати умисел, спрямований на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 схопив потерпілу правою рукою за волосся, а лівою рукою за праве плече, штовхнув об дерев`яний комод, від чого вона вдарилася лівою ногою в області стегна.

Намагаючись уникнути спричинення тілесних ушкоджень, потерпіла ОСОБА_4 вибігла до вітальної кімнати квартири. Після цього, близько 23 год 00 хв. ОСОБА_5 , продовжуючи свої дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, наздогнав її та, схопивши за волосся, умисно штовхнув об стіну квартири, від чого ОСОБА_4 вдарилася грудною клітиною. У подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи умисел, спрямований на нанесення легких тілесних ушкоджень, неодноразово хватав ОСОБА_4 руками за плечі і передпліччя та штовхав об меблі кімнати, при цьому потерпіла вдарялася лівою та правою стороною свого тіла.

У результаті неправомірних дій ОСОБА_5 у потерпілої ОСОБА_4 утворилися тілесні ушкодження у вигляді синців, що розташовані на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, на передній поверхні лівого стегна у верхній третині, на грудній клітині зліва по середньо-ключичній лінії на рівні 3-го ребра, на зовнішній поверхні лівого плеча в нижній третині, які могли утворитися не менш ніж від шести точок прикладання сили твердих тупих предметів, та які відповідно до висновку експерта від 10 травня 2023 року № 296 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, факти, викладені в обвинувальному акті, підтвердив та зазначив наступне. Коли він приїхав з відрядження, через два дні, тобто 22 квітня 2023 року, потерпіла, з якою він перебував у фактичних шлюбних відносинах, повідомила йому, що йде від нього до іншого. Обвинувачений запропонував ОСОБА_4 одразу вирішити питання, коли вона поїде, які речі забере, як вони будуть виховувати дітей. Після отримання відмови у них виник конфлікт, під час якого ОСОБА_5 заподіяв потерпілій тілесні ушкодження, вказані в обвинувальному акті. Зазначив, що кримінальне правопорушення він вчинив у стані алкогольного сп`яніння. У скоєному розкаявся.

Потерпіла під час судового розгляду пояснила, що у вечірній час 22 квітня 2023 року, перебуваючи за місцем їх проживання, вона повідомила обвинуваченому, що має намір з ним розлучитися. Спочатку розмова була спокійною, але після того, як ОСОБА_5 вжив алкогольний напій, він почав поводитись агресивно, схопив її за халат, витягнув з ліжка та почав виясняти стосунки із застосуванням по відношенню до неї фізичної сили, заподіявши тілесні ушкодження. На даний час вони з обвинуваченим не примирилися, але просила не призначати останньому суворе покарання.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, вірно розуміє зміст обставин провадження, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання обвинуваченим вини не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною та істинною та їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши потерпілу, обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують його особу, суд прийшов до переконання, що своїми діями ОСОБА_5 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення за обставин, викладених у вироку, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисні легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставинами, що обтяжують покарання, передбаченими ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах, вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке у відповідності зі ст. 12 КК України віднесено до проступків, конкретні обставини провадження, дані про особу ОСОБА_5 ,який раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його відношення до скоєного, щире каяття, думку потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання, та приходить до висновку про доцільність призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки саме це покарання найбільш відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого суд не встановив.

Матеріальну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.

Цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирати.

Речовий доказ DVD-R диск, на якому містяться відео-файли події, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1