ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/818/531/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю захисника ОСОБА_6 ,

-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено та продовжено щодо ОСОБА_7 , 1970 року народження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строків досудового розслідування, тобто до 14 травня 2023 року включно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та змінити щодо ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник зазначив, що наявність ризиків не доведена стороною обвинувачення, а також не доведено, що існують обставини, які виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваної. На думку захисника підозра є необґрунтованою, оскільки не підтверджуються доказами, що ОСОБА_7 вчинила будь-які злочинні дії. Зазначив, що підозрювана не збирається переховуватись від правоохоронних органів та суду, впливати на потерпілого чи свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для кримінального провадження. Наголосив, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, чоловіка, дітей, а також матір похилого віку, яка потребує допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.255 КК України, за які останній може бути призначено максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років з конфіскацією майна.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинені шахрайства у складі злочинної організації, яка заволоділа коштами від продажу квартири у сумі 28 000 доларів США, на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та потерпілого.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування та судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, посилання сторони захисту на недоведеності існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.

Доводи скарги захисника про відсутність ризику впливу на свідків та потерпілих є необґрунтованими.

Органами досудового розслідування не допитано ще всіх свідків, а саме власників квартири, грошима від продажу якої ОСОБА_7 , у складі злочинної організації, заволоділи.

Посилання захисника на відсутність ризику вчинення ОСОБА_7 іншого злочину, також є необґрунтованими, оскільки, згідно пред`явленої підозри, остання брала участь в злочинній організації, тобто в разі обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, існує ризик, що підозрювана зможе продовжити вчиняти кримінальні правопорушення в складі злочинної організації.

Що стосується існування ризику знищення, ховання чи спотворення речей та документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, то цей ризик теж знаходить своє підтвердження, оскільки органами досудового розслідування на час продовження запобіжного заходу не вилучено всіх документів, які можуть мати істотне значення для кримінального провадження, а тому існує ризик, що у разі перебування ОСОБА_7 поза установою попереднього ув`язнення, остання буде мати змогу вжити певних заходів щодо знищення невстановлених досудовим розслідуванням речей та документів.

Доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не доведено необхідності продовження строків досудового розслідування, не знайшли свого підтвердження.

У клопотанні зазначено перелік процесуальних дій, які будуть проведені після продовження строку досудового розслідування, а саме: отримання висновку судової експертизи звуко - та відеозапису та висновків судових вибухотехнічних експертиз; проведення судових експертиз для встановлення вартості квартир, що були предметами злочинів; здійснення тимчасового доступу до документів, що знаходяться у ПНХМНО ОСОБА_8 ; після здійснення тимчасового доступу проведення відповідних слідчих дії з вилученими документами; встановлення місця знаходження та допиту в якості свідків власників квартир, що стали предметом злочинів; виконання вимог ст. ст. 290, 291 КПК України

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Доводи захисника про необґрунтованість підозри, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу підлягають встановленню лише обставини наявності обґрунтованої підозри, а не змісту окремих доказів, оцінка яких можлива лише під час судового розгляду кримінального провадження, а також правильність кваліфікації дій підозрюваного.

Крім того, сторона захисту не позбавлена можливості оскаржити пред`явлену підозру протягом відповідного строку, передбаченого КПК України, після її пред`явлення.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, чоловіка, дітей, а також матір похилого віку, яка потребує допомоги в даному випадку, з урахуванням суспільної небезпечності злочинів у вчиненні яких ОСОБА_7 підозрюється, є недостатнім для обрання щодо неї менш суворого запобіжного заходу, оскільки зазначене не спростовує наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_7 її процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: