КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 14 червня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харків, громадянин України, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , погоджене заступником начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 23 червня 2023 року, визначено заставу у розмірі 150 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 402 600 000 грн. та покладено обов`язки, визначені ст. 194 КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати, врахував дані про особу підозрюваного у їх сукупності, необхідність проведення ряду слідчих і процесуальних дій, та прийшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою,з огляду на наступне.

Зокрема, зазначає, що дії ОСОБА_6 , які йому інкримінує орган досудового розслідування кваліфіковані не вірно, а сама підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-1 КК України є необґрунтованою.

Звертає увагу на те, що відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 108 від 12 квітня 2022 року - заступник Міністра оборони України ОСОБА_6 , зокрема, спрямовує та координує діяльність Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів, а також (зокрема) - Центрального управління контролю якості. Таким чином, спрямування та координування не можна вважати тотожним з безпосереднім контролем за функціонуванням та діяльністю зазначених структурних підрозділів.

Крім того, зауважує, що усі договори, перелічені в повідомленні про підозру, підписані ОСОБА_13 і як убачається з Положення про Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів МО України, погодження і укладання цих договорів в повній мірі відповідає його функціональним обов`язкам. У матеріалах, кримінального провадження відсутні будь-які відомості про те, що ці договори погоджувались ОСОБА_6 або останнім здійснювався будь-який вплив на їх підготовку або укладення. Крім того, немає жодних задокументованих підтверджень того, що ОСОБА_6 здійснювались або могли здійснюватися будь-які вказівки ОСОБА_13 щодо укладення договорів із істотними умовами, що могли потягнути за собою шкоду охоронюваним законом інтересам. Так звані «вказівки», якими сторона обвинувачення обґрунтовує підозру, ґрунтуються виключно на показаннях ОСОБА_13 , надані ним в протоколах допиту в якості свідка.

Також, наголошує, що станом на день повідомлення ОСОБА_6 про підозру всі товари за договорами були поставлені, товари були належної якості, та були прийняті відповідними підрозділами Міністерства оборони України, а отже висновки сторони обвинувачення щодо поставки неякісного речового майна, в тому числі засобів індивідуального захисту, на загальну суму 1 139 336 130,81 грн., не відповідають дійсності оскільки відповідно до інформації наданої Міністерством оборони України зменшились на суму 420 078 022, 00 грн.

Сторона захисту вважає, що слідчим і прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим у клопотанні ризикам.

Зауважує, що підозрюваний не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, самостійно прибув до Печерського районного суду міста Києва для розгляду клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу. Крім того, з моменту реєстрації кримінального провадження пройшло 9 місяців, слідчими проведено ряд слідчих дій, у тому числі отримано копії Договорів поставок та відповідних додатків. ОСОБА_6 звільнено з посади заступника Міністра оборони України за власним бажанням, а тому на даний час він не має доступу до приміщень Міністерства оборони України, не має доступу до спеціального програмного забезпечення СЕДО, та не може знищити будь-які документи, які збереглися в МО України. Також, ОСОБА_6 не має намірів впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, однак і цей ризик можливо анулювати шляхом покладення на підозрюваного обов`язку заборони спілкування зі свідками.

Просить врахувати, що відповідно до службової характеристики ОСОБА_6 характеризується позитивно та зарекомендував себе виключно як відповідальна та законослухняна особа, раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання.

Захисник вважає, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України буде достатнім для запобігання заявлених у клопотанні ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .

Не погоджується захисник і з визначеним розміром застави, вважає його завідомо непомірним для підозрюваного.

Звертається в апеляційній скарзі увага і на те, що розподіл клопотання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою відбувся з грубим порушенням вимог КПК України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, а також слідчим суддею було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_6 з скляної кабіни та перебування під час розгляду провадження зі своїми захисниками.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 09 червня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000370, у тому числі за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України.

01 лютого 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, вчинене в умовах особливого періоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

02 лютого 2023 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 150 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто 01 травня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 01 травня 2023 року, залишено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі визначеному ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року.

19 квітня 2023 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до дев`яти місяців, тобто до 01 листопада 2023 року.

24 квітня 2023 року старший слідчий в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , за погодженням з заступником начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою. У випадку внесення застави у розмірі визначеному ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року клопотання слідчого задоволено

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог Кримінального процесуального кодексу України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу та його продовження.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, у порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст.ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Зокрема, слідчий суддя дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Всупереч доводам сторони захисту, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, у клопотанні та доданих до нього матеріалах, станом на день розгляду клопотання слідчим суддею, міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час розгляду кримінального провадження по суті.

Також, колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не відпали та продовжують існувати, і дають підстави для продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, для запобігання зазначеним ризикам, у тому числі, у вигляді домашнього арешту та особистої поруки. У зв`язку з чим не підлягають задоволенню і клопотання ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 про взяття підозрюваного ОСОБА_6 на особисту поруку.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії).

Водночас ЄСПЛ в рішенні «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, у справі «Ілійков проти Болгарії» суд закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В п. 58 рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови» («Becciev v. Moldova») суд зазначив, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, у їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_6 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Наведене нівелює доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на дані, що характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки слідчий і прокурор у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Беззаперечних даних, які б унеможливлювали подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою матеріали судового провадження не містять.

При цьому, колегією суддів також враховано норми ч. 6 ст. 176 КПК України, згідно з якою під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні, в тому числі злочину, передбаченого ст. 114-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Разом з тим, прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність продовження підозрюваному строку тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не дотримався вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, якою встановлено, що слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, і який не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , у тому числі і ті, що зазначаються в апеляційній скарзі захисника, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність в ухвалі слідчого судді обґрунтування необхідності визначення підозрюваному застави у розмірі 150 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів приходить до висновку про доцільність визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі, який перевищує встановлений ст. 182 КПК України розмір та становить 250 000 000 гривень, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка на даний час буде співмірною з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою клопотання слідчого необхідно задовольнити частково, продовжити підозрюваному строк тримання під вартою до 23 червня 2023 року, з одночасним визначенням застави у розмірі, який перевищує встановлений ст. 182 КПК України розмір та становить 250 000 000 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , погоджене заступником начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою, визначено заставу у розмірі 150 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , погоджене заступником начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 та продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою до 23 червня 2023 року.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заставу у розмірі, який перевищує встановлений ст. 182 КПК України розмір та становить 250 000 000 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, ; код банку: 820172; назва банку: ГУ ДКСУ у м. Києві; номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

- не відлучатися з Київської області без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави, але не більше строку досудового розслідування.

У разі внесення застави підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному положення ст. 182 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи слідчих у даному кримінальному провадженні.

Відмовити у задоволенні заяв ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 про взяття підозрюваного ОСОБА_6 на особисту поруку.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/16051/23-к Справа №11-сс/824/3014/2023 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_24 Доповідач: ОСОБА_1