ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: №646/1840/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/746/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі підозрюваного, розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Харкові справу ОСОБА_7 , з участю його захисника - ОСОБА_8 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 05.2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування посилався на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення й те, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, не зможуть забезпечити виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 08.07.2023 року, включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині продовження строку тримання під вартою, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвали та постанови нову, якою обрати відносно обвинуваченого або більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити розмір застави, або відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилався на відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про наміри обвинуваченого або спроби переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, враховуючи, що до свого затримання ОСОБА_7 не переховувався від правоохоронних органів та після того, як йому вдалося виїхати з окупованих територій, офіційно, у найкоротші строки, повернувся на Батьківщину і саме при в`їзді на територію України, 17.12.20222 року його було затримано Що, на думку захисника, підтверджує відсутність у обвинуваченого намірів приховуватись від органів досудового розслідування .

Крім того, захисник вважає припущенням сторони обвинувачення висновків щодо набутих у обвинуваченого зв`язків з представниками країни-агресора, що він може переховуватись на території рф чи тимчасово окупованих територіях України та висновків щодо його незаконного впливу на свідків, оскільки вони жодними фактичними доказами не підтверджені. Вважає, що сам лише факт проживання свідків та обвинуваченого у одному населеному пункті жодним чином не може свідчити про ризик незаконного впливу на свідків, а доказів реального незаконного впливу на свідків, сторона обвинувачення не надала. Крім того, як вказав захисник, донька обвинуваченого бажає, щоб батько мешкав з нею разом в м. Харкові, а тому, обвинувачений в такому випадку не буде мешкати в одному населеному пункті з свідками.

Твердження щодо ризику здійснення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, вважає необґрунтованими і не підтвердженими. Навпаки, під час досудового розслідування обвинувачений своїми діями допомагав правоохоронним органами та належним чином виконував усі покладені на нього обов`язки.

Враховуючи, що ОСОБА_7 самостійно повернувся до України, має міцні родинні зв`язки та може проживати у його доньки в м. Харкові, не має наміру впливати на свідків або перешкоджати іншим чином правосуддю, вважає, що наявні об`єктивні підстав для визначення йому розміру застави а бо більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник обвинуваченого підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Обвинувачений заяви на участь у справі не подавав. Будь-яких заяв, які б свідчили про неможливість розгляду справи від сторін не надходило.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ч.4 ст.422-1 КПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд даної справи без участі обвинуваченого, оскільки розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 05.2023 рокуперебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

17.12.2022 в порядку, визначеному ст. 208, 615 КПК України, ОСОБА_7 затриманий співробітниками УСБУ в Харківській області та 18.12.2022 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, а 03.05.2023 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.12.2022 стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

У подальшому, ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2023, 15.03.2023 ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, без визначення розміру застави, який спливає 13.05.2023.

20.12.2022 в порядку, визначеному ст. 208, 615 КПК України, ОСОБА_9 був затриманий співробітниками УСБУ в Харківській області, а 21.12.2022 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України та 03.05.2023 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2022 стосовно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

У подальшому, ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2023, 15.03.2023 ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, без визначення розміру застави, який спливає 13.05.2023.

Постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 09.02.2023 строк досудового розслідування у даному провадженні продовжено до 3 місяців (до 17.03.2022), ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2023 строк досудового розслідування продовжено до 6 місяців, тобто до 17.06.2022.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , обґрунтовуючи його тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор вважав, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених і покладених на них процесуальних обов`язків.

У зв`язку з тим, що строк запобіжного заходу завершується 13.05.2023, однак закінчити судовий розгляд до зазначеного строку неможливо, внаслідок необхідності допиту у судовому засіданні свідків, дослідження письмових матеріалів та речових доказів, а заміна запобіжного заходу на більш м`який не зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, що буде перешкодити судовому розгляду обвинувального акту, прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_9

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно даного обвинувачених, суд вважав обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтверджену доказами, які неодноразово перевірялись слідчими суддями Київського районного суду м. Харкова під час обрання та продовження запобіжного заходу та які будуть надані суду на відповідній стадії судового розгляду. Суд вважав, що підстави продовження запобіжного заходу обвинуваченим обґрунтовуються можливістю настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не зникли, існування яких підтверджено під час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченим, а саме ризики:

- переховуватися від суду: з тих підстав, що обвинувачені, усвідомлюючи реальність та невідворотність покарання, а також те, що у разі засудження за вчинення інкримінованого злочину судом може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років, з конфіскацією майна, будучи без запобіжного заходу, або при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, можуть переховуватись від суду. Разом із цим, обвинувачені, розуміючи складність проведення судового розгляду в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах збройної агресії російської федерації проти України та враховуючи набуті ними зв`язки з представниками країни-агресора рф, можуть переховуватись від суду, зокрема, на території рф чи тимчасово окупованих частинах території України.

При цьому, суд оцінював ризик втечі у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування, посилаючись на рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» §58, враховуючи, що серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Окрім цього, суд вважав, що введення воєнного стану на території України, може спонукати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 до втечі до іншого міста, населеного пункту, щоб переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні: ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , суд вважав доведеним, посилаючись на те, що без застосування запобіжного заходу обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків, враховуючи зв`язки обвинувачених з представниками рф та окупаційної адміністрації, які останні набули під час зайняття посад на підприємстві, створеному окупаційною адміністрацією, а також те, що особи, яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення є мешканцями територіальної громади, де мешкають підозрювані, а також їх підлеглими працівниками АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» «Куп`янська колійна станція», внаслідок чого, свідки можуть відмовитись від надання показань або змінити їх.

Крім того, суд вважав, що є доведеним ризик вчинити обвинуваченими інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги зайняття ОСОБА_7 та ОСОБА_9 посад на підприємстві, створеному окупаційною владою, а також їх роботи на вказаних посадах у співпраці з представниками країни агресора рф та окупаційної адміністрації, набуття з ними тісних зв`язків, що дало суду підстави вважати про їх негативну налаштованість до суверенітету та незалежності України, а також посадових осіб органів державної влади України, у зв`язку із здійсненням ними їх владних повноважень, а також військовослужбовців Збройних сил України та співробітників правоохоронних органів, які забезпечують національну безпеку України.

При цьому, при вирішенні клопотання суд врахував, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При продовженні запобіжного заходу судом враховано також вік обвинувачених, сімейний стан, їх стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу обвинувачених, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя. Крім того, суд врахував, що продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останніх, виконання ними процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення останніми незаконного впливу на свідків та запобігання вчинення інших кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що наведені прокурором у підготовчому судовому засіданні підстави продовження строку обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтованими та мотивованими, а ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування на даний час не змінилися, а судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченим строку вказаного запобіжного заходу в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 08.07.2023 року (включно).

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 злочину, які свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, у сукупності із тяжкістю можливого покарання та даними про особу обвинувачених і спростовують доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про необґрунтованість та незаконність судового рішення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються обвинуваченим, зокрема, ОСОБА_7 , він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України, що в умовах воєнногоо стану свідчить про наявність у цьому судовому провадженні суспільного інтересу, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції та мотивує при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання даної особи під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 176-206, 331,392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 422-1, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 05.2023 рокупро продовження щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як обвинуваченого за ч.4 ст.111-1 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 08.07.2023 року, включно, без визначення застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4