Справа №295/9280/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001714 від 02.06.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неоднарозово судимого, востаннє: 02.05.2023 Богунським районним судом м. Житомир за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та підставі ст.71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до обвинувального акту від 13.07.2023 року під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , маючи непогашену та у встановленому законом порядку не зняту судимість за вчинення корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та у період запровадженого в Україні воєнного стану, повторно, вчинив корисливі злочини проти власності при наступних обставинах.

Так, 19.05.2023 близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходився поблизу будинку № 6 по вул. Тараса Бульби-Боровця в м. Житомирі, де на асфальтному покритті помітив платіжну картку (з безконтактною технологією проведення платежів), яка була втрачена її держателем ОСОБА_6 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на привласнення офіційного документу, а саме вищевказаної банківської картки, з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій умисел, не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що знайдена банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів, взяв зазначену пластикову банківську картку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 та яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління НБУ від 08.10.1998 № 414 та примітки ст. 358 КК України є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду, в ході чого у ОСОБА_5 , виник умисел на її привласнення та корисливий мотив на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів.

Отримавши у вказаний спосіб зазначену платіжну картку, ОСОБА_5 не вчинив жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення, покинув місце вчинення проступку та пішов в сторону найближчого магазину.

В подальшому, 19.05.2023 біля 01 год. 00 хв. у ОСОБА_5 , з корисливих мотивів виник умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів зі знайденої та привласненої банківської картки АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної картки, встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше знайдену платіжну картку, розпорядившись вищевказаною банківською картою на власний розсуд, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , 19.05.2023 о 01 годині 17 хвилин, шляхом безконтактного розрахунку за товари через POS-термінал, банківською карткою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_6 , здійснив покупки на АЗС «Мото», що в м. Житомирі по вул. Покровська,112 на загальну суму 160 гривень 40 копійок та в період часу з 01 години 28 хвилин по 01 годину 29 хвилин здійснив покупки в магазині ФОП « ОСОБА_7 », що за адресою: АДРЕСА_3 , на загальну суму 879 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 умисно викрав чуже майно, а саме грошові кошти на загальну суму 1039 гривень 40 коп., належні ОСОБА_6 завдавши останній матеріальної шкоди на вказану суму.

13.07.2023 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001678 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання у вигляді 2 років обмеження волі та 5 років 2 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 70 ч. 1 та 71 ч. 1 КК України. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор та захисник в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Так, злочини, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, є проступком та тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Узгоджені вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 належить затвердити, ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити останньому узгоджену сторонами міру покарання.

Питання щодо речових доказів визначити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 13.07.2023 року, укладену між прокурором Житомирської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити йому, узгоджене сторонами покарання, у вигляді двох років обмеження волі.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому, узгоджене сторонами покарання, у вигляді п`яти років двох місяців позбавлення волі.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 визначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді п`яти років двох місяців позбавлення волі.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_5 визначити остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Богунського районного суду м. Житомир від 02.05.2023 року, до покарання за даним вироком, у вигляді п`яти років чотирьох місяців позбавлення волі.

Після набуття даним вироком законної сили, речові докази: DVD-R диски, на яких містяться відеозапис з камер відеоспостереження з приміщень АЗС «Мото», що за адресою: вул. Покровська, 112, м. Житомир за 19.05.2023 та інформація про рух коштів по банківському рахунку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»- зберігати разом з матеріалами кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя ОСОБА_1