Справа № 461/3627/23
Провадження № 1-кс/461/2612/23
УХВАЛА

15.05.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, ?

встановив:

ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, звернувся до Галицького районного суду міста Львова із скаргою на бездіяльність слідчого.

Обґрунтовуючи наведену скаргу, ОСОБА_4 вказує, що 09.05.2023 він звернувся до слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000255 від 21.06.2022, з клопотанням про дозвіл на побачення із своїм батьком ОСОБА_5 , який є підозрюваним у даному провадженні та щодо якого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Скаржник також зазначає, що на даний час ОСОБА_5 утримується під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)». Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється слідчим відділом Головного управління Національної поліції у Львівській області. Станом на день звернення з даною скаргою до слідчого судді відомості про результати розгляду даного клопотання у ОСОБА_4 відсутні.

Отже, посилаючись на положення ст. 12 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», ст. 3 Конституції України, Європейські пенітенціарні правила та ст. 206 КПК України, скаржник просить слідчого суддю прийняти скаргу до розгляду, визнати бездіяльність слідчого СВ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 щодо розгляду клопотання незаконною та зобов`язати уповноважену особу ГУ НП у Львівській області, яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000255 від 21.06.2022, розглянути клопотання і надати дозвіл на побачення ОСОБА_4 з підозрюваним ОСОБА_5 , який утримується під вартою не менш трьох разів кожного календарного місяця, протягом усього часу тримання під вартою.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином (здійснення виклику по телефону зазначеному у скарзі).

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

З урахуванням наведених положень, підстав для відкладення розгляду скарги або обставин які зумовлюють неможливість такого розгляду не встановлено.

Слідчий в судовому засіданні скаргу заперечив з мотивів необґрунтованості, вказавши на те, що клопотання ОСОБА_4 було розглянуте та 12.05.2023 засобами поштовому зв`язку йому скеровано відповідь про відмову у побаченні з підозрюваним.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи слідчого, оцінивши усі обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч.1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Статтею.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Під час досудового розслідування клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав (ч. 1 ст. 220 КПК України).

Згідно ст. 12 Закону України «Про попереднє ув`язнення», побачення з родичами або іншими особами може надавати взятим під варту адміністрація місця попереднього ув`язнення лише з письмового дозволу слідчого або суду, які здійснюють кримінальне провадження, не менше трьох разів на місяць. Тривалість побачення встановлюється від однієї до чотирьох годин.

Відповідно до п.п. 1, 2 глави 1 (Особливості надання побачень ув`язненим та засудженим з родичами та іншими особами) розділу VII «Порядок надання побачень з родичами, особами, визначеними частиною шостою статті 12 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та абзацом першим частини другої статті 8 КВК, іншими особами, порядок листування» Правил

внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року № 1769/5, відповідно до статті 12 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та статей 8, 51, 59, 110, 116, 138, 139, 140, 151 КВК адміністрація СІЗО може надавати ув`язненим і засудженим короткострокові та тривалі побачення. Короткострокові побачення з родичами або іншими особами надають начальник СІЗО або його заступник (особи, які виконують їх обов`язки), серед іншого, ув`язненим - з письмового дозволу слідчого або суду, які здійснюють кримінальне провадження.

Наведені положення наділяють відповідних посадових та службових осіб правом надавати побачення із особою яка тримається під вартою. Водночас, чинне законодавство, в тому числі наведене скаржником, не покладає на слідчого обов`язок надавати усім особам взятим під варту побачення, в тому числі не менше трьох разів на місяць.

Вочевидь такі обмеження можуть бути пов`язані із необхідністю збереження таємниці досудового розслідування на відповідній стадії, забезпечення інтересів досудового розслідування, виконання затриманим правил та розпорядку установи попереднього ув`язненням, кількістю побачень затриманого з іншими особами, його поведінкою в установи, зокрема допущення порушень режиму, тощо.

Варто відзначити, що згідно ст. 222 КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Частини 1, 2 та 5 ст. 40 КПК України, серед іншого, визначають, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений, серед іншого, проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Отже, встановлено, що клопотання скаржника розглянуто слідчим.

Згідно ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя враховує доводи скаржника щодо посилання на Європейські пенітенціарні правила. Водночас, у цьому контексті відзначає, що такі правила не ратифіковані державою Україна за встановленою процедурою. Крім того, не можна не відзначити, що у п. 24.1. (Контакти із зовнішнім світом) цих Правил, серед іншого, заначено те, що ув`язненим необхідно дозволяти максимально часто спілкуватися поштою, по телефону або в інші способи спілкування зі своїми родинами, іншими особами та представниками зовнішніх організацій; необхідно дозволяти також відвідування ув`язнених зазначеними особами. Контакти та відвідування можуть бути обмежені або поставлені під контроль, якщо це необхідно для продовження кримінального розслідування, підтримки порядку та безпеки, запобігання кримінальним злочинам та захисту жертв злочинів, проте такі обмеження, включаючи спеціальні обмеження, визначені судовим органом, повинні допускати прийнятний мінімальний рівень контактів.

Отже, ці Правила містять положення згідно яких контакти та відвідування можуть бути обмежені або поставлені під контроль.

Згідно ч. 3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Водночас, чинний КПК України, зокрема положення ст. 206, не наділяють слідчого суддю повноваженнями «визнати бездіяльність слідчого щодо розгляду клопотання незаконною».

Також, варто відзначити, що аналіз наведених положень чинного законодавства не наділяє слідчого суддю правом втручання у дискреційні повноваження слідчого, а тим більше визначати кількість побачень із затриманим протягом всього часу тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи вищевказані норми закону, доводи та мотиви наведені у даній ухвалі, оцінивши надані слідчому судді матеріали (докази) та встановлені в ході розгляду заяви обставини, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. 206 КПК України, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1