Справа № 368/747/23
УХВАЛА

Іменем України

"15" червня 2023 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторони кримінального провадження - ОСОБА_3 , розглянувши слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області у кримінальному провадженні № 0001433 від 13.06.2023 р. з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ :

14 червня 2023 року слідча СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області майор поліції ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001433 від 13.06.2023 р. з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що 17.05.2023 близько 21 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи поблизу домогосподарства АДРЕСА_1 , шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_7 взяли в останнього у тимчасове користування акумулятор ФВ вартістю 2250 грн., який в подальшому без дозволу власника продали, в такий спосіб шахрайським способом незаконно заволоділи майном та розпорядилися ним на власний розсуд.

13.06.2023 року під час проведення огляду місця події, що проводився за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено наступне:

- акумулятор марки FB HYBRID, 12 в. 100 мін., серійний номер , який поміщено до спеціального пакету № INZ 2077361.

14.06.2023 відповідно до постанови слідчого вилучені під час ОМП від 13.06.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , речі, а саме:

?акумулятор марки FB HYBRID, 12 в. 100 мін., серійний номер , який поміщено до спеціального пакету № INZ 2077361, визнано речовими доказами.

Згідно вимог ст. 98 КПК України у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що вказані речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки являються знаряддями, предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, та можуть бути використані як доказ фактів та обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Підставою для арешту акумулятора марки РВ, який поміщено до спеціального пакету № INZ 2077361 є достатність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Метою арешту вилучених речей є забезпечення їх збереження як речових доказів.

А тому з метою досягнення дієвості кримінального провадження наявна необхідність у застосуванні до тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що є безпосередньо предметом та доказом вказаного кримінального правопорушення, а також для встановлення відомостей, що міститься у вищевказаному вилученому предметі, шляхом проведення ряду судових експертиз, такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Заяв та клопотань не надходило

Старша слідча Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 в судовому засідання клопотання підтримала та просила клопотання задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши слідчу ОСОБА_3 , перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Так, слідчим відділення Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001433 від 13.06.2023 р. з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 17.05.2023 близько 21 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи поблизу домогосподарства АДРЕСА_1 , шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_7 взяли в останнього в тимчасове користування акумулятор ФВ вартістю 2250 грн., який в подальшому без дозволу власника продали, в такий спосіб шахрайським способом незаконно заволоділи майном та розпорядилися ним на власний розсуд.

13.06.2023 року під час проведення огляду місця події, що проводився за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено наступне:

- акумулятор марки FB HYBRID, 12 в. 100 мін., серійний номер , який поміщено до спеціального пакету № INZ 2077361.

14.06.2023 відповідно до постанови слідчого вилучені під час ОМП від 13.06.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , речі, а саме:

?акумулятор марки FB HYBRID, 12 в. 100 мін., серійний номер , який поміщено до спеціального пакету № INZ 2077361, визнано речовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

ч. 2 ст. 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні злочину.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у етапі 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт майна носить тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку (ст. 368 КПК).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні. підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, адже не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, і як наслідок можливе відчуження майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.. ст.. 167, 170-175, 309, 371, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області майора поліції ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на - акумулятор марки FB HYBRID, 12 в. 100 мін., серійний номер , який поміщено до спеціального пакету № INZ 2077361, власником якого являється ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_1 ( НОМЕР_1 ), який вилучені під час проведення огляду місця події, що проводився за адресою АДРЕСА_3 Обухівського РУП ГУНП в Київській області та який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчий СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 .

Про виконання ухвали суду направити повідомлення слідчому судді.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя : ОСОБА_1