ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/818/647/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора та власника майна ОСОБА_6 , з участю представника власника майна ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме прокурора та власника майна, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою представника власника майна на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 05 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання прокурора задоволено та накладено арешт шляхом заборони володіння, користування та розпорядження на майно, вилучене 06 05 2023 року під час обшуків за адресами:

1. кв. АДРЕСА_1 (докладний перелік майна перераховано в ухвалі слідчого суддів Київського районного суду м. Харкова від 10 05 2023 року);

2.у приміщенні поруч з вивіскою «ТД «КРОСС» - ПФ ЗО яйцо мелкий и крупний, вхідні двері металеві сірого кольору, розташованому на території складів у м. Харкові, вул. Морозова, 11 (докладний перелік майна перераховано в ухвалі слідчого суддів Київського районного суду м. Харкова від 10 05 2023 року);

3.у приміщенні прибудови поруч з вивіскою синього кольору з малюнками у виді яєць, із написом «ОПТ яйцо меланж порошок, » вхідні двері металеві сірого кольору розташованому на території складів АДРЕСА_2 (докладний перелік майна перераховано в ухвалі слідчого суддів Київського районного суду м. Харкова від 10 05 2023 року);

4.у приміщенні одноповерхової будівлі з прибудовою, під вивіскою «Безлюдівський м`ясокомбінат» вхідні двері металеві синього кольору, розташованому на території складів, АДРЕСА_2 (докладний перелік майна перераховано в ухвалі слідчого суддів Київського районного суду м. Харкова від 10 05 2023 року);

Зберігання арештованого майна визначено встановлено здійснювати в порядку, передбаченому Постановою КМУ №1104 від 19 11 2012 року «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням доповнень просить ухвалу слідчого судді в частині пункту 1 та пункту 4 резолютивної частини скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна вилученого в ході обшуку 06 05 2023 року за адресою: кв. АДРЕСА_1 (докладний перелік майна перераховано в п.1 резолютивної частини ухвали слідчого суддів Київського районного суду м. Харкова від 10 05 2023 року) та

у приміщенні одноповерхової будівлі з прибудовою, під вивіскою «Безлюдівський м`ясокомбінат» вхідні двері металеві синього кольору, розташованому на території складів за адресою: АДРЕСА_2 (докладний перелік майна перераховано в п.4 резолютивної частини ухвали слідчого суддів Київського районного суду м. Харкова від 10 05 2023 року).

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що оскаржувана ухвала не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права, прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки слідчого судді, викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що вилучене майно не відповідає критеріям речового доказу, оскільки ні клопотання про арешт, ні постанова прокурора про визнання майна речовими доказами не містить будь-яких посилань та фактичних даних, які б підтверджували, що вилучене майно є знаряддями або засобами вчинення кримінального правопорушення та мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, не зазначено яку з обставин може підтвердити чи спростувати, яким саме чином сторона обвинувачення може використати це майно як доказ, яке відношення має це майно до суб`єктів господарської діяльності, перелічених в клопотанні прокурора про арешт майна.

Крім того, вказує, що в порушення ч.6 ст. 107 КПК України слідчим не виконано вимоги щодо повної відеофіксації ознайомлення із протоколом обшуку та додатками до нього. Під час же проведення обшуків не були зафіксовані за допомогою відеозйомки усі дії з виявлення, перерахування та ідентифікації майна, його пакування.

З огляду на викладене, вважає, що прокурор не довів необхідність арешту, а також не надав належних та допустимих доказів тих обставин на які посилався у клопотанні про арешт, в свою ж чергу, слідчий суддя не мав правових підстав для накладення арешту на майно, вилучене 06 05 2023 року за вказаною вище адресою.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна ОСОБА_7 підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор та власник майна про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від останніх не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності власника майна та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи представника власника майна, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000058 від 18 01 2020 року за ч.ч.1,2 ст. 199, ч.1 ст. 204 КК України з обставин незаконного виготовлення, придбання, зберігання та збуту невстановленими особами на території м. Харкова та Харківської області підроблених лікеро-горілчаних та тютюнових виробів з фальсифікованими марками акцизного податку, під фірмовими назвами відомих марок у великих розмірах.

У ході досудового розслідування встановлено, що до скоєння вищевказаних кримінальних правопорушень може бути причетним громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, у ході проведення досудового розслідування встановлено, що громадянин ОСОБА_6 постійно відвідує місце зберігання та реалізації лікеро-горілчаних та тютюнових виробів, а саме: одноповерхову будівлю під вивіскою з написом «Безлюдівський м`ясокомбінат», вхід до якої здійснюється через металеві двері синього кольору з прибудованого до цієї будівлі приміщення з окремим входом, розташованій на території складських приміщень за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході проведення досудового розслідування 06 травня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2023 року проведено обшук за адресами:

-фактичного мешкання ОСОБА_6 : АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_6 ;

-за місцем здійснення ОСОБА_6 незаконної діяльності у приміщенні розташованому на території складів за адресою: АДРЕСА_2 , поруч з вивіскою «ТД «КРОСС» - ПФ» ЗО яйцо мелкий и крупний», вхідні двері сірого кольору, належного ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ;

-за місцем здійснення ОСОБА_6 незаконної діяльності у розташованому на території складів за адресою: АДРЕСА_2 приміщення прибудови поруч з вивіскою синього кольору з малюнками у виді яєць, із написом « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

-за місцем здійснення ОСОБА_6 незаконної діяльності у розташованому на території складів за адресою: АДРЕСА_2 приміщенні одноповерхової будівлі з прибудовою, під вивіскою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » вхідні двері металеві синього кольору, належного ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 .

За результатом проведення обшуку за вищевказаними адресами виявлено та вилучено майно, докладно перелічене у резолютивній частині ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 05 2023 року.

Проведеним оглядом вилученого майна встановлено, що вказані речі є об`єктами кримінальних правопорушень, мають доказове значення, зможуть у подальшому сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до встановленої законом відповідальності, а також мають значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

Постановами слідчих від 06 05 2023 року вказане майно (докладно перелічене у резолютивній частині ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 05 2023 року) визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні

Задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене при обшуках майно може містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження у зв`язку з чим необхідність накладення на нього арешту є доведеною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України регламентовано, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Абзацом 2 частини 10 статті 170 КПК України встановлено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у слідчого судді були достатні підстави вважати, що вищевказане майно може відповідати критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Доводи апелянта про те, що майно, докладно перелічене у пунктах 1, 4 резолютивної частини ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 05 2023 року не має ознак речового доказу та не містить інформацію, яка може бути використана у якості речового доказу є суб`єктивними та передчасними, оскільки слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності щодо фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_6 для можливого використання, як доказу у кримінальному провадженні №0000058 від 18 01 2020 року.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна власником майна не надано та колегією суддів не встановлено.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Як регламентовано статтею 100 КПК України на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Отже, з огляду на положення ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч.2,3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми невраховані апелянтом в доводах, що вказує про необґрунтованість апеляційних вимог.

При цьому колегія суддів наголошує, що вказаний захід є тимчасовим, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Що стосується доводів апелянта щодо невиконання слідчим вимог відеофіксації під час проведення обшуків, то вони не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки обшуки 06 05 2023 року були проведені на підставі ухвал слідчого судді, процесуально належними особами, при проведенні слідчих дій були присутні поняті, в протоколах обшуків зазначено, що при їх проведенні здійснювалась відеофіксація за допомогою відеокамери марки Panasonic NC-V260 з використанням флеш-носія інформації 32 GB.

Вказані доводи, на які посилається представник власника майна у своїй апеляційній скарзі, на переконання колегії суддів, можуть бути перевірені лише під час розгляду кримінального провадження №0000058 від 18 01 2020 року по суті шляхом надання більш ретельної оцінки цим процесуальним документам за результатами безпосереднього дослідження судом процесуальних рішень, протоколів обшуку, додатків до протоколів (відеозаписів), допиту свідків, витребування іншої необхідної інформації.

Колегія суддів констатує, що інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на зазначене апелянтом майно, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, з ігноруванням об`єктивних відомостей.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги представника власника майна стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 170-175, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 05 2023 року у кримінальному провадженні № 0000058 від 18 01 2020 року за ч.1, ч.2 ст. 199, ч.1 ст. 204 КК України про накладення арешту на майно, шляхом заборони володіння, користування та розпорядження ним, яке було вилучено 06 05 2023 року під час обшуків за конкретними адресами які зазначені в клопотанні слідчого та в ухвалі суду першої інстанції, тобто майна, перелік якого докладно зазначений там же, а саме в пунктах 1 та 4 постанови суду, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника власника майна, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4