Справа № 183/9062/22
№ 1-кп/183/890/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000025 від 14.01.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, маючого середню спеціальну освіту, не є особою з інвалідністю, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-31.01.2003 Дніпропетровським апеляційним судом за ч. 3 ст. 101 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців. Звільнений умовно - достроково 23.12.2005 з Криворізької BK (№ 80) зa постановою Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 22.12.2005 за ст. 81 КК України, не відбутий строк - 1 рік 9 місяців 29 днів;

-21.07.2009 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.;

-31.10.2011 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 309 та ст. 76 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;

-21.02.2012 Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано 1 місяць згідно вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 31.10.2011, до відбуття покарання 3 роки 1 місяць. Звільнений 17.07.2014 з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№ 21) за постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09.07.2014, за ст. 7 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014;

-11.12.2014 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-12.03.2015 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання 1 місяць згідно вироку суду Амур-Нижньодніпровського району від 11.12.2014, до відбуття 6 років 1 місяць з конфіскацією всього особистого майна. Звільнений - 24.12.2020 з Синельніковської ВК Дніпропетровської області (№ 94) по відбуттю строку покарання;

-02.11.2021 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровськ за ст. 395 КК України до арешту строком на 6 місяців;

-16.02.2023 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком, з покаранням, призначеним вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік три місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 (з урахуванням зміненого обвинувачення) обвинувачується в тому, що на початку січня 2022 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, він знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей час та місці у ОСОБА_5 виник протиправний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме: розмістивши оголошення через мережу Інтернет на сторінках соціальної мережі «Фейсбук» про, начебто, продаж та доставку деревини для опалення, приймати дзвінки на свій мобільний телефон № НОМЕР_1 , та вводити в оману осіб, які йому телефонують про невідкладну доставку їм деревини після здійснення ними повної оплати за товар.

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаний час та місці, за допомогою свого мобільного телефону, зайшовши до соціальної мережі «Фейсбук», створив сторінку, на якій розмістив оголошення про продаж та доставку деревини із зазначенням контактного телефону № НОМЕР_1 , яким користується, при цьому ОСОБА_5 заздалегідь розумів для себе, що вказаною діяльністю не займається та, отримавши кошти введених в оману осіб, ніяких замовлень здійснювати не буде.

В подальшому, через декілька днів, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_5 , підшукуючи знаряддя для вчинення зазначених дій, з метою подальшого ухилення від покарання за вчинене, перебуваючи біля магазину «АТБ», розташованого по вул. Шевченка, 2 в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, зустрів раніше йому знайомого ОСОБА_6 та попросив у останнього передати йому свою банківську картку для власного користування. Не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_5 . ОСОБА_6 передав йому свою банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 .

Далі, 13 січня 2022 року на зазначений мобільний телефон ОСОБА_5 , який перебував на території м. Перещепине, надійшов дзвінок з номеру телефону НОМЕР_3 від раніше йому невідомої особи ОСОБА_7 , яка у розмові виявила бажання придбати у ОСОБА_5 деревину об`ємом 13 м3, на суму 10400 гривень для свого батька ОСОБА_8 . У телефонній розмові з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , діючи по раніше встановленому ним плану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, запропонував останній в рахунок оплати за деревину, перерахувати всю суму грошових коштів за купівлю деревини у сумі 10400 гривень на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , який не був обізнаний про протиправний намір ОСОБА_5 .

Будучи введеною в оману та впевненою у виконанні ОСОБА_5 на себе зобов`язань щодо продажу та доставки деревини, взятих обговоривши отриману інформацію про купівлю деревини зі своїм батьком - ОСОБА_8 , для якого та за гроші якого здійснювалася купівля деревини, ОСОБА_7 , погодилась на пропозицію ОСОБА_5 та того ж дня в період часу з 13:00 години по 13:11 годину, через термінал самообслуговування, розташований по проспекту Комсомольському буд. 24 в м. Курахове Донецької області, перерахувала двома платежами на рахунок банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , в якості повної оплати за купівлю деревини, грошові кошти у сумі 10400 гривень, що належали її батькові ОСОБА_8 .

13 січня 2022 року в період часу з 13.00 годин по 13.11 годин грошові кошти ОСОБА_8 , відправлені ОСОБА_7 , надійшли на рахунок банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 оформленої на ім`я ОСОБА_6 , яка була у розпорядженні ОСОБА_5 . Не доставивши деревину та не маючи наміру її доставляти, ОСОБА_5 зняв грошові кошти з вищевказаної картки, тим самим заволодів ними шляхом обману.

Вказані грошові кошти ОСОБА_5 витратив на власні потреби, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 10400 гривень.

На цих підставах органом досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 , пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке кваліфікується як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 , є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_5 , та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив нетяжкий злочин.

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, думку сторони обвинувачення, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що вироком від 16.02.2023 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та йому призначене покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на один рік;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком, з покаранням, призначеним вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік три місяці.

З вироку від 16.02.2023 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області вбачається, що ОСОБА_5 28.09.2021 р. вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, а 02.11.2021 р. вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Разом з тим кримінальне правопорушення в межах цього (що розглядається) кримінального провадження ОСОБА_5 вчинив 13.01.2023 р., тобто до постановлення вироку від 16.02.2023 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи зазначене на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, до покарання за цим вироком слід частково приєднати покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 р. у справі № 183/4179/22.

При цьому в строк відбування покарання за цим вироком слід зарахувати відбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 р.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 р., остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня ухвалення вироку суду, тобто з 28 серпня 2023 року.

Зарахувати в строк відбування покарання, призначеного за цим вироком, відбуте в період з 01 травня 2023 р. по 27 (включно) серпня 2023 р. ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 р.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1