Справа № 632/1295/23
провадження № 1-кс/632/170/23

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2023 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 від 13.08.2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя згідно реєстрації АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, який має базову середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та батьків похилого віку не має, офіційно не працевлаштований, раніше судимого, проте в силу ст. 89 КК України такого, що судимості не має, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, строком на 60 днів у Держаній установі «Харківський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави,-

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2023 року слідчий СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотаннями, погодженими з прокурором, який призначений у даному кримінальному провадженні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000310 від 13.08.2023 року. Відомості по даному факту внесені за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 10.08.2023 року близько 2100 точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_5 прийшов у гості до своєї знайомої ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , де також знаходився у гостях ОСОБА_7 , які вживали спиртні напої. Зайшовши до вищевказаної квартири, ОСОБА_5 побачив ОСОБА_6 із ОСОБА_7 вдвох в спальній кімнаті. Після цього, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виникла сварка, яка переросла у бійку, внаслідок якої у ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 , з мотивів особистої неприязні, раптово виник умисел, направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 з мотивів особистої неприязні, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, керуючись мотивом особистої неприязні, ОСОБА_5 зайшовши до приміщення кухні вищевказаної квартири, схопив рукою кухонний ніж з поверхні столу та, повернувшись до спальної кімнати, наніс один удар ОСОБА_7 в ліву ногу по задній поверхні. В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани лівої ноги, що спричинило гостру крововтрату, яка за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що, в даному випадку, спричинило смерть останнього.

Внаслідок заподіяного вищевказаного тілесного ушкодження, яке знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку зі злочинними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_7 помер.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

13.08.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

Відтак, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років і його вина підтверджується певними зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали викладене слідчим у клопотанні та додали, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Є низка певних ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: по-перше, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, розуміючи тяжкість вчиненого; по-друге, він може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, як фізично, так і психологічно, адже всіх їх добре знає, а вони ще не допитані судом при розгляді справи суті. Окремо наголосили на тому, що вчинення вищевказаного злочину відбулося під час воєнного стану, злочин має насильницький характер та не взяття підозрюваного під варту може спричинити ще більшу шкоду суспільству. Враховуючи вказані обставини, вважають, що немає доцільності визначати заставу.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні, не заперечуючи обставин події, заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, та просив застосувати більш м`який альтернативний запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, оскільки в нього на утриманні є похилого віку мати, яка потребує догляду, непогашених судимостей він не має

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, дослідивши клопотання та додані письмові докази, слідчий суддя доходить подальшого висновку.

Про скоєння ОСОБА_5 , кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, 13.08.2023 року слідчим СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 складено повідомлення про підозру, яке відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та вручено ОСОБА_5 .

Допитаний у той же день підозрюваний, щодо обставин вчинення зазначеного злочину, вину визнав, щиро кається.

Наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_5 кримінального правопорушення злочину, підтверджується наступними зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця події, проведеним на місці скоєння правопорушення, яким вилучено речові докази, та протоколом огляду, яким вилучено одяг підозрюваного в приміщенні ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, що необхідні для призначення різнопланових експертиз; протоколами допиту шістьох свідків з місця скоєння правопорушення, які знають його обставини; довідкою лікаря КНП «Первомайська ЦРЛ»; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 13.08.2023 слідчим СВВП №1 Лозівського РВПГУНП в Харківській області ОСОБА_3 за №0000310, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, згідно п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»§58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій. Підозрюваний не одружений, не працює, на утримані неповнолітніх дітей чи батьків похилого віку не має, тобто це говорить про відсутність усталених соціальних та сімейних зв`язків у ОСОБА_5 . Крім того, суд не виключає ризик незаконного впливу на свідків, які ще не дали свої показання під присягою в суді під час розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Вирішуючи клопотання слідчим суддею встановлено, що строк тривання досудового розслідування не перевищує 60 днів, тому, відповідно до вимог ст.ст. 115, 219, 295 КПК України, слідчий суддя може розглянути клопотання про застосування запобіжного заходу.

Суд також констатує , що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до від 7 до 10 років. Окрім цього, суд враховує вік обвинуваченого та стан його здоров`я, відсутність міцності соціальних зв`язків та позитивної характеристики.

Відтак, суд приходить до висновку, що вказані ризики, на цей час є реальними, враховуючи зміст пред`явленої підозри, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_5 підозрюється.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін може переховуватися від суду.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України. Суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним (обвинуваченим) кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Вказані обставини судом враховані при розгляді клопотання.

А відтак розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, продовжують існувати. Застосування домашнього арешту не є доцільним, як і особисте зобов`язання. На думку суду, неможливо і застосувати заставу, адже вчинення вищевказаного злочину відбулося під час воєнного стану, злочин має насильницький характер та не взяття підозрюваного під варту може спричинити ще більшу шкоду суспільству

Суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду спростовують доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За таких обставин клопотання підозрюваного про обрання альтернативного, більш м`якого виду запобіжного заходу, суд залишає без задоволення.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178, п.п.1,2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним тяжкого злочину, наявності ризиків, репутації останнього, розмір застави не визначає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою в межах строку досудового розслідування в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали складає 60 днів і обчислюється з дня її проголошення - з 14 серпня 2023 року по 12 жовтня 2023 року, включно.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 16.08.2023 року .

Суддя:ОСОБА_1