УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000255, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч.3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000255, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч.3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві під процесуальним керівництвом прокурорів Шевченківської окружної прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000255, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч.3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 16.07.2021 року по 05.08.2021 року, невстановлені особи за попередньою змовою групою осіб, залучивши ОСОБА_4 та інших осіб, перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи підроблені правовстановлюючі документи, шляхом обману здійснили відчуження об`єктів нерухомого майна, правом власності на які незаконно заволоділи, зокрема: земельної ділянки, площею 0,0605 га, розташованої в СТ «Лілея Міжозерна» в Дарницькому районі за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :90:505:0075 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від 16.07.2021 року, зареєстрованого в реєстрі 212, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ); земельної ділянки, площею 0,0592 га, розташованої в СТ «Метробудівець-2» в Дарницькому районі за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :90:089:0015 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 від 05.08.2021 року, зареєстрованого в реєстрі 250, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 (реєстраційний номер 000);

Із урахуванням того, що на даний час є підстави вважати, що невстановлені досудовим розслідуванням особи, використовуючи підроблені правовстановлюючі документи заволоділи правом власності на вказані об`єкти нерухомості, що є об`єктом кримінально протиправних дій, а відтак має суттєве значення у кримінальному провадженні, постановою слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 22.05.2023 року вказані земельні ділянки визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, однак в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, зазначив, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання з метою забезпечення арешту майна, в силу ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе здійснити без повідомлення власника майна.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Зі змісту клопотання прокурора та долучених до нього матеріалів вбачається, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві під процесуальним керівництвом прокурорів Шевченківської окружної прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000255, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч.3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Постановою слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 22.05.2023 року, земельну ділянку, площею 0,0605 га, розташовану в СТ «Лілея Міжозерна» в Дарницькому районі за адресою: м. Київ, вул. 60-а Садова, ділянка 75, кадастровий номер :90:505:0075 та земельну ділянку, площею 0,0592 га, розташовану в СТ «Метробудівець-2» в Дарницькому районі за адресою: м. Київ, вул. Садова 57, ділянка 68, кадастровий номер :90:089:0015, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також того, що майно, зазначене у клопотанні прокурора - цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу у даному кримінальному провадженні, є всі правові підстави для накладання арешту на майно, зазначене в клопотанні прокурора, з метою забезпечення збереження як речових доказів.

Підстав сумніватись в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

При цьому, слідчий суддя не знаходить у висновках прокурора при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,0605 га, розташовану в СТ «Лілея Міжозерна» в Дарницькому районі за адресою: м. Київ, вул. 60-а Садова, ділянка 75, кадастровий номер :90:505:0075 (реєстраційний номер 000), та земельну ділянку, площею 0,0592 га, розташовану в СТ «Метробудівець-2» в Дарницькому районі за адресою: м. Київ, вул. Садова 57, ділянка 68, кадастровий номер :90:089:0015 (реєстраційний номер 000).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя