ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/567/23

Провадження № 1-кп/210/269/23

"13" вересня 2023 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 18 грудня 2022 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001670 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Браталів Любарського району Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, працевлаштований у ТОВ «Злата Меблі» на посаді енергетика, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин за наступних обставин.

Так, 17 грудня 2022 року, у темний час доби, приблизно о 17 годин 10 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 3110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по мокрому асфальтному покриттю проїзної частини дороги вулиці Героїв АТО з боку проспекту Миру в напрямку проспекту Металургів в Металургійному районі, міста Кривого Рогу. По напрямку руху вищевказаного автомобіля був розташований не регульований пішохідний перехід, який був позначений дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України.

У цей же час, попереду автомобіля «ГАЗ 3110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проїзну частину дороги вулиці Героїв АТО поблизу перехрестя дороги з вулицею Хабаровська на нерегульований пішохідний перехід, що позначений дорожнім знаком 5.38.1, 5.38.2 та дорожньою розміткою 1.14.1. ПДР України, вийшов пішохід ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи відповідно до вимог п.п. 4.16 а) Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- 4.16 а) «Пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора» почав перетинати проїзну частину вказаної дороги, зліво направо відносно напрямку руху автомобіля «ГАЗ 3110» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В ході подальшого руху автомобіля «ГАЗ 3110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який діючи з кримінальною протиправною недбалістю, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість, та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

- 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

- 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

В наслідок порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ГАЗ 3110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який отримав тілесні ушкодження, у вигляді: закритої черепно мозкової травми забій м`яких тканин голови, перелом правої виличної дуги, перелом правої тім`яної кістки з поширенням на праве велике крило основної кістки, забій головного мозку, субдуральні гематоми праворуч та ліворуч, синці верхніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 122 від 26.01.2023 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, П.2.1.3. «б,в» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995. №6.

Між порушенням ОСОБА_4 , правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. п. 2.3 б) 18.1 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , є прямий причинний зв`язок.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся та пояснив суду, що після скоєння ДТП зупинився, викликав поліцію та швидку допомогу. Добровільно відшкодував потерпілому 15000,00 гривень на лікування. Шкодує про те, що через неуважність сталося ДТП. Просив не позбавляти його права керування транспортним засобом.

ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання дає добровільно, заяв по застосування заборонених методів зі сторони обвинувачення не надходило.

Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, дане клопотання підтримали.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора, також зазначив, що раніше поданий цивільний позов просить залишити без розгляду. Щодо покарання підтримав думку прокурора.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 підтримав думку потерпілого.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів, які стосуються речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.

Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 2 статті 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Згідно з частиною 5 статті 12 КК України вчинений ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як вказує законодавець у ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, працевлаштований, раніше не судимий, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, місце дорожньо-транспортної пригоди не залишив, матеріальну шкоду потерпілому відшкодував, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебував і не перебуває, за місцем проживання характеризувався позитивно, за місцем роботи характеризується позитивно, вину визнав.

Згідно досудової доповіді від 14.03.2023 року, складеної відносно ОСОБА_4 орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства (т. 2, а.с. 50-51).

Відповідно до витягу з оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення з використанням підсистеми «Касандра» від 14.03.2023 року рівень вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 розцінюється як НИЗЬКИЙ (т. 2, а.с. 51).

Згідно висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3951, 17 грудня 2022 року о 21-00 годин ОСОБА_4 не перебував у стані сп`яніння (Т. 1 а.с.100).

Враховуючи викладені дані про особу винного, усі обставини справи, суд приходить до висновку, призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, при цьому враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, що спричинило тяжкі тілесні ушкодженняпотерпілому, матеріальну шкоду потерпілому частково відшкодовував, що свідчить про наявність у нього щирого каяття, після скоєння ДТП зупинився, викликав поліцію та швидку допомогу, за вказаних обставин, суд, вважає необхідним призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст.286 Українибез реального відбуття призначеного йому покарання згідно положень ст. 75 КК України, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України також не вбачається.

Розглядаючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого ОСОБА_4 права керування транспортними засобами та враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 зі змінами «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд бере до уваги, що обвинувачений активно сприяв в розкритті злочину,внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, дорожньо-транспортна пригода сталася у темний час доби, обвинувачений грубо порушив правила дорожнього руху і вчинив наїзд на потерпілого на пішохідному переході. Крім того, суду не надано переконливих доказів, що ОСОБА_4 використовує транспортний засіб для отримання доходу, тому суд приходить до висновку про необхідність застосування до винного додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що призначення такого покарання є справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання скоєння ним правопорушень у сфері безпеки руху в майбутньому.

Цивільний позов ОСОБА_6 , за клопотанням потерпілого суд залишає без розгляду.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової інженерно-транспортної експертизи № сЕ-19/112-23/492-ІТ від 16.01.2023 року у розмірі 755,12 грн., відповідно до статті 124 КПК слід стягнути з обвинуваченого.

У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування даного кримінального провадження запобіжний захід не обирався, суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Долю речових доказів суд визначає з урахуванням ст. 100 КПК України.

Захід забезпечення кримінального провадження - арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 19 грудня 2022 року, на автомобіль «ГАЗ 3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2000 року випуску, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.07.2014 року, видане Центр ДАІ, належить ОСОБА_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони власнику, іншим уповноваженим власником особам відчуження, розпорядження та користування майном - скасувати.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.12, ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного призначеного покарання у вигляді позбавлення воліз випробуванням, строком тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без розгляду.

Захід забезпечення кримінального провадження, застосований ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 19 грудня 2022 року (справа № 216/5920/22, пр. 1-кс/216/2213/22), якою накладено арешт на автомобіль «ГАЗ 3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2000 року випуску, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.07.2014 року, видане Центр ДАІ, належить ОСОБА_9 , шляхом заборони власнику, іншим уповноваженим власником особам відчуження, розпорядження та користування майном - скасувати.

Речові докази: автомобіль «ГАЗ 3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів при територіальному відділенні КРУП ГУНП - після набрання вироком законної сили повернути власнику дозволивши відчужувати, розпоряджуватись та користуватись майном на власний розсуд.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України:

- 755,12 гривень (сімсот п`ятдесят п`ять гривень дванадцять копійок) за проведену судову інженерно-транспортну експертизу № СЕ-19/112-23/492-ІТ від 16.01.2023 року.

Матеріали кримінального провадження № 0001670 від 18.12.2022 року, залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі за № 210/567/23, провадження № 1-КП/210/269/23.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1