ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2023 Справа №607/5083/23
провадження № 1-кп/607/1286/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000267 від 20.10.2022, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тернопіль, громадянин України, адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не одружений, студент 3-го курсу Західноукраїнського національного університету, працює адміністратором в ГК «Юхнович», раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

19.10.2022 о 19 год. 45 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «MAZDA 3», р.н. НОМЕР_1 , зі швидкістю 48 км/год., рухався проїзною частиною дороги по вулиці Київська м. Тернопіль, зі сторони вулиці Тарнавського у бік вулиці 15 квітня.

Під час руху ОСОБА_3 не був достатньо уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5 та 2.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями (далі - ПДР), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян.

Під час подальшого руху із зазначеною швидкістю водій ОСОБА_3 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку №8 та позначений дорожніми знаками 5.38.1/5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра») ПДР, по якому, зліва направо відносно напрямку його руху у спокійному темпі переходила проїзну частину пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог п. 18.1 ПДР, не зменшив швидкість свого руху та в подальшому не зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, хоча мав для цього технічну можливість, а продовжив рух.

Внаслідок порушення вказаних пунктів ПДР водій ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та, виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, допустив на ньому наїзд на пішохода ОСОБА_8 передньою правою частиною керованого автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_8 спричинено відкриту черепно-мозкову травму з переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами у речовину і під оболонки головного мозку, від чого настала її смерть на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 18.1 ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Надав суду показання про те, що 19.10.2022 року в вечірню пору доби він їхав з дівчиною в бік перехрестя вулиць 15 квітня та Київської у м. Тернополі. В той вечір була погана погода та погане освітлення вулиці. Наближаючись до пішохідного переходу, побачив тінь, через що почав гальмувати, однак відбувся удар правою частиною (стійкою) його автомобіля з потерпілою ОСОБА_8 . Після даного удару одразу зупинився та підбіг до останньої, щоб поміряти пульс. Переконавшись, що пульс ще є, викликав одразу швидку допомогу та працівників поліції.

У вчиненому щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим та просив суд не позбавляти його права керування, так як він працює та використовує транспортний засіб.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що не має претензій до ОСОБА_3 , а також просив застосувати до обвинуваченого мінімальне покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; конкретні обставини кримінального провадження, зокрема позицію потерпілого ОСОБА_5 , висловлену у його показаннях суду, письмових заявах від 19.04.2023, 27.04.2023 та судових дебатах, згідно яких він отримав від обвинуваченого часткове відшкодування моральної шкоди, матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілий має намір стягнути з страхової компанії, в якій застрахований транспортний засіб винуватця у позасудовому порядку, та просить суд обрати обвинуваченому мінімальне покарання та таке, що не пов`язане з позбавленням волі; особу винного, який працює; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, добровільне відшкодування частково завданого збитку; відсутність обставин, які б обтяжували покарання, та вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті обвинувачення.

При цьому, враховуючи те, що злочин вчинено з необережною формою вини; інші відомості про особу винного: те, що він молодого віку; злочин вчинив вперше; є студентом денної форми навчання; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проживання, навчання та роботи характеризується виключно позитивно, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.

Крім цього, суд вважає, що обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема характер порушення ПДР та його наслідок у вигляді смерті потерпілої, свідчать про те, що для досягнення мети призначення ОСОБА_3 покарання, яка передбачена ч. 2 ст. 50 КК України, - його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами; йому слід призначити також додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, можливість призначення якого передбачена санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

І цей висновок не спроможні спростувати доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_3 використовує в своїй роботі адміністратора транспортний засіб, тому йому необхідне право керування ним. Обставини, за яких позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, призведе до вкрай негативних наслідків для нього чи інших осіб, судом не встановлені.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_3 слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 цієї статті.

Процесуальні витрати за проведення експертиз в кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Арешт майна слід скасувати, як того вимагає ч. 4 ст. 174 КПК України.

Питання щодо речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Щодо автомобіля «MAZDA 3», р.н. НОМЕР_1 , то суд відмічає, що питання з приводу нього вже вирішено при частковому скасуванні арешту майна та його повернуто власнику (ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.03.2023 у справі № 607/3265/23, доручення № 4019/9/4-2023 від 02.03.2023 слідчого начальнику ЦЗ ГУНП в Тернопільській області про повернення безоплатно вказаного автомобіля власнику ОСОБА_3 ).

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_3 в період дії іспитового строку покласти на уповноважений орган пробації за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у загальній сумі 10 649 (десять тисяч шістсот сорок дев`ять) грн. 24 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.10.2022 (справа №607/14748/23) на автомобіль «MAZDA 3», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 - скасувати повністю.

Речовий доказ: оптичний диск DVD-R із відеозаписом « ОСОБА_9 », - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддяОСОБА_1