Справа № 357/4985/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у порядку спрощеного провадження, у відкритому судовому засіданні, без виклику учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000656, яке внесене до ЄРДР 01 квітня 2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сарни, Уманського району, Черкаської області, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Досудовим розслідуванням встановлено таке.

01 квітня 2023 року близько 11 години 42 хвилини ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по 94 км. автодороги Київ-Одеса в сторону м. Києва, де був зупинений екіпажем поліції «СП-Таращанський» БПШ в м. Біла Церква УТШ у Київській області ДПП.

У подальшому, на вимогу поліцейських вказаного екіпажу пред`явити для перевірки документи, а саме посвідчення водія, ОСОБА_6 , маючи протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу, надав завідомо підроблений документ, а саме - посвідчення водія на власне ім`я серії НОМЕР_2 від 09 листопада 2022 року, бланк якого не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, яке він придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи за грошові кошти у сумі 2000 гривень, таким чином використавши завідомо підроблений документ.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 349 КПК України, допит обвинуваченого не здійснювався.

Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає: щире каяття.

Обставини передбачені ч. 1 ст. 67 КК України, прокурором не заявлялися.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отож, якщо у обвинувальному акті прокурором не заявлені обставини, які обтяжують покарання, суд позбавлений можливості їх установлювати на власний розсуд, оскільки це погіршує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Отже, зважаючи на ступінь тяжкості та обставини вчинення кримінального правопорушення, установлені дані про особу ОСОБА_3 , який раніше не судимий (а.с. 57), у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває (а.с. 59), перебуває на військовому обліку (а.с. 63), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 65), враховуючи обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення ОСОБА_3 , а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, можливе шляхом призначення покарання у виді штрафу, у межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України, у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 5 Перехідних положень ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Таким чином, розмір штрафу, який має сплатити ОСОБА_3 становить 50 х 17 = 850 гривень.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000656, висновок експерта від 06 квітня 2023 року № СЕ-19/111-23/17668-ДД, витрати на проведення експертизи становлять 1 510,24 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно із постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 08 лютого 2023 року, бланк посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого 08 червня 2022 року, визнано речовим доказом.

Відповідно до постанови про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 12 квітня 2023 року, бланк посвідчення водія, серії та номеру ВКХ НОМЕР_4 , виданий 09 листопада 2022 року ТСЦ 0541, на ім`я ОСОБА_3 , визнано речовими доказами.

Згідно із п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, їх необхідно залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1 510,24 грн.

Речові докази, а саме: бланк посвідчення водія, серії та номеру ВКХ НОМЕР_4 , виданий 09 листопада 2022 року ТСЦ 0541, на ім`я ОСОБА_3 , - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених частиною першою статті 394 цього Кодексу

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області