Справа № 308/9475/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12.09.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4

та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисниці, адвокатки ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/643/22, за апеляційною скаргою захисниці обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокатки ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2022 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корнів Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зараховано строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під час кримінального провадження та судового розгляду в державній установі «Закарпатська установа виконання покарання №9» із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі у період з 27.05.2022 з 05 години 00 хвилин.

Ухвалено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Ухвалено цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 590 000 грн 00 коп моральної шкоди. У задоволенні іншої частини цивільного позову - відмовлено.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 2 454 грн 14 коп (дві тисячі чотириста п`ятдесят чотири гривні чотирнадцять копійок) процесуальних витрат на користь держави за проведення експертиз.

Ухвалено речові докази: автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21051», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 - повернути ОСОБА_9 або його представнику за дорученням; спеціальний конверт білого кольору, горловина якого склеєна за допомогою клею «ПВА», з роз`ясненням, що в середині та скріплений підписами учасників та понятих, усередині якого знаходиться один цифровий носій компакт-диск «СD-R», марки «ALERUS», розміром «700МВ/80min», серійний номер якого знаходиться на зворотній частині в центрі диску по середині у вигляді ледь помічених цифр «1845», з наявними на ньому двома відео файлами «00018» та «00019», запису проведення слідчого експерименту від 15.07.2022 у с. Горонда Мукачівського району Закарпатської області - залишити зберігати при матеріалах справи.

Ухвалено арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області /справа №308/6399/22/ від 06.06.2022 - скасувати.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 , визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

26.05.2022, о 22 год 11 хв, військовослужбовць військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «ВАЗ», моделі «21051», реєстраційний номер НОМЕР_2 , разом з пасажирами, які знаходились на задньому сидінні, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , рухався автодорогою по вулиці Гагаріна с. Горонда Мукачівського району Закарпатської області у напрямку с. Баркасово Берегівського району Закарпатської області у темний час доби, без опадів та будь-яких інших атмосферних явищ, де дорога вкрита асфальтобетоном, крива в плані - незначне заокруглення дороги ліворуч по ходу його руху, має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, без дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Рухаючись таким чином по своїй правій смузі руху в напрямку с. Баркасово Берегівського району Закарпатської області та проїжджаючи по вул. Гагаріна в с. Горонда Мукачівського району Закарпатської області, водій ОСОБА_6 , діючи всупереч вимогам п. 1.3., п. 1.5., п.1.10. термін «безпечна швидкість», п.п. б), д) п.2.3., п.п. (а) п. 2.9., п. 12.1 «Правил дорожнього руху України», нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не дотримався безпечної швидкості, чим самим позбавив себе змоги безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у даних дорожніх умовах, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, продовжив рухатися далі, допустив виїзд автомобіля за межі дорожнього покриття у правий по ходу руху кювет, внаслідок чого автомобіль перекинувся. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ», моделі «21051», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , що перебував на задньому правому пасажирському місці, отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення, і знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Цими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме: порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі адвокатка ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , вид та розмір призначеного йому покарання, та вирок суду в частині вирішення цивільного позову про стягнення розміру моральної шкоди, вказує на незаконність та необґрунтованість вироку, просить його скасувати. Стверджує, що місцевий суд, при вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди, хоча формально і залучив до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», питання стягнення відшкодування шкоди, завданої водієм забезпеченого транспортного засобу, із страхової компанії в межах ліміту страхової відповідальності, встановленої полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №204371202, не вирішив, чим порушив норми матеріального права. Просить вирок у частині вирішення цивільного позову потерпілої по стягнення матеріальної шкоди скасувати та призначити в цій частині новий судовий розгляд цивільного позову у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисниці - адвокатки ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_8 , які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, вид та розмір призначеного йому покарання, а також рішення в частині запобіжного заходу, процесуальних витрат, речових доказів та моральної шкоди, - сторонами кримінального провадження не оспорюються, а тому апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряються і визнаються обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на вимогах законодавства та фактичних обставинах кримінального провадження.

Тому, вирок переглядається у межах доводів апеляційної скарги, тобто у частині вирішення цивільного позову, зокрема в частині вирішення питання про стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи в задоволенні цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, вищенаведених норм КПК України судом першої інстанції не дотримано.

Так, зі змісту журналу судового засідання убачається, що обвинувачений не заперечував щодо стягнення з нього на користь потерпілої майнової шкоди, що судом першої інстанції досліджувались докази, надані потерпілою у підтвердження розміру цивільного позову.

Разом із тим, зі змісту вироку убачається, що судом першої інстанції належним чином не вмотивовано висновок у частині відмови в задоволенні вимог цивільного позову щодо стягнення з обвинуваченого майнової шкоди.

При цьому, суд першої інстанції не виклав зміст показань потерпілої щодо розміру матеріальної шкоди.

Визнаються такими, що підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки, доводи апеляційної скарги, яку подала адвокатка ОСОБА_7 про те, що місцевий суд, при вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди, хоча формально і залучив до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», питання стягнення відшкодування шкоди, завданої водієм забезпеченого транспортного засобу, із страхової компанії в межах ліміту страхової відповідальності, встановленої полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №204371202, не вирішив, висновок суду у цій частині належним чином не вмотивував, чим порушив норми матеріального права.

Вищенаведене свідчить про те, що висновок суду першої інстанції у частині вирішення цивільного позову щодо матеріальної шкоди, є невмотивованим, а відтак і передчасним, оскільки судом першої інстанції при розгляді та вирішенні цивільного позову в цій частині допущена неповнота та поверховість, у зв`язку з чим вирок у частині відмови в задоволенні цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди, не може бути визнаний законним та обґрунтованим.

Тому доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість вироку у частині вирішення цивільного позову щодо матеріальної шкоди, знайшли своє підтвердження.

У зв`язку з наведеним, указані вище порушення вимог КПК України, які допустив суд першої інстанції під час вирішення цивільного позову щодо матеріальної шкоди у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , відповідно ст. ст. 412, 415 КПК України, колегія суддів вважає істотними, такими, що тягнуть скасування судового рішення у частині відмови в задоволенні цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди, із призначенням нового розгляду кримінального провадження в цій частині у суді першої інстанції в іншому складі.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що апелянтом та іншими учасниками кримінального провадження не заявлялось клопотань про обсяг доказів, що підлягають дослідженню апеляційним судом і підтверджують (спростовують) доводи апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, дати належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження доказам у їх сукупності, у тому числі й доводам, на які сторона захисту посилається в апеляційній скарзі, і у залежності від встановлених обставин - прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка ОСОБА_7 , задовольнити.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2022 року, у частині відмови в задоволенні цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди, - скасувати, призначивши новий розгляд цивільного позову в цій частині у суді першої інстанції в іншому складі.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: