Справа № 946/6284/23
Провадження № 1-кс/946/1942/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м. Ізмаїл Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого не офіційно, не одруженого, має співмешканку, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.04.2007 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, іспитовий строк 1 рік;

- 20.09.2007 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, іспитовий строк 1 рік та 6 місяців;

- 19.12.2007 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання у вигляді 1 року позбавлення волі за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду від 20.09.2007 та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

- 30.10.2014 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, іспитовий строк 1 рік;

- 20.02.2020 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

- 10.12.2021 звільнений з місця позбавлення волі у зв`язку із відбуттям призначеного покарання,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.02.2023 приблизно о 17 годині в період дії на всій території України воєнного стану, введеного з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26.03.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.04.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.05.2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 18.08.2022 № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23.08.2022 строком на 90 діб, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 21.11.2022 строком на 90 діб, Указом від 06.02.2023№ 58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 19.02.2023 строком на 90 діб, ОСОБА_4 , знаходячись по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, переконавшись у відсутності осіб, у власності чи під охороною яких перебуває майно, а також, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є непомітними для сторонніх осіб, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, проник через незачинену хвіртку паркану який огороджує подвір`я будинку за вищевказаною адресою. Далі опинившись на подвір`ї підійшов до незачинених вхідних дверей будинку та проник у приміщення будинку де в одній із кімнат виявив та таємно викрав мобільний телефон марки Xiaomi Note 2, S/N: НОМЕР_1 в корпусі темно-сірого кольору вартістю 1500 гривень та ноутбук-планшет марки HP модель Elite x2 1012 G2, об`ємом пам`яті 8/128GB, S/N: 5CG6835329T, у корпусі сірого кольору вартістю 6 486 гривень після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд,.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , заподіяв потерпілому ОСОБА_6 , майнову шкоду на загальну суму 7986 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене потворно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

У вчиненні злочину підозрюється (обвинувачується) ОСОБА_4 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ; протоколом видачі та огляду предмету; протоколом проведення слідчого експерименту; протоколом пред`явлення речей для впізнання; висновками експерта; іншими доказами в їх сукупності.

15.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, заочно.

У зв`язку з викладеним, кримінальне провадження 27.03.2023 зупинене, а підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук.

29.03.2023 ОСОБА_4 затримано на підставі рішення суду. Досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено та підозрюваному ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру за ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000210 від 14.02.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України та одночасно застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною йому цілодобово залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, строком до 17.05.2023.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні також зупинялося з 19.04.2023 по 09.05.2023 у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 .

Також досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинялося з 12.05.2023 по 31.07.2023 у зв`язку з розшуком обвинуваченого.

У зв`язку з невиконанням покладених на ОСОБА_4 обов`язків останньому 01.08.2023 ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою.

Строк дії запобіжного заходу становить 25 днів та закінчує свою дію 25.08.2023.

Прокурором Ізмаїльської окружною прокуратури ОСОБА_3 14.08.2023 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000210 від 15.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувальний акт з додатками надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду 15.08.2023.

Підготовче судове засідання у кримінальному провадженні призначено на 25.08.2023 на 10:00, тобто вже після закінчення строку дії запобіжного заходу.

Оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 01.08.2023, якою застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 25.08.2023, а підготовче судове засідання ще не призначено, виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні прокурор посилається на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, в обґрунтування обрання запобіжного заходу обвинуваченому покладається необхідність запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни показань потерпілим чи свідками, а тому вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав своє клопотання в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Зазначив, що ОСОБА_4 раніше порушував умови домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що слідчі дії з ним не проводилися. Він хворий і був у лікарнях. Домашній арешт він не порушував. Завжди був дома, крім одного разу, завжди з`являвся до органів, крім одного разу, бо був у туберкульозному диспансері. Дуже хворіє, отримує неналежне лікування туберкульозу у відкритій формі. Переховуватися від суду не буде.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, що ОСОБА_4 надане неналежне лікування, діагноз туберкульозу у нього підтверджений.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, суддя доходить наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене потворно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ; протоколом видачі та огляду предмету; протоколом проведення слідчого експерименту; протоколом пред`явлення речей для впізнання; висновками експерта; іншими доказами в їх сукупності.

15.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, заочно.

У зв`язку з викладеним, кримінальне провадження 27.03.2023 зупинене, а підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук.

29.03.2023 ОСОБА_4 затримано на підставі рішення суду.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено та підозрюваному ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру за ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000210 від 14.02.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України та одночасно застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною йому цілодобово залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, строком до 17.05.2023.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні також зупинялося з 19.04.2023 по 09.05.2023 у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 .

Також досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинялося з 12.05.2023 по 31.07.2023 у зв`язку з розшуком обвинуваченого.

У зв`язку з невиконанням покладених на ОСОБА_4 обов`язків останньому 01.08.2023 ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою.

Строк дії запобіжного заходу становить 25 днів та закінчує свою дію 25.08.2023.

Прокурором Ізмаїльської окружною прокуратури ОСОБА_3 14.08.2023 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000210 від 15.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувальний акт з додатками надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду 15.08.2023.

Підготовче судове засідання у кримінальному провадженні призначено на 25.08.2023 на 10:00, тобто вже після закінчення строку дії запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подавати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами ст. 199 КПК України.

Оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 01.08.2023, якою застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 25.08.2023, а підготовче судове засідання ще не призначено, виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнути відповідальності та покарання за вчинений злочин переховувався від органів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та був неодноразово оголошений у розшук.

Також, у кримінальному провадженні № 0001283 від 25.04.2016 за ч. 2 ст. 289 КК України підозрюваний ОСОБА_4 ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 23.02.2018 також оголошувався у розшук та судове провадження зупинялося.

Крім того, порушив вимоги застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином вказаний ризик є обґрунтованим та доведеним.

Також, існує ризик того, що ОСОБА_4 , може спробувати впливати на потерпілого та/або свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема шляхом прохань або погроз змушувати змінити показання з метою уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин, оскільки він неодноразово був судимий.

Крім того, ризик вчинення іншого кримінального провадження підтверджується тим, що ОСОБА_4 раніше був неодноразово судимий та вчинив інше кримінальне правопорушення через невеликий термін після звільнення з місць позбавлення волі.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактне. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-ІХ).

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Так, у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а тому хоча тяжкість обвинувачення і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

В ході судового засідання прокурор зазначив про наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 зазначив на необхідності запобігти спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни показань потерпілим чи свідками.

Ризики, на наявності яких наголошують прокурор на даний момент не зникли.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - за ознаками крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Суддя дійшов до висновку про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Так, підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнути відповідальності та покарання за вчинений злочин переховувався від органів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та був неодноразово оголошений у розшук. Також, у кримінальному провадженні № 0001283 від 25.04.2016 за ч. 2 ст. 289 КК України підозрюваний ОСОБА_4 ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 23.02.2018 також оголошувався у розшук та судове провадження зупинялося. Крім того, порушив вимоги застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Таким чином вказаний ризик є обґрунтованим та доведеним.

Також, існує ризик того, що ОСОБА_4 , може спробувати впливати на потерпілого та/або свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема шляхом прохань або погроз змушувати змінити показання з метою уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин, оскільки він неодноразово був судимий.

Крім того, ризик вчинення іншого кримінального провадження підтверджується тим, що ОСОБА_4 раніше був неодноразово судимий та вчинив інше кримінальне правопорушення через невеликий термін після звільнення з місць позбавлення волі.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний/обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави судді вважати, що підозрюваний/обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний/обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

З вказаного вище вбачається, що застосування до обвинувачений більш м`якого запобіжного заходу неможливе, так як може не запобігти ризикам вчинення нових злочинів, переховування від суду та впливу на потерпілого, свідків.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вирішуючи питання про продовження застосування до обвинувачений запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та тяжкості можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з огляду на підтвердження викладених вище ризиків, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, суддя приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачений, а тому вважає за можливе та необхідне продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суддя дійшов висновку про наявність чітких ознак того, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу, а тому строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому суд враховує, всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає триманню під вартою; відсутність міцних соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи; негативну репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимості у підозрюваного; ризик повторення протиправної поведінки.

Виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою, що не перевищує шістдесят днів.

Що стосується посилання підозрюваного на поганий стан здоров`я та необхідність стаціонарного лікування в спеціалізованих відділеннях закладів МОЗ, яке не може бути забезпечене обвинуваченому в умовах слідчого ізолятору, то суд виходить з наступного.

Згідно ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Пунктом «д» ст. 6 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 р. №2801-XII передбачено, що кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає, у тому числі, кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 р. №3352-XII, медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Гарантоване зазначеними нормами законодавства право осіб, узятих під варту, на охорону здоров`я та належну медичну допомогу реалізується, зокрема, в Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 р. за № 212/20525 (далі Порядок).

Згідно п. 2.7 вказаного Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що чинним законодавством гарантована та передбачена можливість надання особам, що перебувають під вартою, належної медичної допомоги та стаціонарного лікування в спеціалізованих закладах МОЗ з орієнтовного переліку, де керівництвом СІЗО забезпечується цілодобова охорона особи, узятої під варту.

Враховуючи зазначені обставини щодо необхідності надання підозрюваному медичної допомоги, слідчий суддя наполягає на необхідності неухильного дотримання вимог чинного законодавства в сфері охорони здоров`я та на необхідності забезпечення підозрюваному права на належну медичну допомогу, яку він потребує відповідно до призначень та рекомендацій лікарів, а також на необхідності в установленому законодавством порядку перевезення його до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку, де йому повинна бути забезпечена належна медична допомога, на що звернути увагу керівництва Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Керуючись ст. ст. 177,178,183,194,314,331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_4 - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 22 жовтня 2023 року.

Звернути увагу керівництва Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» на необхідність неухильно дотримуватися вимог чинного законодавства в сфері охорони здоров`я та терміново, без зволікань у встановленому чинним законодавством порядку забезпечити ОСОБА_4 право на належну медичну допомогу, яку він потребує відповідно до призначень та рекомендацій лікарів, а також забезпечити перевезення його в установленому законодавством порядку до відповідного закладу охорони здоров`я, де йому може бути забезпечена належна медична допомога, у разі необхідності.

Зобов`язати керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області здійснити належний контроль щодо негайного дотримання керівництвом Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» вимог чинного законодавства в сфері охорони здоров`я відносно ОСОБА_4 згідно наявних медичних показань.

Ухвала щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 припиняє свою дію до 22 жовтня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст ухвали проголошено 28.08.2023р. о 16:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1