Справа № 639/3024/22
Провадження № 1-кс/639/1371/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна, подане у кримінальному провадженні № 0000077 від 05.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000077 від 05.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,

Клопотання обґрунтоване наступним.

СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000077, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, за фактом колабораційної діяльності.

Досудове розслідування вказаного кримінального провадження проводиться за фактом можливого здійснення фінансової діяльності на території м. Харкова низки суб`єктів господарської діяльності, кінцевими бенефіціарними власниками їх є громадяни Російської Федерації і Республіки Білорусь та службові особи яких, вступивши у попередню змову з невстановленими в ході досудового розслідування особами, забезпечують на території України провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором.

Постановою керівника Харківської обласної прокуратури про доручення здійснення досудового розслідування від 09.09.2022, здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження №0000077 від 05.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.111-1 КК України, доручено слідчим СВ ВП №1 ХРУП №3 в Харківській області.

05.09.2022 до Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова надійшло повідомлення про злочин від начальника УСБУ в Харківській області. В повідомленні зазначено, що управлінням СБУ в Харківській області в ході проведення фільтраційних заходів встановлено факти можливої передачі матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора та провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, зокрема колабораційної діяльності підприємствами Новобаварського району м. Харкова, що полягає у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором російською федерацією.

Зокрема встановлено, що ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332, яке зареєстроване за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка, будинок 1, статутний капітал якого складає 300 гривень, серед засновників і власників є: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем російської федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина рф НОМЕР_1 , виданий 06.04.2005 мвдрф по Білгородській області, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , розмір частки який належить йому становить 60%, статутний внесок 96 грн., який є керівником, підписантом і директором підприємства.

Процесуальним керівником було надано доручення оперативному підрозділу УСБУ в Харківській області.

На виконання доручення прокурора, УСБУ в Харківській області встановило, що ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332, яке зареєстроване за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка, будинок 1, статутний капітал якого складає 300 гривень, яка після вторгнення військ Російської Федерації на територію України, продовжувала здійснювати свою діяльність та займається передачею матеріальних ресурсів на потреби органів влади, збройних чи воєнізованих формувань держави агресора та у взаємодії з ним (ч.4 ст. 111-1 КК України).

В ході аналізу отриманої інформації ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332, яке зареєстроване за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка, будинок 1, статутний капітал якого складає 300 гривень.

Серед засновників підприємства є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем російської федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина рф НОМЕР_1 , виданий 06.04.2005 мвд рф по Білгородській області, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , розмір частки який належить йому становить 60%, статутний внесок 96 грн., який є керівником, підписантом і директором підприємства.

Враховуючи те, що власником ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332 є фізична особа яка зареєстрована в країні, яка вчиняє збройну агресію проти України, існує значний ризик прийняття рішень керівництвом ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332 щодо подальшого забезпечення на території України провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором.

Крім того, відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві власності ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332 належать нежитлова будівля літ. «Щ-1» загальною площею 1088.5 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка б. 1 та нежитлові приміщення №1а, 1-8 в літ. «Ж-1» загальною площею 966 кв.м., ціна останнього нерухомого майна встановлена у договорі 2 221 800, 00, які також знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка б. 1. В зазначених приміщеннях зареєстроване та фактично здійснює свою діяльність ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332.

Також є підстави вважати, що вищезазначена нежитлова будівля літ. «Щ-1» загальною площею 1088.5 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка б. 1 та нежитлові приміщення №1а, 1-8 в літ. «Ж-1» загальною площею 966 кв.м., ціна останнього нерухомого майна встановлена у договорі 2 221 800, 00, які також знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка б. 1, в яких зареєстроване та фактично здійснює свою діяльність ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332, можуть бути передані в якості матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, та/або збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора, також використовуватись для провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.

У зв`язку з цим з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації та для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та використання в подальшому в протиправній діяльності виникла необхідність в накладенні арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених КПК України, ч. 4 ст. 170 КПК України.

Так, згідно положень ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

08.08.2023 року постановою прокурора окружної прокуратури визнано речовими доказами у кримінальному провадженні корпоративні права ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332, яке зареєстроване за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка, будинок 1, в розмірі частки 60%, статутний внесок 96 грн. які належать одному з засновників, який є також співвласником, керівником, підписантом і директором підприємства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем російської федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина рф НОМЕР_1 , виданий 06.04.2005 мвд рф по Білгородській області, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , також нерухоме майно, яке на праві власності належить ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332, а саме нежитлова будівля літ. «Щ-1» загальною площею 1088.5 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка б. 1 та нежитлові приміщення №1а, 1-8 в літ. «Ж-1» загальною площею 966 кв.м., ціна останнього нерухомого майна встановлена у договорі 2 221 800, 00, які також знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . В зазначених приміщеннях зареєстроване та фактично здійснює свою діяльність ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 111-1 КК України, передбачено покарання у вигляді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.

З урахуванням викладеного, зважаючи на можливе вчинення дій службовими особами вищевказаного суб`єкта господарської діяльності на шкоду України, необхідно заборонити здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332.

Таким чином, з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації та запобігання можливості відчуження майна і попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт на корпоративні права, які належать одному з засновників,одному з засновників, який є також співвласником, керівником, підписантом і директором підприємства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем російської федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина рф НОМЕР_1 , виданий 06.04.2005 мвд рф по Білгородській області, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони розпоряджатися ними та вчиняти будь які дії з державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців, у тому числі державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, зазначених в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (та в установчих документах товариства одночасно), які пов`язані зі зміною розміру статутного капіталу, передбачені ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Також, враховуючи, що грошові кошти статутного капіталу відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме об`єкти набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, є необхідність у накладенні на них арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п.1 ч.2 ст. 170 КК України, шляхом заборони здійснювати його відчуження та розпорядження ними.

Крім того, ч. 1 та ч. 2 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 6 ст. 100 КПК України визначено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан; 4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.

Речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

При цьому ч. 7 ст. 100 КПК України визначено, що слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, а саме: для вирішення питання про знищення речового доказу, його передання для реалізації чи технологічної переробки або Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних злочинів та інших злочинів» передбачено, що Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

У п. 4 ч. 1 ст. 9 Закону зазначається, що на Національне агентство покладено функцію з проведенім оцінки, ведення обліку та управління активами, на які накладено арешту кримінальному провадженні.

За абзацом 4 ч. 1 ст. 1 Закону, управляючи активами Національне агентство забезпечує збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 19 Закону встановлено, що Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону, управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону, управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості. Управитель має право на плату (винагороду), а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням активами, що відраховуються безпосередньо з доходів від використання прийнятих в управління активів. Управитель не має права відчужувати активи, прийняті ним в управління.

Таким чином, враховуючи індивідуальні ознаки та властивості майна у даному кримінальному провадженні, воно не містить слідів кримінального правопорушення, а усі слідчі дії вже проведено, а також уявляє собою предмети, зберігання яких через громіздкість або з інших причин не можливе без зайвих труднощів, тому передача майна Національному агентству для реалізації не спричинить шкоди для кримінального провадження, не перешкоджатиме подальшому досудовому розслідуванню та розгляду справи в суді.

Не вжиття заходів щодо передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних злочинів та інших злочинів арештованого майна утруднить або зробить неможливим (втрата, погіршення фізичного стану майна, зменшення його економічної вартості), унеможливить досягнення завдань кримінального провадження.

Прокурор надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Слідчий суддя, оцінивши доводи заявленого клопотання, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000077, відомості щодо якого 05.09.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, за фактом колабораційної діяльності.

Вказані відомості внесено до ЄРДР за повідомленням УСБУ в Харківській області за № 70/1-5978 про те, що після вторгнення військ Російської Федерації на територію України ряд суб`єктів господарювання на території Новобаварського та Холодногірського районів м. Харкова продовжують здійснювати свою діяльність та займаються передачею матеріальних ресурсів на потреби органів влади, збройних воєнізованих формувань держави агресора та у взаємодії з ними.

Досудове розслідування вказаного кримінального провадження проводиться за фактом можливого здійснення фінансової діяльності на території м. Харкова низки суб`єктів господарської діяльності, кінцевими бенефіціарними власниками яких є громадяни Російської Федерації і Республіки Білорусь та службові особи яких, вступивши у попередню змову з невстановленими в ході досудового розслідування особами, забезпечують на території України провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 від 08.08.2023 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні корпоративні права ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332, яке зареєстроване за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка, будинок 1, в розмірі частки 60%, статутний внесок 96 грн. які належать одному з засновників, який є також співвласником, керівником, підписантом і директором підприємства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем російської федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина рф НОМЕР_1 , виданий 06.04.2005 мвд рф по Білгородській області, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , також нерухоме майно, яке на праві власності належить ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332, а саме нежитлова будівля літ. «Щ-1» загальною площею 1088.5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та нежитлові приміщення №1а, 1-8 в літ. «Ж-1» загальною площею 966 кв.м., ціна останнього нерухомого майна встановлена у договорі 2 221 800, 00, які також знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . В зазначених приміщеннях зареєстроване та фактично здійснює свою діяльність ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

За санкцією ч. 4 ст. 111-1 КК України передбачено покарання у виді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В поданому клопотанні прокурором доведено, що накладення арешту на вказане майно необхідно з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації та для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та його використання в подальшому в протиправній діяльності.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

З урахуванням викладеного, зважаючи на можливе вчинення дій службовими особами вищевказаного суб`єкта господарської діяльності на шкоду України, необхідно заборонити здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо ТОВ «ФІТО-ЛЕК», код ЄРДПОУ 21194014.

Таким чином, з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації та запобігання можливості відчуження майна і попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт на корпоративні права ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332, яке зареєстроване за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка, будинок 1, в розмірі частки 60%, статутний внесок 96 грн, які належать одному з засновників, який є також співвласником, керівником, підписантом і директором підприємства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є уродженцем російської федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина рф НОМЕР_1 , виданий 06.04.2005 мвд рф по Білгородській області шляхом заборони розпоряджатися ними та вчиняти будь-які дії з державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців, передбачені ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», окрім Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Також враховуючи, що грошові кошти статутного капіталу, відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме об`єкти набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, є необхідність у накладенні на них арешту, з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КК України, шляхом заборони здійснювати його відчуження та розпорядження ними.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Вимогами ч. 7 ст. 100 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних злочинів та інших злочинів» передбачено, що Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

У п. 4 ч. 1 ст. 9 Закону зазначається, що на Національне агентство покладено функцію з проведенім оцінки, ведення обліку та управління активами, на які накладено арешту кримінальному провадженні.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону, управляючи активами Національне агентство забезпечує збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості.

Абзацом 1 частини 1 статті 19 Закону встановлено, що Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються до АРМА не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону, управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону, управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості. Управитель має право на плату (винагороду), а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням активами, що відраховуються безпосередньо з доходів від використання прийнятих в управління активів. Управитель не має права відчужувати активи, прийняті ним в управління.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для передачі арештованого майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, що відповідає положенням ч. 6 ст. 100 КПК України та ст. ст. 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Не вжиття заходів щодо передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних злочинів та інших злочинів арештованого майна, може призвести до зменшення економічної вартості цих активів.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

Таким чином, клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000077 від 05.09.2022 є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 98, 131 132, 170 173, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000077 від 05.09.2022 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на корпоративні права ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332, яке зареєстроване за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка, будинок 1, в розмірі частки 60%, статутний внесок 96 грн, які належать одному з засновників, який є також співвласником, керівником, підписантом і директором підприємства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є уродженцем російської федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина рф НОМЕР_1 , виданий 06.04.2005 мвд рф по Білгородській області шляхом заборони розпоряджатися ними та вчиняти будь-які дії з державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців, передбачені ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», окрім Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, 60% частки в статутному капіталі ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332, яке зареєстроване за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка, будинок 1, що належать одному з засновників ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем російської федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина рф НОМЕР_1 , виданий 06.04.2005 мвд рф по Білгородській області, вартістю 96 грн., на які ухвалою слідчого судді накладено арешт, для здійснення управління в порядку, передбаченому Законом України Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних злочинів та інших злочинів».

Накласти арешт шляхом заборони розпоряджатися, відчужувати та вчиняти будь-які дії з реєстрації та перереєстрації, на нерухоме майно, яке відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві власності належить ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332, серед засновників, який є також співвласником, керівником, підписантом і директором підприємства, є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є уродженцем російської федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина рф НОМЕР_1 , виданий 06.04.2005 мвд рф по Білгородській області, а саме на нежитлову будівлю літ. «Щ-1» загальною площею 1088.5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та нежитлові приміщення №1а, 1-8 в літ. «Ж-1» загальною площею 966 кв.м., ціна останнього нерухомого майна встановлена у договорі 2 221 800, 00, які також знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . В зазначених приміщеннях зареєстроване та фактично здійснює свою діяльність ТОВ «АДК-ГРУПП І КО», код ЄРДПОУ 42897332.

Власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000077 від 05.09.2022.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1