11.04.2023 Справа № 756/1443/21
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/1443/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005476 від 31.10.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чорнобиль Київської області, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , такої, що має вищу освіту, розлученої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно непрацевлаштованої, судимої:

- вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2018 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн (справа №361/575/18);

- вироком Київського апеляційного суду від 12.09.2022 до покарання: - за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України - у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; - за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 79 КК України звільненої від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України (справа №754/14663/20);

- вироком Деснянського районного суду міста Києва від 26.09.2022, залишеним без зміни ухвалою Київського апеляційного суду від 24.01.2023: до покарання у виді позбавлення волі: - за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - на строк 1 рік 6 місяців; - за ч. 2 ст. 185 КК України - на строк 2 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Ухвалено рішення про самостійне виконання вироку Київського апеляційного суду від 12.09.2022 щодо ОСОБА_6 (справа №754/1083/21);

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурори ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачена ОСОБА_6 ,

захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

в с т а н о в и в:

30.10.2020 приблизно о 12:20 ОСОБА_6 перебувала в торгівельній залі супермаркету «СІЛЬПО» у місті Києві (просп. Оболонський, 21б), де у неї раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «СІЛЬПО - ФУД» (), вчиненого повторно, реалізуючи який, того ж дня у той же час ОСОБА_6 , перебуваючи у відділі з продуктовими товарами вищевказаного супермаркету, переконавшись у тому, що за її злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи таємно умисно з корисливих мотивів з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу взяла зі стелажів магазину наступний товар, що належить ТОВ «СІЛЬПО - ФУД» (), а саме: - ковбаса Московська СК АЛАН (арт. 35211), вагою 0,697 кг, вартістю 308,91 грн (без урахування ПДВ); - ковбаса Московська в/c с/к ГЛОБИНО (арт. 56404), вагою 0,972 кг, вартістю 399,69 грн (без урахування ПДВ); - цукерки жувальні ELVAN TOFFIX МІКС (арт. 767747), вагою 0,190 кг, вартістю 15,05 грн (без урахування ПДВ); - батончик BOUNTY з м`якоттю кокосу у молочному шоколаді (арт. 597935), у кількості 2 одиниці, вартістю 66,38 грн (без урахування ПДВ); - сир SPOMLEK РАДАМЕР 45% (арт. 47330), вагою 0,508 кг, вартістю 113,38 грн (без урахування ПДВ), а всього на загальну суму 903,40 грн (без урахування ПДВ), який поклала до сумки чорного кольору, яка була при ній того дня.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_6 вважала необхідними для таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, маючи при собі несплачений товар, пройшла лінію кас супермаркету «СІЛЬПО» та направилась на вихід з нього, однак свій злочинний умисел до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівниками охорони супермаркету.

Внаслідок вчинення злочину в разі доведення його до кінця ОСОБА_6 могла спричинити ТОВ «СІЛЬПО - ФУД» () матеріальну шкоду на загальну суму 903,40 грн (без урахування ПДВ).

Представник потерпілого ТОВ «СІЛЬПО - ФУД» ОСОБА_14 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, у судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження про можливість проведення судового розгляду, враховуючи відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні, а також те, що викрадений товар було передано представнику потерпілого на відповідальне зберігання, прийняв рішення про проведення судового розгляду за відсутності представника потерпілого.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, визнала повністю, щиро покаялась, беззаперечно підтвердила обставини кримінального провадження, зокрема те, що 30.10.2020 приблизно о 12:00 вона прийшла до супермаркету «СІЛЬПО» у м. Києві (просп. Оболонський, 21б), де, взявши кошик для покупців, проходила повз стелажі та брала з полиць товар, а саме: ковбасу, шоколадні батончики, цукерки, складаючи їх до кошика, після чого, переконавшись, що за нею ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, не маючи грошей на оплату товару, переклала вказаний товар з продуктового кошику до сумки, яка того дня була при ній, та, не розрахувавшись за вказаний товар, пройшла лінію кас і направилась до виходу з супермаркету, однак була зупинена охоронцем, на запитання останнього про наявність неоплаченого товару вона відразу повідомила, що такий є і добровільно видала такий товар.

При цьому, ОСОБА_6 , висловивши самозасудження свого вчинку та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнала повністю, щиро покаялася та просила суворо не карати.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням процесуальних рішень, що стосуються долі речових доказів, а також матеріалів, що характеризують особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 в межах висунутого обвинувачення, допитавши останню, дослідивши письмові матеріали, долучені прокурором до матеріалів кримінального провадження відповідно до встановленого порядку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за обставин, коли остання виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, доведена повністю та кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченій, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 зі змінами від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанова Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004) слід звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Із системного аналізу положень ст. 23 КПК України та ст. 65 КК України слідує, що питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.

Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості злочину, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, зокрема, її вік, те, що остання має вищу освіту, неодружена, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має постійне місце реєстрації та місце проживання на території України (м. Бровари Київської області), за місцем проживання формально посередньо характеризується, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про її осудність.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачена, висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, вину у вчиненні злочину визнала повністю та під час допиту в суді зазначила, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

Враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, а також мотиви, характер і спосіб вчинення злочину у сукупності зі ставленням обвинуваченої до вчиненого, причини, васлідок яких злочин не було доведено до кінця, зваживши на особу останньої, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції норми закону, що передбачає відповідальність за вчинене, з його реальним відбуванням, оскільки вважає, що саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При цьому, суд не вбачає правових підстав для призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення останньої можливе лише в умовах реального відбування покарання.

Водночас, визначаючи остаточне покарання ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Статтею 70 КК України визначено підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань в межах, визначених частиною 2 цієї статті. За цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.06.2021 у справі №443/806/19 (провадження № 51-5994 кмо 20) «попередній вирок» у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України є вирок або вироки, покарання за якими повністю невідбуте особою на час вчинення одного чи декількох нових кримінальних правопорушень. У випадку, якщо особа вчинила кримінальне правопорушення, яким їй призначається покарання у виді позбавлення волі, до постановлення двох вироків по інших справах, кожен із яких виконується самостійно, зокрема, по одному із яких призначено покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, а інший вирок виконується самостійно у зв`язку з призначенням покарання у виді позбавлення волі, але зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то при призначенні покарання вимоги ч. 4 ст. 70 КК України застосовуються тільки до вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 раніше судима:

- вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11.12.2020 до покарання у виді обмеження волі: - за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України - на строк 1 рік; - за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - на строк 1 рік 4 місяці. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 4 місяці. Відповідно до ст. 79 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Київський апеляційний суд вироком від 12.09.2022 скасував вирок місцевого суду від 11.12.2020 в частині призначеного покарання та ухвалив свій, яким ОСОБА_6 призначив покарання: - за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України - у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; - за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначив покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 79 КК України звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України (справа №754/14663/20);

- вироком Деснянського районного суду міста Києва від 26.09.2022, залишеним без зміни ухвалою Київського апеляційного суду від 24.01.2023, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Попередній вирок Київського апеляційного суду від 12.09.2022 щодо ОСОБА_6 , яким останню засуджено за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, на підставах ст. 79 цього Кодексу, - ухвалено виконувати самостійно (справа №754/1083/21).

У цьому кримінальному провадженні обвинувачена ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, до постановлення вищевказаних попередніх вироків від 12.09.2022 та 26.09.2022 відповідно, а тому остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_6 за цим вироком слід визначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, шляхом часткового складання призначених покарань по відношенню до вироку місцевого суду від 26.09.2022 (справа №754/1083/21), а після цього ухвалити рішення про самостійне виконання вироку апеляційного суду від 12.09.2022 щодо ОСОБА_6 (справа №754/14663/20).

Запобіжний захід у рамках цього кримінального провадження не обирався, інші заходи забезпечення - не застосовувались.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись положеннями статей 100, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та попереднім вироком Деснянського районного суду міста Києва від 26.09.2022 ОСОБА_6 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 2 (два) місяці.

На підставі ст. 72 КК України в строк покарання, визначеного остаточно за сукупністю злочинів, зарахувати покарання частково відбуте ОСОБА_6 за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 26.09.2022.

Вирок Київського апеляційного суду від 12.09.2022 щодо ОСОБА_6 , яким останню засуджено до покарання: - за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України - у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; - за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, на підставах ст. 79 КК України, - виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 за цим вироком рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- ковбаса Московська СК АЛАН (арт. 35211); - ковбаса Московська в/c с/к ГЛОБИНО (арт 56404); - цукерки жувальні ELVAN TOFFIX МІКС (арт. 767747); - батончик BOUNTY з м`якоттю кокосу в молочному шоколаді (арт. 597935) у кількості 2 шт; - сир SPOMLEK РАДАМЕР 45% (арт. 47330), які було передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ «СІЛЬПО - ФУД», - після набрання вироком законної сили залишити потерпілому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1