У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5997/23

№ 1-кс/183/2294/23

24 липня 2023 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_4 від 28.04.2023 про закриття кримінального провадження № 0000175 від 16.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 376 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_4 від 28.04.2023 про закриття кримінального провадження № 0000175 від 16.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 376 КК України, якою просить поновити йому строк на оскарження постанови слідчого та скасувати вказану постанову.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 вказує, що постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_4 від 28.04.2023 закрито кримінальне провадження № 0000175 від 16.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 376 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень.

Вважає, що ця постанова підлягає скасуванню з таких підстав.

В порушення ст. 2 КПК України зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що швидке, повне та неупереджене розслідування того, що вчинив кримінальне правопорушення, не проводилось, виходячи з того, що в постанові немає будь-яких відомостей про проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій, визначених главою 20 КПК України.

Зі змісту постанови також не вбачається, що слідчим досліджувались обставини кримінального провадження з метою викриття підозрюваного, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 9 КПК України.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом, не проводились, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідними оперативними підрозділами не доручалось, слідчий не звертався за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, що свідчить про те, що фактично ніякого досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні не проводилось.

Також, слідчий не закривав кримінальне провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, а тому в силу вимог ст. 91 КПК України був зобов`язаний встановити час, місце, спосіб та інші обставини події кримінального правопорушення, які вказані у повідомленнях скаржника - зверненнях, але ці складові події кримінальних правопорушень також не розслідувались та не встановлювались, так само як вид і розмір шкоди, завданої йому кримінальними правопорушеннями.

До того ж, слідчий свій обов`язок по доказуванню обставин, передбачених ст. 91 КПК України, не виконав, а збирати докази самостійно ОСОБА_3 не мав жодної можливості, тому що не був визнаний потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, чим були значно обмежені його права та законні інтереси під час досудового розслідування.

06.02.2023 засобами електронного зв`язку скаржник звернувся до слідчого з клопотанням про ознайомлення його з матеріалами досудового розслідування до його завершення. Листом слідчого № 13-02-3159/23 від 21.02.2023 у задоволенні клопотання було відмовлено у зв`язку з тим, що заявника не було визнано потерпілим.

Листом слідчого № 13-02-4876/23 від 13.03.2023 ОСОБА_3 повідомлено про те, що «в разі направлення Вами копій документів на поштову адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську (м. Дніпро, проспект Гагаріна, буд. 26) вони будуть долучені до матеріалів кримінального провадження та враховані під час досудового розслідування».

28.03.2023 на цей лист слідчому були направленні у паперовому вигляді документи на 25-ти аркушах. Відповідно до сайту відстеження відправлень АТ «Укрпошта» ці документи були отримані слідчим 04.04.2023, а вже 28.04.2023 він прийняв оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, не врахувавши названі документи під час досудового розслідування.

Також ОСОБА_3 зазначає, що за час перебування кримінального провадження у слідчого не було задоволено жодного його клопотання, що на його думку свідчить про те, що ніякого фактичного досудового розслідування за процесуальними нормами, визначеними КПК України, не проводилось, та жодного фактичного процесуального керівництва за цим досудовим розслідуванням не здійснювалось.

ОСОБА_3 зазначає, що копію постанови слідчого він отримав від свого помічника з м. Києва в електронному вигляді 11.05.2023. Від слідчого в електронному вигляді копію цієї постанови він не отримував, причому у слідчого були у розпорядженні відомості щодо його електронної пошти.

16.05.2023 через систему «Електронний суд» він звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим і просить поновити йому строк на оскарження постанови слідчого.

Скаржник також зазначає, що він є внутрішньо переміщеною особою з 2014 року. З моменту введення в Україні воєнного стану (з 24.02.2022) він перебував за адресою: АДРЕСА_1 , а після окупації всієї області був вимушений повернутися до міста Луганська, де й проживає зараз, що підтверджується довідкою від 17.08.2020 № 927- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. В тимчасово окупованих та заблокованих територіях на працюють будь-які українські засоби зв`язку, тому жителі цих територій використовують електронні засоби комунікацій через мережі Інтернет, що не суперечать законодавству України. Для листування через АТ «Укрпошта» він використовує поштову адресу свого сина, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а останній засобами електронного зв`язку пересилає йому поштову кореспонденцію, яка приходить йому в паперованому вигляді на його ім`я.

ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити, про що надав відповідну заяву, в якій одночасно просив розглянути скаргу у його відсутність.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд скарги у свою відсутність, що у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги. Одночасно просив суд у задоволенні скарги відмовити, оскільки рішення було прийнято відповідно до діючого законодавства, оскільки під час досудового розслідування не було отримано доказів, які би підтверджували заяву ОСОБА_3 .

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, зіставивши доводи скаржника з вимогами закону, дійшов такого висновку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, перебувало кримінальне провадження № 0000175 від 16.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 376 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР на вимогу ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.02.2022 за заявою ОСОБА_3 .

У цьому випадку заявник ОСОБА_3 оскаржує постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_4 від 28.04.2023 про закриття кримінального провадження № 0000175 від 16.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 376 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеною особою з 2014 року. З моменту введення в Україні воєнного стану (з 24.02.2022) і тимчасової окупації територій Луганської області ОСОБА_3 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , потім в АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою від 17.08.2020 № 927- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Тому, враховуючи значну віддаленість місця розташування органу досудового розслідування у м. Дніпрі і проживання заявника на тимчасово окупованій території України, з урахуванням складних умов воєнного стану, слідчий суддя доходить висновку, що строк на подачу скарги заявником пропущений з поважних причин, а тому цей строк підлягає поновленню.

Слідчий суддя зазначає, що завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу та щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що би така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак вказані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які би свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на цей час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р. (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Встановлено, що постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_4 від 28.04.2023 кримінальне провадження № 0000175 від 16.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 376 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя зазначає, що закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

Однак, оглядом матеріалів кримінального провадження № 0000175 від 16.09.2022 було встановлено, що слідчим не проведено усіх необхідних процесуальних дій для об`єктивного встановлення обставин за заявою ОСОБА_3 щодо зловживання владою або службовим становищем з боку окремих працівників правоохоронних органів або інших осіб, а також втручання в діяльність судових органів особами з використанням свого службового становища.

Старший слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_4 , приймаючи постанову про закриття кримінального провадження та формально навівши кримінально-правову характеристику кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 376 КК України, перелічивши зміст низки нормативно-правових актів, положень рішень ЄСПЛ, тим не менш, перелічені у заяві ОСОБА_3 обставини не з`ясував і не зазначив в постанові жодного, належним чином умотивованого, висновку по наведеним у заяві фактам, що свідчить про невідповідність постанови слідчого вимогам законності та обґрунтованості, а також, що слідчим не було всебічно, повно та об`єктивно досліджено всіх обставин кримінального провадження.

Відтак, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин, без допиту самого заявника та без проведення жодних слідчих дій.

Слідчий суддя вважає за доцільне, з урахуванням принципу диспозитивності (ст. 26 КПК України), не перебираючи на себе дискреційні повноваження слідчого, які передбачають самостійність слідчого у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України), звернути увагу на деякі обставини, що вказують на неповноту слідства, але які не є вичерпними і їх усунення не позначатиме зворотне.

Таким чином постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 28.04.2023 на переконання слідчого судді не відповідає вимогам закону, оскільки винесена без всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, отже є невмотивованою, а тому рішення слідчого про його закриття є передчасним та підлягає скасуванню, внаслідок чого скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на подання скарги на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_4 від 28.04.2023 про закриття кримінального провадження № 0000175 від 16.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 376 КК України.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_4 від 28.04.2023 про закриття кримінального провадження № 0000175 від 16.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 376 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_4 від 28.04.2023 про закриття кримінального провадження № 0000175 від 16.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 376 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1