Єдиний унікальний номер 623/2651/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді в режимі відеоконференції кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000240 від 19.05.2021, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця м. Ізюм Харківської

області, громадянина України, з повного загально-середньою

освітою, непрацюючого, розлученого, зареєстрований та мешкає за

адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого:

- 24.06.2021 року Київським районним судом м. Харкова за ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 205-1 КК України до 4 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах, організаціях усіх форма власності на строк 3 роки. Відповідно до ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 роки. Покарання не відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

22.02.2016 року, 21.08.2020 року, та 24.11.2020 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства 14.02.2016 року, 24.07.2020 року, та 12.11.2020 року відносно своєї матері - ОСОБА_5 , 1962 року народження, з якою він спільно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, незважаючи на це, ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти систематичне домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 за наступних обставин. Так, ОСОБА_3 , 03.04.2021 року, приблизно о 12.00 год., перебуваючи за місцем свого мешкання в. квартирі АДРЕСА_2 , діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , 1962 року народження, яке полягало у висловлюванні на її адресу словесних образ з використанням ненормативної лексики, що спричинило приниження гідності потерпілої та завдало їй психологічних страждань. Крім того, ОСОБА_3 , 13.04.2021 року, приблизно о 13.00 год., перебуваючи за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , 1962 року народження, яке полягало у висловлюванні на її адресу словесних образ з використанням ненормативної лексики, що спричинило приниження гідності потерпілої та завдало їй психологічних страждань. Так, ОСОБА_3 , 17.05.2021року, приблизно о 10.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , 1962 року народження, яке полягало у висловлюванні на її адресу словесних образ з використанням ненормативної лексики, що спричинило приниження гідності потерпілої та завдало їй психологічних страждань. Крім цього, ОСОБА_3 , 19.05.2021року, приблизно о 10.00 год., перебуваючи за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , 1962 р. н., яке полягало у висловлюванні на її адресу словесних образ з використанням ненормативної лексики, що спричинило приниження гідності потерпілої та завдало їй психологічних страждань.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Додав, що дійсно він перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де висловлювався на адресу своєї матері грубою нецензурною лайкою, чим здійснював психологічне насильство у сім`ї. У скоєному він щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що дійсно все відбувалося як зазначив обвинувачений ОСОБА_3 . На даний час сварки відсутні, та син їй допомагає. Стосовно покарання сину, то вона покладається на розсуд суду.

Допитавши обвинуваченого, потерпілу, суд вважає, що ОСОБА_3 винний у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої сторони.

Його дії кваліфікуються за ст. 126-1 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, вчинення злочину щодо особи з інвалідністю.

Обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, раніше судимий, не працює, розлучений, за місцем проживання характеризується незадовільно, вину визнав у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винної та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України у вигляді обмеження волі.

Враховуючи, що злочин, передбачений ст. 126-1 КК України ОСОБА_3 скоїв до постановлення вироку Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2021року, покарання останньому має бути призначене за правилами ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим за вироком Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2021року у вигляді 4 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах, організаціях усіх форма власності на строк 3 роки.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що злочин, який він вчинив, відноситься до нетяжких злочинів, тяжких наслідків не настало, враховуючи відношення останнього до того, що сталося, думку потерпілої, суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Також, відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених Кримінальним кодексом України, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Враховуючи, що ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, протиправні дії вчиняв протягом тривалого часу, вчиняв вказані дії в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до дестабілізації нормальної обстановки у родині, вчиняв насильство щодо своєї матері, що призвело до її психологічних страждань, погіршення якості життя та негативних переживань у потерпілої, суд дійшов висновку, що до обвинуваченого, як до особи, яка вчинила домашнє насильство необхідно застосувати обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження пробаційної програми.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання покарання, призначеного за новим вироком, покаранням за попереднім вироком Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2021 року, та призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у вигляді 4 (чотирьох) років обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах, організаціях усіх форма власності на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи, а саме направлення для проходження пробаційної програми на 1 (один) рік.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1 .