ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3020/23 Справа № 205/4344/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000747, відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року було звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження №0000747 за обвинуваченням ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 286 КК України закрито.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом, 20 березня 2023 року о 08.45 год., водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Elantra», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , рухався в Новокодацькому районі м. Дніпра по вулиці Набережній Заводській збоку вулиці Юрія Кондратюка в напрямку Кайдацького мосту. Під час руху, ОСОБА_8 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину вул. Набережної Заводської, справа наліво за напрямком його руху, не вжив заходів до негайного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, продовжив рух та в районі електроопори № 467, скоїв на нього наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Hyundai Elantra», д/н НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, який свідчить, що «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфікуються за ч. 1 ст.286 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000747, відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 286 КК України змінити в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат на залучення експерта та стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3824,00 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що у відповідності до ст. ст. 118, 126 КПК України дані процесуальні витрати підлягають стягнення з обвинуваченого в дохід держави, оскільки закриття кримінального провадження на підставі примирення обвинуваченого з потерпілою не є реабілітуючою обставиною.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, посилались на її безпідставність та необґрунтованість, просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ст. ст. 370, 409, 412 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, процесуальні витрати - це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження. Умовно їх можна поділити на: витрати, які учасник кримінального провадження несе самостійно та витрати, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Компенсація процесуальних витрат особам, які залучаються у кримінальне провадження, перш за все є важливою гарантією повноти встановлення обставин справи, забезпечує реалізацію принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів, захищає права осіб, що здійснюють у кримінальному судочинстві покладені на них процесуальні обов`язки.

В основі механізму відшкодування процесуальних витрат лежать правовідносини між суб`єктами, що в різних процесуальних статусах залучаються у провадження та несуть у зв`язку з цим витрати, і посадовими особами та органами, які зобов`язані компенсувати зазначені витрати за рахунок публічних або приватних коштів.

При цьому питання розподілу таких витрат повинно вирішуватися індивідуально у кожному кримінальному провадженні з урахуванням всіх обставин їх виникнення, підстав завершення кримінального провадження та судового розгляду.

Так, положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК України.

Приписами ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави - документально підтверджені витрати на залучення експерта.

При цьому, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України).

Виходячи з викладеного, стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), залучення спеціаліста/експерта саме стороною захисту.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Так, у розділі ІХ КК України визначено правові підстави та порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, однією з яких є примирення обвинуваченого з потерпілим (ст. 46 КК України). Зокрема, згідно ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме примирення обвинуваченого з потерпілим, за наявності та виконанні умов, передбачених даною нормою, зокрема, якщо питання йде про притягнення особи до кримінальної відповідальності за кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин вперше та якщо під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, обвинувачений не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою особою, незалежно від наявності чи відсутності факту доведеності її вини у вчиненні кримінального правопорушення наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, щире каяття, відшкодування завданих збитків та визнання вини особою, відносно якої закривається провадження у зв`язку із примиренням з потерпілим, жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України), а відтак і доводи прокурора про те, що закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням з потерпілим не є реабілітуючою обставиною, колегія суддів оцінює критично і не вважає, що це є підставою для стягнення судових витрат з обвинуваченого, які понесені органом досудового розслідування за проведення судової автотехнічної експертизи.

В такому випадку, керуючись засадами справедливості та враховуючи загальнодозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку із примиренням з потерпілою особою на підставі ст. 46 КК України, таких витрат.

Аналогічних висновків щодо стягнення судових витрат під час закриття кримінального провадження у випадках передбачених ст. 284 КПК України дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №203/241/17.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки судом першої інстанції кримінальне провадження №0000747 відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі ст. 46 КК України, ст. 284 КПК України, у звязку із примиренням обвинуваченого з потерпілим, при цьому ініціатором проведення судової автотехнічної експертизи №КСЕ-19/104-23/13247 від 24 квітня 2023 року, вартість якої склала суму в розмірі 3824,00 грн.,був орган досудового розслідування, а сторона захисту не залучала жодних експертів, то відповідно до приписів ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК України, за відсутності обвинувального вироку та рішення про притягнення особи до кримінальної відповідальності, витрати на проведення вказаної експертизи не підлягають стягненню з ОСОБА_8 та покладаються на державу.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає правових підстав для зміни ухвали суду першої інстанції в частині вирішення процесуальних витрат, а відтак і підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000747, відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4