ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1697/23 Справа № 205/9045/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання захисника засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Як встановлено судом, ОСОБА_8 засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року за ч. 2 ст. 15, п. п. 1,7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, відповідно до ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року вказаний вище вирок змінено в частині призначеного покарання до позбавлення волі на строк 13 років.

Станом на 03 березня 2023 року засуджений відбув більше строку покарання.

За час відбування покарання останній характеризується негативно, непрацевлаштований з незалежних від нього причин, при цьому за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі у різних виправних установах мав 36 дисциплінарних стягнень і лише 2 дисциплінарних заохочення.

Суд, оцінивши у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, дійшов висновку, що процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства, а тому відмовив у задоволенні клопотання захисника засудженого щодо застосування ст. 81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник засудженого просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що встановлюючи обставини, що засуджений раніше був судимий за вчинення умисних злочинів, належних висновків для себе не зробив, свою правову поведінку і відношення до суспільства не змінював, має 36 дисциплінарних стягнень та 2 заохочення, суд першої інстанції не надав оцінку розвитку поведінки засудженого у динаміці й кардинальних змін у його поведінці після одруження та народження дитини, що значно сприяє його виправленню та зміцненню соціальних зв`язків. Також, судом не було прийнято до уваги гарантійний лист ТОВ М-ЛИТ, яке надало свою згоду на працевлаштування ОСОБА_8 , що свідчить про бажання та можливість засудженого офіційно працювати й забезпечувати себе та свою родину.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник та засуджений апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів особової справи, ОСОБА_8 засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року за ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, відповідно до ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року вказаний вище вирок змінено в частині призначеного покарання до позбавлення волі на строк 13 років.

Станом на 03 березня 2023 року засуджений відбув більше строку покарання. За час відбування покарання останній характеризується негативно, непрацевлаштований з незалежних від нього причин, при цьому за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі у різних виправних установах мав 36 дисциплінарних стягнень і лише 2 дисциплінарних заохочення.

Окрім цього, як вбачається до даних про особу засудженого, ОСОБА_8 раніше вже був неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, при цьому належних висновків для себе не зробив, свою правову поведінку і відношення до суспільства не змінював, і маючи незняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, вчинив ряд нових умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, за які на даний час відбуває покарання.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також приймаючи до уваги те, що засуджений за час відбування покарання має значну кількість стягнень, а саме 36, в тому числі із поміщенням до карцеру, дані стягнення застосовані до засудженого за порушення режиму виправної установи та встановлених правил відбування покарання, а також, за пошкодження майна виправної установи, вчинення опору та погрози персоналу адміністрації, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений сумлінною поведінкою в достатній мірі не довів досягнення ним мети покарання та свого виправлення, а тому застосування відносно нього положень ст. 81 КК України є передчасним.

Окрім того, як вбачається із характеристики засудженого, ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 2014 року, за час перебування в СІЗО також притягувався 6 разів до дисциплінарної відповідальності, за час утримання у виправній установі засуджений має лише 2 заохочення, отримані в період з 2022 року по 2023 рік, тобто, безпосередньо перед зверненням із клопотанням про застосування ст. 81 КК України, що, на думку колегії суддів, свідчить про формальність сумлінної поведінки для отримання засудженим вказаних заохочень.

Також, колегія суддів приймає до уваги той факт, що ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, а саме, за умисне вбивство, вчинене в період іспитового строку за попереднім вироком. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3 Конституції України).

Доводи апеляційної скарги захисника засудженого про те, ще суд першої інстанції не надав оцінку розвитку поведінки засудженого у динаміці й кардинальних змін у його поведінці після одруження та народження дитини, що значно сприяє його виправленню та зміцненню соціальних зв`язків, то колегія суддів відхиляє такі доводи сторони захисту, оскільки враховуючи стабільну негативну поведінку ОСОБА_8 за весь період перебування в місцях позбавлення волі, як в СІЗО, так і у виправній установі, постійне порушення ним режиму та правил відбування покарання, погрози на адресу персоналу виправної установи, одруження засудженого та народження в нього дитини, на думку колегії суддів, не доводять досягнення ним мети покарання, усвідомлення протиправності вчинених злочинів та їх тяжких наслідків, а наявність міцних соціальних зв`язків не є виключною підставою в розумінні ст. 81 КК України для умовно-дострокового звільнення. Щодо листа ТОВ М-ЛИТ, яке надало свою згоду на працевлаштування ОСОБА_8 , то колегія суддів оцінює його критично і вважає, що це не є беззаперечною гарантією того, що засуджений готовий до соціальної адаптації у суспільстві як законослухняний громадянин.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4