Справа №592/8917/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/436/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - особисте зобов`язання
УХВАЛА

Іменем України

10 серпня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/8917/23 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.06.2023 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою застосувати підозрюваному запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту (без застосування електронних засобів контролю) з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, оскільки слідчий суддя не взяв до уваги обґрунтування слідчого і прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 4-х років, може переховуватись від органів досудового розслідування і суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, злочин вчинено групою осіб за присутності безпосередніх очевидців, на яких у подальшому може здійснюватися тиск. Крім того, підозрюваний притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР за ч. 2 ст. 122 КУпАП, не працює та не навчається.

22.06.2023 до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, погодженим із прокурором Окружної прокуратури міста Суми, звернувся ст. слідчий відділення СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК, тобто в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

20.06.2023 до ЄРДР за № 0002290 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК, цього ж дня ОСОБА_7 вручене повідомлення про підозру.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих та вчинити інші кримінальні правопорушення, а інші запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та мешкання без застосування електронного засобу контролю та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.06.2023 до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, до 18.08.2023. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що підозра є обґрунтованою та існують ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК, разом з тим прокурором не доведено ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також те, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглянувши клопотання слідчого та застосувавши підозрюваному запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, слідчий суддя дійшов висновку, що повідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, існують ризики того, що він може перераховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і не доведеністю ризику вчинення підозрюваним повторного кримінального правопорушення.

Разом з тим, такі висновки слідчого судді не в повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином не умотивовані та не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених у ст. 177 КПК, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного; 7) майновий стан підозрюваного; 8) наявність судимостей у підозрюваного; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ч. 1 ст. 178 КПК).

Висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені слідчим суддею за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та особистих даних обвинуваченої особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилитись від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо). При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Хоч КПК і не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе обставини недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді в частині того, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК, що підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178 і ч. 1 ст. 194 КПК, а саме: протоколами прийняття заяви про кримінальне правопорушення, допиту потерпілого, пред`явлення особи для впізнання, допиту свідка, огляду місця події, затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, допиту підозрюваного, копією консультативного висновку спеціаліста, а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри у кримінальному провадженні на цій стадії процесу відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». При цьому у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення та його остаточна правова кваліфікація є завданням подальшого досудового розслідування.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Дослідивши матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що існують реальні ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків в даному кримінальному провадженні та чинити перешкоди кримінальному провадженню іншим чином, а обраний слідчим суддею запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і не зможе запобігти передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК ризикам.

Урахування тяжкості кримінального правопорушення, у цьому конкретному випадку, має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки «небезпека ризику переховування може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.», а «серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти» (рішення ЄСПЛ у справах «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»). При цьому колегія суддів враховує те, що «тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту», а «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96).

ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, цей ризик не зменшився та є актуальним і на час апеляційного розгляду, зважаючи на процесуальну поведінку обвинуваченого. При цьому ризик втечі, як зазначалось вище, також має оцінюватись і у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (§58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»), а тому колегія суддів вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності дійсно має місце і реально існує.

Є обґрунтованим і ризик незаконного впливу на потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань аби в подальшому уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Також існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК, так як досудове розслідування триває, існує можливість неприбуття підозрюваного за викликами слідчого, прокурора та не даючи можливості проведення слідчих дій в повному обсязі і своєчасності їх проведення, тому з метою можливого спотворення фактичних обставин кримінального правопорушення ОСОБА_7 може перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином. При цьому колегія суддів вважає, що відсутній ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, беручи до уваги те, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою.

Враховуючи особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, є особою молодого віку, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років, вчиненого групою осіб в громадському місці, з грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до загальноприйнятих норм поведінки та спричинення шкоди здоров`ю потерпілому, з урахуванням наявності вищезазначених ризиків, застосування іншого запобіжного заходу, крім домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, до підозрюваного буде недоцільним та не забезпечить проведення повного, об`єктивного та всебічного розслідування кримінального провадження у розумні строки.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Оскільки оскаржувана ухвала слідчим суддею постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, тому підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.06.2023 відносно ОСОБА_13 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Клопотання старшого слідчого відділення СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_14 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_13 задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_15 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без застосування електронного засобу контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_16 обов`язки:

- цілодобово не покидати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , інакше як за дозволом слідчого, прокурора, суду;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також можливими свідками у справі.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_14 .

Встановити строк дії ухвали до 18.08.2023 включно.

Копію ухвали про застосуваннязапобіжного заходу вручити підозрюваному ОСОБА_7 негайно після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4