Номер провадження №1-кп/521/1737/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 06.02.2023, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Скадовськ Скадовського району Херсонської області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні хвору мати 1968 року народження, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 05.04.2022 № 119-ОС солдата ОСОБА_4 призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року, з подальшим неодноразовим його продовженням та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» почав діяти воєнний стан в Україні.

Відповідно до ч. 4 розділу «Вступ» Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статуту), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Солдат ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, мотивуючи це небажанням виконувати обов`язки військової служби та приймати участь у бойових діях, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 19 січня 2023 року не з`явився вчасно до місця тимчасової дислокації відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, що розташований у АДРЕСА_3 , без поважних причин, в умовах воєнного стану та ухилявся від проходження військової служби до 22 травня 2023 року.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі та показав, що дійсно в умовах воєнного стану, будучи військовослужбовцем, вчасно не з`явився на службу без поважних причин за вказаних в обвинувальному акті обставин.

Разом з цим ОСОБА_4 також пояснив, що не повернувся на службу оскільки злякався так як територія проходження служби була окупованою Російською Федерацією. Крім того, йому було потрібно доглядати та забезпечувати матір, якої було проведено операцію, та яка потребувала кошти та піклування.

Станом на розгляд кримінального провадження обвинувачений усвідомив протиправність своїх дій, та запевнив суд у тому, що має намір у випадку застосування до нього покарання не пов`язаного з позбавленням волі, повернутися на службу. У скоєному щиро розкаявся.

Окрім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників кримінального провадження судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та учасниками обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні повністю доказана та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, за кваліфікуючими ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його соціальне та матеріальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, позитивну поведінку обвинуваченого як після скоєного злочину, так і в ході досудового слідства та розгляду справи в суді, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , його щире каяття, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин справи, які обтяжують покарання ОСОБА_4 в ході судового розгляду не встановлено.

В якості даних, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні хвору мати 1968 року народження, яка перебуває в періоді реабілітації внаслідок перенесеного оперативного втручання, має позитивні характеристики зі служби та місця проживання.

На підставі викладеного, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , позитивні дані щодо особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення та наслідки, які настали в результаті його вчинення, враховуючи усвідомлення своєї провини та надання обвинуваченим належних висновків та оцінки своїм злочинним діям, суд вважає за можливе, призначити ОСОБА_4 покарання, в нижній межі санкції осудної статті у виді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. ст. 75-76 КК України, вважаючи, що даний вид покарання буде достатнім для виправлення особи та попередження скоєння ним нових правопорушень.

Судові витрати та цивільний позов по справі - відсутні.

Речові докази - відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- невідкладно з`явитися до місця проходження служби.

Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Змінити до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти, а саме з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», з моменту отримання копії даного вироку, у тому числі його електронної версії завіреної належним чином.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1