КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 12 вересня 2023 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2023 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Російській Федерації, громадянина України,з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 436-2, ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

за участю: прокурора захисника в режимі відеоконференцзв`язку підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання начальника 2-го відділення 1 відділу 1 Управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 продовжено підозрюваному ОСОБА_6 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 22 вересня 2023 року включно.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та змінити підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою - домашній арешт у нічний час доби.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною.

Зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, оскільки ОСОБА_6 від органу досудового розслідування не переховувався, а перебував на стаціонарному лікуванні, також він виконував трудові обов`язки на робочому місці та забезпечував виконання очолюваного ним підприємства на оборонні замовлення.

Також, прокурором не надано підтверджуючих даних того, що підозрюваний знаходячись на свободі зможе сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для справи, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або впливати на свідків.

Крім того, ухвалою слідчого судді, якою застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту не встановлено фактів невиконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

Захисник вважає, що підозра необґрунтована, а протоколи допитів свідків складено із порушенням ст. 224 КПК України.

Разом з тим, протоколи огляду загальнодоступних сервісів мережі Інтернет складені майором СБУ ОСОБА_9 за період огляду інформації до 28 грудня 2021 року, тобто до криміналізації пособництва за ч. 1 ст. 111-2 КК України.

На переконання сторони захисту, фактів, доказів або належним чином отриманої інформації, на підтвердження обгрунтованності підозри за ч. 1 ст. 111-2 КК України сторона обвинувачення не надала.

Звертає увагу на характеризуючі дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, одружений, позитивно характеризуються, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має хронічні захворювання, які потребують лікування.

Слідчим суддею, не враховано об`єктивні дані щодо віку та стану здоров`я підозрюваного, згідно яких ОСОБА_6 не може утримуватися під вартою.

Вважає, що прокурором не обґрунтовано необхідність продовження найсуворішого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 19 вересня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000498 , за підозрою ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 436-2, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

22 червня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

12 липня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 436-2, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

23 червня 2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною йому без дозволу слідчого, прокурора або суду залишати місце свого проживання з 22 год. вечора до 06 год. ранку наступного дня, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, до 23 серпня 2023 року.

17 липня 2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва запобіжний захід відносно ОСОБА_6 змінено з домашнього арешту на тримання під вартою, строком до 23 серпня 2023 року включно.

16 серпня 2023 року постановою першого заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 22 вересня 2023 року.

Оскаржуваною ухвалою строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 продовжено до 22 вересня 2023 року.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 436-2, ч. 1 ст. 111-2 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, те що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень та висновку про обґрунтованість повідомленої йомупідозри.

Відтак, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри, не заслуговують на увагу, та на даному етапі досудового розслідування не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та відомості про особу ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні нетяжкого та особливо тяжкого злочину, максимальним покаранням, яке може бути призначене у виді до 12 років позбавлення волі, така тяжкість кримінального правопорушення є вагомим доводом, що збільшує ризик переховування від суду а відтак існує ризик, що підозрюваний зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Врахування цієї обставини відповідає практиці Європейського суду з прав людини. При цьому, цей фактор не є визначальним.

Зі змісту клопотання встановлено, що ОСОБА_6 може чинити тиск на свідків.

При встановленні наявності вказаного ризику, слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження до моменту їх допиту, а й продовжує існувати на подальших стадіях, в тому числі до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків.

Вирішуючи питання щодо ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та знищення, спотворення будь-якої з речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідча суддя бере до уваги дані про особу ОСОБА_6 , та те що на даний час не встановлено всі фактичні обставини, досудове розслідування триває, проводяться слідчі дії, направлені, в тому числі, на відшукання слідів та можливих знарядь вчинення злочину.

Врахування тяжкості покарання при розгляді питання щодо запобіжного заходу відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де Суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою.

Окрім того, колегія суддів перевіряє наявність існування вказаних ризиків на момент постановлення оскаржуваної ухвали та вважає їх доведеними.

Також, при вирішенні питання про продовження застосованого до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінив в сукупності також існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 436-2, ч.1 ст. 111-2 КК України; пред`явлення йому підозри у вчиненні нетяжкого та особливо тяжкого злочину, у разі визнання винуватим, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років; підозрюваний раніше не судимий; наявність хронічних хвороб у підозрюваного, які несумісні з триманням під вартою, відсутні; особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків, який одружений, раніше не судимий, відомостей про застосування до нього раніше запобіжних заходів та про наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення слідчому судді не надано.

В той же час, вказане не є достатнім стримуючим фактором для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з огляду на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки, як вбачається зі змісту постановленої ухвали слідчого судді в даному судовому провадженні слідчим суддею досліджено усі матеріали справи та надано їм належну правову оцінку.

Посилання захисника на характеризуючі данні про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, одружений, позитивно характеризуються, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має хронічні захворювання, які потребують лікування, не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлено згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, колегія суддів вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 199, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2023 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

Унікальний номер справи 761/29568/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження 11сс/824/5436/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183, 199 КПК