ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8006/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/232/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.185 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 26 травня 2023 року,

Даним вироком,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Прошова Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 та стягнуто із ОСОБА_9 в користь потерпілого матеріальну шкоду в сумі 4000 грн. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Згідно з вироком суду, 12 лютого 2022 року у вечірню пору доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_9 , під час перебування на території садівничого товариства «Пролісок-1» по АДРЕСА_1 , виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 12 лютого 2022 року у вечірню пору доби, точного часу не встановлено, ОСОБА_9 , перебуваючи на території садівничого товариства «Пролісок-1», а саме по вул. Липова у с. Прошова Тернопільського району Тернопільської області, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, а також те, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, проник на огороджену територію поруч дачного будинку АДРЕСА_2 , після чого знявши з одного із дерев`яних вікон скло, проник через нього у зазначений будинок, звідки взяв належні ОСОБА_7 сокиру з клеймом, що була в користуванні вартістю 200 грн, дриль торговельної марки «Phiolent» моделі «МС4-10РЕ» вартістю 800 грн, електричну пилу торговельної марки «Nowa» моделі «РЕЇ93s» вартістю 1000 грн, болгарку торговельної марки «Rebir» моделі «LSV-230/2100» вартістю 2000 грн, а також саморобний зварювальний пристрій, пляшку горілки невстановленої торговельної марки та пляшку віскі невстановленої торговельної марки, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.

В подальшому, 12 лютого 2022 року ОСОБА_9 із вказаним майном місце вчинення кримінального правопорушення покинув, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4000 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та застосувати до ОСОБА_9 ст. 69 КК України і пом`якшити покарання обвинуваченому, призначивши обвинуваченому 60 год громадських робіт.

Посилається на те, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає особі обвинуваченого та є надто суворим.

Вказує, що завданням кримінального покарання є виправлення особи, а не позбавлення її волі і таке виправлення є можливим, оскільки обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, є не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин.

Апелянт зазначає про відсутність обтяжуючих обставин та просить призначити обвинуваченому 60 год громадських робіт.

ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло, що відповідно до ст. 405 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах захисника ОСОБА_8 , яка підтримала подану апеляцію, просить її задовольнити, в судових дебатах прокурора, потерпілого, які заперечили апеляційну скаргу, вважають вирок суду законним та обґрунтованим, просять його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за який його засуджено та кваліфікація його дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обираючи ОСОБА_9 вид та міру покарання, суд першої інстанції вірно, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним тяжким, наслідком якого є спричинення потерпілому шкоди, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, має на утриманні двох малолітніх дітей, перебуває на профілактичному обліку в зв`язку розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, за місцем проживання характеризується негативно, шкоду потерпілому не відшкодував, думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому суворе покарання.

При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений визнав вину, розкаявся та за відсутності обтяжуючих обставин правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Таким чином, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд виходив з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину та думку потерпілого.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про наявність пом`якшуючих покарання обставин не достатні для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України та призначення покарання у виді громадських робіт.

Необґрунтованими є посилання апелянта на вчинення обвинуваченим злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, оскільки такі нічим не підтверджені та носять суб`єктивний характер.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 судом вирішено відповідно до ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального закону, які були би підставами для зміни чи скасування вироку суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2023 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді