ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/816/23

07 вересня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою загальною освітою, розлученого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, начальника ремонтної майстерні засобів зв`язку взводу зв`язку роти зв`язку військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Молодший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу по мобілізації на посаді начальника ремонтної майстерні засобів зв`язку взводу зв`язку роти зв`язку військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 28, 32, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.І ст.1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, 14 грудня 2022 року близько 13 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка тимчасово знаходилася на ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 та перебував поза межами вказаної військової частини за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проводить час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконує, чим вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України (чинної із 05 березня 2015 року) - дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, дав суду показання, що дійсно 14 грудня 2022 року близько 13 години 00 хвилин, через сімейні обставини, він самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка тимчасово знаходилася на Рівненському загальновійськовому полігоні у АДРЕСА_2 та повернувся за місцем свого проживання. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати та обрати йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Крім визнання вини, вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення доводиться також дослідженими в судовому засіданні документами:

- повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.01.2023 за №810/96 про факт самовільного залишення військової частини військовослужбовцем за мобілізацією В/Ч НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_3 ;

- доповіддю командира В/Ч НОМЕР_1 по факту виявлення ознак злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України відносно військовослужбовця за мобілізацією В/Ч НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 ;

- актом службового розслідування від 05.01.2023 .

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.4 ст. 408 КК України правильна, оскільки обвинувачений, будучи військовослужбовцем, вчинив дезертирство, тобто самовільно залишив військову частину з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно.

Враховуючи викладене, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів, слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 408 КК України ближче до нижньої межі - 5 років позбавлення волі.

Суд, у відповідності до ст.75 КК України ( в редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) та враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який розкаявся у вчиненому та запевнив суд, що він усвідомив свою провину та в подальшому вчиняти подібного не буде, особисте ставлення до вчиненого, виявлене бажання продовжити військову службу та захист Вітчизни, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його волі, прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Крім того, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки у відповідності до пп. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22 березня 2023 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в ДУ "Рівненський СІ", де він перебував з 22.03.2023 по 07.09.2023 .

Відповідно до статей 179,194 КПК України, суд вважає, що до набрання вироку законної сили є необхідність для зміни застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - на особисте зобов`язання, з покладенням обов`язків передбачених п.п. 1,2 ч.5 ст.194 КПК України.

Речові докази та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов до обвинуваченого в межах кримінального провадження не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 373-375 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66-67, 75, 76, ч.5 ст.407 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Відповідно до пп. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, поклавши здійснення такого нагляду за ОСОБА_3 на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Змінити застосований захід забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання до набрання вироку законної сили, з покладенням обов`язків передбачених п. 2 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме - прибувати за кожною вимогою до суду та не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований та проживає ( АДРЕСА_1 ) , без дозволу суду.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти в залі суду .

В строк відбуття покарання ОСОБА_3 врахувати строк тримання під вартою у зв`язку з даним кримінальним провадженням з 22 березня по 07 вересня 2023 року.

Контроль за виконанням вироку в частині обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання покласти на Рівненську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Західного регіону.

Вирок суду в частині обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання допустити до негайного виконання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1