Дата документу 23.08.2023Справа № 554/3809/22
Провадження № 1-кп/554/878/2023
У Х В А Л А

23 серпня 2023 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001054 від 02.04.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сиктивкар рф, громадянина рф, неодруженого, не працевлаштованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.4 ст.358 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у використанні завідома підробленого документа, незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини, з метою подальшого її збуту у великих розмірах .

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , яке мотивовано тим, що останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшилися, він може переховуватися від суду, не працюючий, не маючий стійких соціальних зв`язків, схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання прокурора, просила застосувати стосовно обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав свого захисника.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, встановив таке.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Відображення принципів вирішення питання про застосування відносно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. (ч. 1 ст. 331 КПК України).

Таким чином, за результатами розгляду клопотання суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 з мотивів наведених прокурором, вважаючи при цьому, що ризики, визначені статтею 177 КПК України мають місце, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, може впливати на свідків, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, а отже інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч.4 ст.182 КПК).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зважаючи на наведені вище положення КПК, суд перевіряє існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК у цьому кримінальному провадженні на даний час та з`ясовує наявність підстав для застостування стосовно обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави , на який посилався захисник.

Так ризик переховування особи від органів досудового розслідування та суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності і може свідчити про можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду у поєднанні з тяжкістю можливого покарання. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі «Ілійков проти Болгарії» (§80, заява №33977/96, рішення від 26 червня 2001 року), в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, сама по собі тяжкість злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись судом під час вирішення розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

Тобто, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Згідно анкетних даних обвинувачений ОСОБА_5 є раніше не судимим. За час перебування в установі «Харківський слідчий ізолятор» та ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» ОСОБА_5 режим не порушував.

Таким чином, з урахуванням характеризуючих даних обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про можливість застосування стосовно нього альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої визначає з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його майнового стану, сімейних зв`язків та визначає її в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134200 грн: (50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб * 2684грн розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб = 134200 грн).

З цих підстав суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 про застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, підлягає до задоволення.

Керуючись ст.177, 183, 194, 331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 на 2 місяці, а саме по 21 жовтня 2023 року (включно).

Застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень, які необхідно перерахувати на депозитний рахунок: отримувач: ТУ ДСАУ в Полтавській області, ЗКПО 26304855 , р/р р/р UA0015950, в ДКСУ м.Київ, МФО 820172.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 про те, що застава може бути внесена на протязі всього часу дії ухвали.

Обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню з під варти після внесення застави, визначеної судом в даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покласти такі обов`язки:

1) за першою вимогою прибувати до суду згідно телефонного та / або поштового виклику;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

3) утриматися від спілкування з свідками в цьому кримінальному провадженні (окрім близьких родичів та членів сім`ї), зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м.Полтави протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено судом 24 серпня 2023 року о 08 год. 30 хв.