ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/7191/21 Номер провадження 11-кп/814/1732/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

та засудженого ОСОБА_7 /в режимі відеоконференції/

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, з середньою освітою, раніше судимого, засудженого вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.11.2021 за ст. 390-1 КК України до 1 року обмеження волі

відмовлено у задоволенні спільного подання Державної установи «Машівська виправна колонія № 9» та спостережної комісії Полтавської РДА про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд зазначив про відсутність законних підстав для задоволення клопотання. Крім того вважав, що на теперішній час звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання умовно-достроково буде передчасним, оскільки засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці виправлення не довів.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 23.02.2023 року скасувати та прийняти нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі в порядку ст. 81 КК України.

Апелянт вказує, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки судом безпідставно відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення у зв`язку з тим, що він постійно працює в колонії, виконує вимоги працівників адміністрації, не має стягнень, має декілька заохочень, постійно дотримується правил внутрішнього розпорядку, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив ухвалу залишити без змін, тому, що вона є законною та обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Разом з тим, згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_7 засуджений 02.11.2021 року Фрунзенським районним судом м.Харкова за ст. 390-1 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 20.09.2022 року відповідно до ст.72 ч.1 КК України зараховано строк тримання під вартою з 05.08.2022 року по 19.08.2022 року включно з розрахунку двом дням обмеження волі відповідає один день позбавлення волі.

Початок строку 05.08.2022 року, кінець 21.07.2023 року.

З характеристики на засудженого ОСОБА_7 , затвердженої начальником Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)», вбачається, ОСОБА_7 під час перебування в державній установі до дисциплінорної відповідальності не притягувався, адмінімтрацією установи не заохочувався.Характеризується позитивно, оголошувалось одне заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.Виконує роботи по благоустрою установи виконання покарань, порушень вимог пожежної безпеки не допускає.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого ОСОБА_7 про те, що він своєю сумлінної поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з тим, наявність у засудженого ОСОБА_7 одного заохочення за весь час відбування покарання оцінюється судом з врахуванням сукупності інших обставин, які характеризують обвинуваченого та свідчать про те, чи довів він своє виправлення.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що наведені вище обставини в сукупності свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 лише намагається стати на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст.81 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання без змін.

Керуючись ст. ст.405,407,419КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4