Провадження № 11-сс/4808/220/23
Категорія ст. 303 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

апелянта ОСОБА_7 ,

розглянувши апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 28.06.2023 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на речі та грошові кошти, які вилучені 25.05.2023 під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки Iphone моделі А1532 ІМЕІ НОМЕР_1 , 2850 євро, 404 доларів США та 100 польських злотих.

Слідчий суддя мотивувовує ухвалу тим, що арешт майна має на меті - збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді в частині арешту коштів необґрунтованою, вона прийнята з порушенням норм законодавства. Стверджує, що при винесенні рішення слідчим суддею була допущена неповнота судового розгляду, яка полягає в тому, що при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно не врахував вимоги КПК України. Судом не надано оцінки доказам, якими суду були надані документи, які підтверджують право власності ОСОБА_9 на квартиру. Слідчому було відомо, що ОСОБА_8 ніколи не проживав за згаданою адресою, оскільки тривалий час щодо ОСОБА_8 проводилось візуальне спостереження з застосуванням фото та відеотехніки і слідчий без сумніву знав де зареєстрований та за якою адресою фактично проживає ОСОБА_8 . Вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при винесенні оскаржуваної ухвали, яке полягало у неправильному застосуваннф передбачених законом підстав для арешту майна; не врученні ОСОБА_9 копії ухвали суду щодо надання дозволу на проведення обшуку в її помешканні та не вручення копії протоколу обшуку; неповідомлення власника майна про розгляд справи про арешт майна; відмови слідчого в отриманні адвокатського запиту на копії протоколу та відеофіксації самого обшуку; відмови слідчого судді в наданні можливості ознайомитись із матеріалами справи до його розгляду представнику власника вилученого майна; відмова слідчого судді при розгляді справи у допуску до розгляду справи 26.06.2023 року незважаючи на завчасно надані повноваження представника особи в якої вилучили грошові кошти. Неправильне застосування передбачених законом підстав для арешту майна полягає у тому, що ні прокурором ні, ні слідчим в суді не наведено переконливих доказів того, що грошові кошти вилучені під час обшуку з помешкання ОСОБА_9 отримані внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_8 і що останній їх там зберігав, як і той факт що ні тимчасово ні фактично останній теж там не проживав. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на грошові кошти.

В апеляційній інстанції:

- апелянт підтримав апеляційну скаргу, вважає, що слідчий суддя прийняв необгрунтоване рішення, яке просить скасувати, постановити нове, яким задовольнити апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого;

- прокурор визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення.

З`ясувавши обставини кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обгрутованим й вмотивованим.

Оскаржена ухвала слідчого судді вказаним вимогам закону відповідає, підстав для її скасування не виявлено.

Висновок слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на майно є обґрунтованим, він відповідає вимогам чинного КПК України про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, яке в перспективі може підлягати конфіскації.

У зв`язку з наведеними мотивами апеляційні доводи апелянта про відмову у задоволенні клопотання слідчого слід відхилити.

Апеляційний суд вважає, що слідчим доведено процесуальну доцільність у арешті майна, оскільки його втрата суперечитиме завданням досудового розслідування.

З цих мотивів ухвала слідчого судді в частині заборони користуватися, розпоряджатися та відчужувати вказане майно відповідає вимогам ст.ст. 170, 172, 173 КПК України.

Для забезпечення збереження арештованого майна у даному кримінальному провадженні й для дотримання прав його власника, цілком виправдано було накладено арешт на вищевказане майно до процесуального вирішення цього питання про скасування арешту.

Після завершення невідкладних слідчих дій зацікавлена особа вправі звертатися до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту на вказане майно.

Посилання апелянта на інші порушення колегія суддів відхиляє, оскільки вони не є істотними і не дають правових підстав для повної відмови у клопотання слідчого поліції.

За таких обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Якщо на досудовому розслідуванні буде встановлено, що в арешті майна відпала потреба, то в порядку ст.174 КПК України можна ставити питання про скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 28.06.2023 року про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4