Справа № 953/2540/23
№ провадження 1-кп/646/380/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2023 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003099 від 04.10.2022р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 , ч.4 ст.111-1 КК України,-

встановив:

Червонозаводський районний суд м.Харкова здійснює судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про скасування арешту майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_8 від 22.02.2023р. на нежитлову будівлю загальною площею 220,9 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Клопотання обґрунтоване тим, що це майно належить СВК «Рублене» (), засновниками якого є ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Керівником СВК «Рублене» є ОСОБА_11 . Інших осіб, уповноважених на вчинення дій від імені цієї юридичної особи, немає. Отже, обвинувачені не мають відношення до цього майна. Проте, в ухвалі слідчого судді зазначено, що обвинувачені є засновниками СВК «Рублене». Крім того, стороною обвинувачення не надано підтвердження того, що це майно визнане речовим доказом.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачені підтримали це клопотання захисника ОСОБА_5 .

Прокурор заперечував проти клопотання захисника, посилаючись на те, що воно є передчасним, крім того, обвинувачені фактично керували СВК «Рублене».

Вислухавши сторони, дослідивши доводи клопотання суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Так, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, за правилами ч.1 ст.174 КПК України право на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту цього майна належить власнику арештованого майна (його представнику). Проте, суду не надано документів на підтвердження відповідних повноважень захисника ОСОБА_5 .

Також захисник ОСОБА_5 подав клопотання про визнання очевидно недопустимим доказу, а саме, документу з назвою російською мовою «Заявление юридического лица о постановке на учет/внесение изменений» та припинення його подальшого дослідження. В обґрунтування цього клопотання захисник посилається на те, що матеріали кримінального провадження, які були відкриті стороні захисту відповідно до вимог ст.290 КПК України, не містять підтвердження законності отримання стороною обвинувачення цього документу.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачені підтримали клопотання захисника ОСОБА_5 .

Прокурор заперечував проти клопотання захисника, посилаючись на те, що оцінку доказам суд може надати на відповідній стадії.

Вислухавши сторони, дослідивши доводи клопотання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки для вирішення питання про те, чи відповідає цей доказ критерію допустимості, необхідно проаналізувати його у сукупності та взаємозв`язку з усіма доказами у справі. Це можливо лише на стадії оцінки доказів у нарадчій кімнаті, як це передбачено ч.1 ст.89 КПК України.

Крім того, у судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з посиланням на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованого їм кримінального правопорушення, а також існування ризиків, передбачених п.1 та п.3 ст.177 КПК України, відносно ОСОБА_7 та ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ст.177 КПК України, відносно ОСОБА_6 . На переконання прокурора ці ризики до теперішнього часу є актуальними, що є підставою для продовження строку тримання обвинувачених під вартою. Прокурор вважає, що зміна обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`які може перешкодити подальшому розгляду кримінального провадження. Прокурор посилається на те, що про ризик переховування обвинувачених від суду свідчить те, що обвинувачені усвідомлюють неможливість повного контролю державною владою кордонів України в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України, а отже можуть переховуватися від суду, зокрема на території Російської Федерації чи тимчасово окупованих частинах території України, враховуючи той факт, що населений пункт, де вони проживають, знаходиться у безпосередній близькості до кордону з РФ. Крім того, прокурор вважає що обвинувачені можуть здійснити незаконний вплив на свідків, з огляду на те, що ОСОБА_7 є депутатом місцевої ради, до 2020 року тривалий час займав посаду голови місцевої ради, а також оскільки свідки у кримінальному провадженні є найманими працівниками підприємства, яке очолює ОСОБА_6 . Крім того, згідно з ч.6 ст.176 КПК України до осіб, які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.111-1 КК України, під час дії воєнного стану у разі наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, застосовується лише такий запобіжний захід як тримання під вартою. Також прокурор просить не визначати розмір застави на підставі абз.8 ч.4 ст.183 КПК України.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували проти клопотань прокурора, посилаючись шаблонність клопотань прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим.

Крім того, захисник ОСОБА_5 подав письмові заперечення на клопотання прокурора, в яких зазначив, що сторона обвинувачення подає формальні клопотання про продовження строку запобіжного заходу, який застосований до обвинувачених. Ці клопотання не відповідають вимогам ч.3 ст.199 КПК України, оскільки не містять відомості про те,що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання осіб під вартою. Зазначені прокурором ризики є необґрунтовані. Більш того, ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, вже не існує, оскільки його відсутність вже встановлено судом під час розгляду попереднього аналогічного клопотання прокурора. На думку захисника, доводи прокурора про ризик переховування обвинувачених від суду є хибними, оскільки ділянка кордону між Україною та Російською Федерацією, що знаходиться поблизу с.Вільхуватка за місцем проживання обвинувачених контролюється Збройними Силами України. На цій ділянці існує особливий порядок переміщення осіб, що унеможливлює її перетину без спеціальної перепустки. Крім того, обвинувачені мають фактичне місце проживання у м.Харкові, яке знаходиться на значній відстані біля 50 км від державного кордону України.

Також у цих запереченнях захисник посилається на необхідність дослідження доказів, які підтверджують обставини обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, а також на підтвердження обставин, які надали прокурор можливості дійти висновку про наявність ризиків, зазначених у його клопотанні, на предмет допустимості.

Обвинувачені підтримали позицію своїх захисників.

Вислухавши сторони, дослідивши їх доводи та перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено що обвинувачені були затримані 11.01.2023р. та у той же день їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

12.01.2023р. ухвалами слідчого судді Київського районного суду м.Харкова до обвинувачених було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 19.01.2023р. вищевказані ухвали слідчого судді від 12.01.2023р. були скасовані, а до обвинувачених застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В подальшому строк запобіжного заходу обвинуваченим продовжувався ухвалами слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06.03.2023р., а також ухвалами Київського районного суду м.Харкова від 10.04.2023р. та Червонозаводського районного суду м.Харкова від 07.06.2023р. та від 28.07.2023р.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для продовження строку запобіжного заходу, застосованого до обвинувачених, у судовому засіданні 28.07.2023р. суд виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ними інкримінованих кримінальних правопорушень, а також наявність ризику переховування обвинувачених від суду, який передбачений п.1 ст.177 КПК України.

Дійсно, судом вже було встановлено відсутність інших ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Проте, ризик переховування обвинувачених від суду не зменшився, про що прокурор зазначає у своєму клопотанні.

Про наявність цього ризику свідчить сукупність тяжкості обвинувачення, інкримінованого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , з іншими обставинами їх особистої ситуації.

Так, обвинувачені не мають неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на своєму утриманні. Місцем роботи ОСОБА_6 є с.Вільхуватка Куп`янського району Харківської області. Цей же населений пункт є місцем здійснення ОСОБА_7 його повноважень депутата сільської ради. При цьому територія Куп`янського району, у тому числі, територія Вільхуватської сільської територіальної громади, була тимчасово окупованою, а на цей час відноситься до територій, де ведуться бойові дії. Отже, на цій території органи державної влади України мають обмежені можливості контролю державного кордону України з Російською Федерацією та умовної лінії між підконтрольною державній владі територією України та тимчасово окупованою територією України.

При цьому наявність у власності обвинувачених квартири у м.Харков не може однозначно запобігти цьому ризику, враховуючи відсутність у них настільки міцних соціальних зв`язків у м.Харкові, наявність яких би, з точки зору стороннього поміркованого спостерігача, очевидно переважала правові наслідки кримінального переслідування обвинувачених.

Що стосується доводів сторони захисту щодо дослідження доказів наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованого їм кримінального правопорушення, а також доказів в обґрунтування обставин, що свідчать про наявність ризиків та на які посилається прокурор у своєму клопотанні, то питання обґрунтованості підозри неодноразово досліджувалося слідчими суддями під час застосування запобіжних заходів до обвинувачених, а також подальших продовжень строків цих заходів слідчим суддею та судом. Крім того, це питання неодноразово досліджувалося апеляційним судом при розгляді апеляцій сторони захисту на ухвали слідчого судді та суду щодо запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченим, у тому числі, на ухвалу суду від 07.06.2023р. про продовження строку тримання обвинувачених під вартою. Що стосується доказів обставин на підтвердження передбачених ст.177 КПК України ризиків, то як вбачається з ч.1 ст.131 та ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються превентивно для запобігання недобросовісній поведінці особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення. Тобто застосування цих заходів не потребує обов`язкового доказування такої поведінки у минулому. При цьому суд виходить з фактору суворості можливого покарання (без попереднього висновку про винуватість особи) та особистої ситуації обвинувачених.

Таким чином, проаналізувавши всі вищевказані обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотань прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим. Суд вивчав питання про можливість застосування до обвинувачених інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою. Але з урахуванням всіх вищевказаних обставин, які, на переконання суду, свідчать про високу вірогідність недобросовісної процесуальної поведінки обвинувачених, суд вважає, що такі заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від суду. У даному випадку суспільний інтерес, який полягає у забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, превалює над правом обвинувачених на свободу.

Крім того, згідно з ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Розмір застави суд не визначає відповідно до положень абз.8 ч.4 ст.183 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 177, 199, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотань захисника ОСОБА_5 про визнання доказу очевидно недопустимим, а також про скасування арешту майна.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16.11.2023 р. включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16.11.2023 р. включно.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1