Справа № 697/942/20
Номер провадження 1-кп/697/9/2023
У Х В А Л А

щодо вирішення поданої скарги обвинуваченого

30 травня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 про зобов`язання начальника Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» додержання прав слідчо-заарештованого, який тримається під вартою, на покращення умов тримання під вартою у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000067 від 26.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000067 від 26.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 подав до суду скаргу про зобов`язання начальника Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» додержання прав слідчо-заарештованого, який тримається під вартою, на покращення умов тримання під вартою у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

В обґрунтування поданої скарги обвинувачений зазначає, що протягом усього періоду, з 16.11.2018 по теперішній час, він утримується під вартою у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор». Умови його тримання суперечать нормам національного законодавства та статті 3 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Стверджує, що у камері № 3.1, 3.7, 5.7, 3.5, 4.0 на кожного припадало приблизно 2,1-2,5 м.кв. загальної площі камери. Камера не провітрюється: вікна в камері не відкриваються, а штучна вентиляція ніколи не працює. При цьому співкамерники ОСОБА_4 постійно палять цигарки, в результаті в камері постійно стоять клуби тютюнового диму, і він змушений бути пасивним курцем; камери знаходились в антисанітарних умовах. Стіни покриває цвіль. В камері мешкають миші, щури, клопи, воші, павуки, таргани. Незважаючи на неодноразові скарги ОСОБА_4 в усній формі, ніяких заходів щодо їх виведення адміністрацією не було вжито. У камері відсутні необхідні санітарні зручності. Унітазна чаша не обладнана зливним бачком, а слабий напір води не дозволяє змити нечистоти в каналізацію. Унітазна чаша вмурована в кутку камери на узвишші 40 см. від рівня підлоги і нічим не відгороджена від житлової зони, до того ж вона перебувала в 1 метрі від єдиного стола, на якому вони змушені були харчуватися, в 70 см. від найближчого ліжка. Справляння природніх потреб відбувається на очах осіб, які перебували в камері, що змушувало користуватися туалетом як можна рідше. У камері відсутня гаряча вода. Предмети першої необхідності та особистої гігієни, в тому числі туалетний папір, зубна щітка і паста, мило, не видаються. Постільна білизна видається в дуже поганому стані і не змінювалась протягом перебування в слідчому ізоляторі, у випадку заявника більше 4-х років. Простирадла і ковдри видаються у порваному вигляді, і всі в невипраних плямах. Від тривалого використання м`яка начинка матраців ущільнена по їх краях, що фактично не дозволяло використовувати матраци за їх призначенням. Харчування погане. Їжа одноманітна. Якість її приготування дуже низька, нерідко використовуються зіпсовані продукти. У зв`язку з цим, їжа непридатна до вживання. Свіжі фрукти або овочі не видаються. Капуста, картопля, цибуля, морква надається в мінімальній кількості, тільки в супах. М`ясо не видається. Риба надається, але не більше 30 грам на добу на одного ув`язненого. Ув`язненому ОСОБА_4 , як і іншим ув`язненим його камери, надається право митися один раз на тиждень. При цьому, на прийняття душу відводиться 15 хвилин. Санітарно-гігієнічні умови в душі відсутні на стінах наліт невідомого походження. Неодноразові усні скарги ув`язненого ОСОБА_4 на вищевказані порушення умов тримання, висловлювання прокурору по нагляду за додержанням законності в місцях попереднього ув`язнення при прокурорських обходах та керівництва установи, були залишені без уваги, і не призвели до покращення умов утримання.

ОСОБА_4 стверджує, що більшу частину строку, проведеного ним у державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» (більше 4-х років), він разом з іншими ув`язненими перебуває у камері, на кожного ув`язненого припадає приблизно по 2,1 м.кв. загальної площі камери, включаючи площу, яку займали меблі та інше устаткування, що є меншим за мінімальну норму, рекомендовану Україні Європейським комітетом з питань запобігання катуванням чи нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Просить суд зобов`язати начальника Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» покращити умови утримання його під вартою у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», зокрема, переведення останнього до іншої камери, збільшення особистого простору камери, покращення харчування, вентиляції, гігієнічних умов і т.д.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подану скаргу на підставі викладених в ній доводів.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також скаргу ОСОБА_4 підтримала з викладених в скарзі підстав.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що подана обвинуваченим скарга є безпідставною та необґрунтованою, а тому в її задоволенні просив відмовити.

Розглянувши скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 , заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Стаття 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Тобто, ст. 206 КПК України, яка регламентує загальні обов`язки судді, щодо захисту прав людини, зобов`язує його забезпечити додержання прав особи, взятої під варту, в тому числі і в частині забезпечення їй належних умов існування під час перебування під вартою, а ст. 55 Конституції України зазначає, що права і свободи людини та громадянина у випадку їх порушення захищаються саме судом.

Так, у статті 28 Конституції України зазначається про те, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 11 КПК України, забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Статтями 8, 9 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення», адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана створити особам, взятим під варту, необхідні житлово-побутові умови відповідно до встановлених норм, забезпечити їх харчуванням та медичним обслуговуванням.

ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошував, що відповідно до статті 3 Конвенції держава повинна забезпечити тримання особи під вартою в умовах, які відповідають принципу поваги до людської гідності, щоб спосіб і метод виконання заходу не завдавали їй душевного страждання, які б перевищували неминучий рівень страждання, властивого триманню під вартою, і щоб з огляду на практичні вимоги ув`язнення її здоров`я і самопочуття були належним чином забезпечені (рішення у справі «Кудла проти Польщі»).

Статтею 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що особам, взятим під варту, забезпечуються побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни (ст. 9 Закону).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що під час оцінки умов тримання під вартою має враховуватися сукупний вплив цих умов, а також конкретні твердження, висунуті заявником. Також має враховуватися тривалість періоду, упродовж якого особа трималася під вартою у конкретних умовах. У випадку надання правдоподібного та досить детального опису стверджуваних нелюдських або таких, що принижують гідність, умов тримання під вартою, які є достатнім доказом жорстокого поводження, тягар доведення покладається на державні установи, оскільки лише останні мають доступ до інформації, яка може підтвердити або спростувати ці твердження (рішення у справі «Муршич проти Хорватії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Луценко проти України» (заява № 29334/11), ЄСПЛ надав належну правову оцінку умовам утримання заявника в установі Київського слідчого ізолятору. Зокрема, Суд констатував у цій справі, що мало місце порушення статті 3 Конвенції, у зв`язку з тим, що заявник знаходився у неналежних умовах утримання в Київському СІЗО № 3, а саме: обмеження заявника у вільному просторі, неналежні санітарні умови, обмежений доступ денного світла, погане харчування та інші.

У своїй скарзі ОСОБА_4 посилається на неналежні умови утримання в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», зокрема на непридатні для життя умови в камері, в якій він утримується, санітарно-гігієнічні умови, відсутність вентиляції приміщення, предметів особистої гігієни, погане харчування.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення додержання прав ОСОБА_4 на належне відношення, тобто умови утримання його під вартою, а тому вимоги щодо вжиття заходів, передбачених ч. 1 ст. 206 КПК України, підлягають задоволенню.

З метою перевірки відомостей викладених у скарзі ОСОБА_4 суд вважає за необхідне зобов`язати прокурора здійснити перевірку та дослідження фактів, викладених у скарзі ОСОБА_4 та у випадку їх підтвердження вжити відповідних заходів щодо дотримання прав обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 28, 55 Конституції України, ст. ст. 26, 206, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

З метою забезпечення додержання прав ОСОБА_4 на належні умови його утримання під вартою в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», доручити прокурору провести дослідження фактів, викладених у скарзі ОСОБА_4 та здійснити перевірку повідомлених заявником фактів неналежного утримання та у випадку їх підтвердження вжити відповідних заходів щодо дотримання прав обвинуваченого.

Про результати перевірки скарги повідомити обвинуваченого та Канівський міськрайонний суд Черкаської області.

Копію ухвали надати обвинуваченому для відома, та прокурору для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1