Справа № 642/772/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року м. Харків

Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

представник заявника ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, -

УС Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла дана скарга, в якій представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 просив: 1) визнати неправомірною бездіяльність слідчого Другого СВ ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 щодо не ознайомлення заявника ОСОБА_4 з правами та обов`язками потерпілого після подачі нею заяви про скоєння злочину відносно неї; 2) скасувати постанову слідчого Другого СВ ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 12.05.2021р. про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0000319 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.365 КК України; 3) зобов`язати слідчого Другого СВ ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 повторно розглянути заяву представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 від 10.05.2023р. про залучення до кримінального провадження як потерпілої ОСОБА_4 .

В обґрунтування зазначено, що слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 винесла немотивовану постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні. Однак, згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подачі заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, про що вручається відповідна пам`ятка про права та обов`язки. Незважаючи на це слідчий не виконав вимоги КПК України і не ознайомив ОСОБА_4 з правами та обов`язками потерпілого. ОСОБА_4 була допитана в якості свідка, тому 10.05.2023 р. представником заявника було подано клопотання, про залучення ОСОБА_4 як потерпілої у кримінальному провадженні. Постановою слідчого ОСОБА_5 від 12 травня 2023р. було відмовлено ОСОБА_4 у визнанні її потерпілою з посиланням, що у заяві про визнання потерпілою не зазначено яка моральна чи матеріальна шкода спричинена діями службових осіб відділення поліції №1 Куп`янського РВП ГУНП в Х/О і що факт перевищення влади або службових повноважень об`єктивно не підтверджуються наявними матеріалами кримінального провадження, окрім свідчень самого заявника і у органу досудового розслідування відсутні будь які фактичні данні про вчинення співробітниками поліції дій перевищення службових повноважень, які спричинили тяжкі наслідки. Однак це не відповідає дійсності, оскільки в заяві ОСОБА_4 та її детальних показах у якості свідка вона зазначала про розмір спричинених збитків, осіб, які здійснювали протизаконні дії, а також очевидців, які бачили ці події і які слідчим не були викликані на допит. Всупереч ч.2 ст.94 КПК України слідча заздалегідь визначила, що покази ОСОБА_4 мають недостатньо доказову силу у порівнянні з «іншими матеріалами кримінального провадження». Відмова слідчого у визнанні ОСОБА_4 потерпілою позбавляє її можливості надати копії документів необхідних для об`єктивного розміру спричиненої матеріальної шкоди шляхом призначення відповідних експертиз.

В письмових поясненнях від 10.07.2023р. адвокат ОСОБА_3 зазначив, що з моменту допиту ОСОБА_4 13.04.2023р. слідчим не вчинено жодної процесуальної дії, лише після подання клопотання про залучення її в якості потерпілого, слідчим 26.05.2023р. було надано доручення на проведення слідчих дій. Попереднє доручення від 20.03.2023 р. про проведення допиту в якості свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 а також ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не виконано на протязі 2-х місяців і жодного процесуального документу, що містив би фактичні данні, що спростовують чи ставлять під сумнів викладені заявником під час допиту в якості свідка в матеріалах кримінального провадження немає. Відповідно до висновку Великої палати Верховного суду викладеної в постанові від 05.12.2018 по справі №301/2178/13-к, провадження №13-57 кс 18для кваліфікації дій працівників правоохоронного органу за ст.365 КК України, не обов`язково є спричинення істотної шкоди або тяжких наслідків які повинні мати вираз у грошовому еквіваленті. А саме як зазначено в п.28 «об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, вичерпується самим фактом вчиненні дій, які явно виходять за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень, і містять принаймні одну з ознак, визначених у ч.2 ст.365 КК України, супроводжуються насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування. Заподіяння наслідків у вигляді істотної шкоди в розумінні п.3 примітки 3 ст.365 КК України не є обов`язковою умовою для кваліфікації дій особи за ч.2 ст.365 КК України». Крім того, заявник також зазначала, що працівники правоохоронного органу незаконно проникли на територію домоволодіння в якому вона мешкала і провели обшук,тому також просила порушити кримінальне переслідування за ч.2 ст.162 КК України. Звертав увагу на протиріччя у оспорюваній постанові, а саме, не заперечуючи сам факт спричинення шкоди слідчий зазначає, що у заяві не сказано «яка матеріальна або моральна шкода спричинена..». а потім взагалі зазначає про відсутність самого факту подій, які стали підставою для звернення.

В судовому засіданні представник заявника скаргу і письмові пояснення підтримав, та зазначив, що в заяві ОСОБА_4 та її показах у якості свідка зазначено розмір спричинених збитків, осіб, які здійснювали протизаконні дії, а також очевидців, які бачили ці події і які незважаючи на два доручення не були допитані. ОСОБА_4 допитувалась також і в рамках кримінального провадження стосовно її чоловіка, але мова йшла про сумісне майно подружжя. Щодо неправомірних на його думку дій працівників правоохоронного органу посилався на висновок Великої палати Верховного суду викладеної в постанові від 05.12.2018р.

Слідчий до суду не з`явилася, про розгляд скарги повідомлена належним чином, просила розглядати скаргу у її відсутності, при цьому проти її задоволення заперечувала та зазначила, що ОСОБА_4 допитувалась в рамках кримінального провадження №0001211 від 12.12.2022р. за ч.2 ст.111 КК України стосовної чоловіка ОСОБА_12 і останньою не зазначалось про зникнення грошових коштів та іншого майна з автомобіля. Зазначення у заяві свідків обвинувачення стосовної чоловіка є намаганням заявника дискредитувати зазначених свідків для уникнення її чоловіком кримінальної відповідальності. Посилання ОСОБА_4 щодо спричинення їй шкоди є голослівними, не обґрунтованими і непідтвердженими.

На запит суду слідчим були надані матеріали кримінального провадження №0000319.

Заслухавши представника заявника адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та матеріали наданого кримінального провадження №0000319, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволенні скарги з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 303 ч. 1 п. 5 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Судом встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000319 від 27.02.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.365 КК України.

Заявником про кримінальне правопорушення є ОСОБА_4 , яка 13.04.2023р. була допитана в якості свідка 13 квітня 2023р.

Слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 20.03.2023 р. та 26.05.2023р. надавала доручення Харківському управлінню Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції про проведення допиту в якості свідків: 1) співробітників відділення поліції №1 Куп`янського РВП ГУНП в Х/О ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за обставинами викладеними в заяві ОСОБА_4 ; 2) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за обставинами щодо можливих неправомірних дій співробітників відділення поліції №1 Куп`янського РВП ГУНП в Х/О ОСОБА_10 та ОСОБА_11 12.09.2022р. під час проведення обшуку та вилучення майна.; 3) одночасно вирішити питання щодо проведення службового розслідування за фактами викладеними в заяві ОСОБА_4 .

Документів на виконання вказаних доручень матеріали кримінального провадження не містять.

Представник ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_3 , направляв слідчому Другого слідчого відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 клопотання, датоване 10.05.2023 р. про залучення ОСОБА_4 як потерпілої у кримінальному провадженні №0000319 від 27.02.2023 року за ознаками ч.3 ст.365 КК України, видачі їй пам`ятки про ознайомлення з правами потерпілого, та надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 12 травня 2023р. було відмовлено ОСОБА_4 у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0000319 від 27.02.2023 року.

Свою постанову слідчий обґрунтовує тим, що у заяві про визнання особи потерпілим не вказано яка матеріальна або моральна шкода спричинена діями службових осіб відділення поліції №1 Куп`янського РВП ГУНП в Х/О, а також що на даний час досудовим розслідуванням, факт перевищення влади або службових повноважень співробітниками відділення поліції №1 Куп`янського РВП ГУНП в Х/О об`єктивно не підтверджуються наявними матеріалами кримінального провадження, окрім свідчень самого заявника.

Із змісту ч.5 ст.55 КПК України випливає, що у разі відмови особі у визнанні її потерпілою, слідчий або прокурор виносить мотивовану постанову, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно вимог ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можуть бути оскаржені тільки під час досудового розслідування.

У відповідності до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.

Частиною першою ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Разом з тим у частині 5 даної статті визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

При цьому очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим.

Відповідно до ст. 110 КПК України, в постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.

Частина 3 статті 365 КК України передбачає кримінальну відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Згідно п.4 примітки до ст.364 КК України тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Доводи слідчого ОСОБА_5 в постанові від 12.05.2023р. що ОСОБА_4 у своїй заяві про визнання особи потерпілим не вказала розмір матеріальної чи моральної шкоди - не є обґрунтованими, оскільки зазначена особа є заявником, за змістом заяви про кримінальне правопорушення назвала предмети, їх кількість та суму грошей, якими на її думку незаконно заволоділи співробітники поліції. Крім того, допитана в якості свідка ОСОБА_4 13.04.2023р. підтвердила обставини викладені в заяві від 22 грудня 2022 р., де вказані очевидці події. Проте, доручення слідчого до цього часу не виконане, а результати виконання доручення можуть вплинути на повний та всебічний розгляд клопотання ОСОБА_4 про визнання її потерпілою.

За таких обставин постанова про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою є передчасною та недостатньо обґрунтованою.

Тому за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 307 КПК України, зазначене процесуальне рішення слідчого підлягає скасуванню, а клопотання представника заявника, датованого 10.05.2023 року має бути повторно розглянуте слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, та по ньому має бути прийняте законне і обґрунтоване процесуальне рішення.

Щодо вимоги про визнання неправомірною бездіяльності слідчого, що полягає у неознайомленні ОСОБА_4 з правами та обов`язками потерпілої, то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки слідчим було прийняте процесуальне рішення про відмову у визнанні її потерпілою.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 55, 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого СВ ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 12 травня 2023 р. про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000319 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.365 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 12.07.2023 р.

Слідчий суддя: ОСОБА_1