Справа № 372/1029/23
Провадження № 1-кп-201/23
В И Р О К

іменем України

21 серпня 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисниці ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000041 від 16.01.2023 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, з вищою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

14.01.2023 близько 18:30 години, ОСОБА_4 , знаходячись на подвір`ї багатоповерхового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 , в ході словесного конфлікту, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, взявши до рук фрагмент дерев`яного одвірка, довжиною близько 2,5 м., який лежав на землі, наніс один удар по голові одвірком ОСОБА_6 , в наслідок якого останній відчув різкий біль в голові та упав на коліна. Після чого, ОСОБА_4 наніс другий удар одвірком по спині ОСОБА_6 .

В результаті своїх умисних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді рани на волосистій частині голови, яке за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

Провина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджується сукупністю узгоджених між собою доказів, що відповідають критеріям належності, допустимості та достатності.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав, не заперечував, що за вказаних в обвинувальному акті обставинах наніс відшуканим на місці дерев`яним одвірком два удари в область голови потерпілому ОСОБА_6 . Проте, обвинувачений просив суд врахувати обставини, які спровокували його дії. Так, у вказаний в обвинувальному акті день 14.01.2023 року о 20 год. 15 хв. він повинен був виїхати з залізничного вокзалу Києва потягом до Львова, звідки, як волонтер - водій вантажівки, до Польщі, а далі Німеччини. О 14.01.2023 о 18:00 за попередньою домовленістю зять ОСОБА_7 повинен був забрати його з дому за адресою: АДРЕСА_2 та відвести до станції метро Видубічі, де він повинен був зустрітися із військовими для передачі пакунку із гуманітарною допомогою, на залізничному вокзалі на нього також чекав громадінин ОСОБА_8 для передачі ліків дитині ОСОБА_9 , 2009 р. н., яка знаходилася на лікуванні в Німеччині. Обвинувачений також просив прийняти до уваги, що він також транспортував ліки, отримані ним 11.01.2023 року, для своєї дружини ОСОБА_10 , яка є інвалідом довічно, і яка перебувала на лікуванні в Німеччини. 18:00 14.01.2023 року шлагбаум для виїзду із двору був зачинений, тому зять ОСОБА_7 вийшов із автомобіля і чекав біля шлагбауму автомобіль на в`їзд/виїзд, щоб перешкодити закриттю шлагбауму, а в цей час він ( ОСОБА_4 ), перебуваючи за кермом, повинен був виїхати. В цей час до зятя ОСОБА_7 почав пред`являти претензії потерпілий ОСОБА_6 , його сусід по будинку, він ( ОСОБА_4 ) з метою уникнення конфлікту між ними попросив ОСОБА_7 сісти за кермо транспортного засобу, а сам вийшов на вулицю пояснити ситуацію. Проте, ОСОБА_6 , не бажаючи чути ніяких пояснень про квитки на потяг та ін., абсолютно безпідставно звинуватив їх двох в тому, що вони перебувають в стані алкогольного сп`яніння і вирішив не випускати їх за межі двору шляхом блокування відкриття шлагбауму. Протягом 40-50 хв. він намагався пояснити ОСОБА_6 нагальність його ситуації, пропонував йому на огляд квитки на потяг, проте останній не звертав ніякої уваги на його спроби, при цьому штовхав його, вдарив в область обличчя. Доведений до відчаю і розуміючи, що його не випустять із двору, він взяв одвірок і вдарив ОСОБА_6 , а потім руками шляхом прикладання фізичної сили відкрив шлагбаум.

В зв`язку із тим, що факт завдання двох ударів дерев`яним одвірком обвинуваченим ОСОБА_4 по голові ОСОБА_6 не заперечується самим обвинуваченим, потерпілим та підтверджений свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , суд не вважає за необхідне наводити детально зміст їхніх показань.

Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, відображена в обвинувальному акті, встановлена висновком експерта від 23.02.2023 року.

Проте, суд вважає за необхідне акцентуватися на показаннях обвинуваченого ОСОБА_4 в частині, в якій він обґрунтовує мотиви вчиненого ним кримінального правопорушення, шляхом співставлення його показань із іншими доказами.

Так, свідок ОСОБА_7 підтвердив в судовому засіданні, що за домовленістю із ОСОБА_4 повинен був його забрати із місця проживання о 18 год. 14.01.2023 і підвезти до станції метро Видубічі, звідки останній мав їхати до залізничного вокзалу. ОСОБА_7 категорично заперечив, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку із чим претензії раніше йому невідомого ОСОБА_6 вважав безпідставними та провокативними. Також свідок зазначив, що на початку конфлікту ОСОБА_6 штовхнув його в грудну клітину, потім між потерпілим та ОСОБА_4 розпочався словесний конфлікт, ОСОБА_6 не дозволяв його автомобілю виїхати за межі двору, також декілька разів штовхав ОСОБА_4 , висловлювався в його бік нецензурною лайкою, замахувався на нього руками та ногами. Свідок не заперечив факт завдання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілому дерев`яним задвірком по голові.

Незважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_6 категорично заперечував факт завдання ОСОБА_4 будь-яких тілесних ушкоджень і наполягав, що його претензії виражалися виключно в словесній формі, суд під час огляду відеозапису камери спостереження переконався в невідповідності сказаного потерпілим дійсним обставинам справи. Так, під час перегляду відеозапису встановлено, що потерпілий ногою намагається нанести удар в область живота обвинуваченому ОСОБА_4 в момент їхнього спілкування. Також, під час перегляду відеозапису суд звернув увагу, що ОСОБА_4 дійсно достає із автомобіля папку, схожу на документи, і звертається до ОСОБА_6 , про що свідчить розворот корпусу його тіла в бік потерпілого та активна жестикуляція руками.

Показання ОСОБА_4 також підтверджуються наданими ним письмовими доказами - квитком на потяг Київ - Львів на його ім`я, датованим 14.01.2023 року о 20 год. 21 хв., квитком на автобус Дрезден - Ганновер - Падеборн; свідоцтвом про народження дитини - ОСОБА_14 , 2009 р. н., його посвідченням інваліда дитинства; письмовими поясненнями його батька - ОСОБА_8 , який підтвердив, що 14.01.2023 року о 20 год. очікував на зустріч на залізничному вокзалі м. Києва із ОСОБА_4 для передачі через нього ліків своєму синові в Німеччину; посвідченням інваліда громадянки ОСОБА_10 , рецептом на ліки на її ім`я; документами, що посвідчують участь ОСОБА_4 у волонтерській діяльності, в частині яких ОСОБА_4 відображений саме як водій - волонтер.

Сукупність вищезазначених доказів переконує суд в правдивості показань потерпілого в частині обставин, які мали для нього нагальне значення 14.01.2023 року, і які могли не відбутися через запізнення на потяг.

При цьому суд звернув увагу, що свідок ОСОБА_13 , яка є головою ОСВБ, під час допиту в судовому засіданні, пояснила, що ОСОБА_4 не випускав ОСОБА_6 через те, що обвинувачений намагався зламати шлагбаум, а не через стан алкогольного сп`яніння останнього.

Свідок ОСОБА_13 не змогла пояснити суду, що завадило їй вирішити вказаний конфлікт шляхом відкриття шлагбауму, отже вона стверджувала в судовому засіданні, що в разі відсутності в мешканців пульту, вона особисто за допомогою дистанційного пристрою відкриває шлагбаум.

Суд також акцентується, що стороною обвинувачення наданий відеозапис, який не відображає момент початку конфлікту, тобто 18 год. 00 хв. 14.01.2023 рок, коли до ОСОБА_7 вперше звернувся із претензіями ОСОБА_6 . Момент його закінчення о 18 год. 40 хв. 14.01.2023, коли ОСОБА_4 наніс удари потерпілому, свідчить, що тривалість конфлікту становила 40 хв.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як легке тілесне ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є пенсіонером, активно займається волонтерською діяльності, за місцем роботи характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що по пом`якшують покарання обвинуваченому, є визнання провини та щире каяття відповідно до р. 1 ч. 1 ст. 65 КК України. Суд також визнає обставиною, що пом`якшує покарання, вчинення кримінального правопорушення внаслідок дій самого потерпілого ОСОБА_6 , який протягом 40 хвилин чинив перешкоди у виїзді автомобіля із прибудинкової території з особистих мотивів, які при цьому не ґрунтувалися на законних вимогах. Суд також бере до уваги, визначаючи цю обставину, як пом`якшуючу, нагальність виїзду обвинуваченого саме в запланований час о 18 год. 00 хв. 14.01.2023. з місця його перебування із розрахунком часу на дорогу до залізничного вокзалу в м. Києві.

Отже, суд вважає, що покарання у вигляді штрафу стане для ОСОБА_4 достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні - двд диски - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1