Справа №295/6840/23
УХВАЛА

Іменем України

25.07.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

подане старшим слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_7 ,

погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні за №0000101 від 04.03.2022,

відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Старокостянтинів Хмельницької області, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Старокостянтинів Хмельницька область, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 на строк досудового розслідування у кримінальному провадженні тобто до 30.08.2023 з утриманням підозрюваного на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу №201 командувача Повітряних сил Збройних Сил України від 01.06.2017, ОСОБА_5 призначено на посаду начальника 20 центру ремонту засобів зв`язку та радіотехнічного забезпечення - командира військової частини НОМЕР_1 .

27.07.2017 згідно з наказом №169 по військовій частині НОМЕР_1 майор ОСОБА_5 прийняв справи і посаду командира військової частини НОМЕР_1 .

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, що станом на 03.03.2022 припинено або скасовано не було.

01.03.2022 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань ІНФОРМАЦІЯ_3 прапорщика запасу ОСОБА_8 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних Сил України.

Цього ж дня, відповідно до мобілізаційного признання прапорщика запасу ОСОБА_8 направлено для проходження військової служби (доукомплектування) до військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .

01.03.2022 з ІНФОРМАЦІЯ_4 мобілізований ОСОБА_8 в складі мобілізованої команди прибув у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з положеннями ст. 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, підполковник ОСОБА_5 під час проходження військової служби за своїм військовим званням та посадою є начальником по відношенню до військовослужбовця за мобілізацією в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 .

Згідно зі ст. 20, 21, 22 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці під час виконання службових обов`язків мають право застосовувати заходи фізичного впливу, а також носити, зберігати та застосовувати спеціальні засоби, зброю в порядку, встановленому законодавством. Застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та зброї допускається, якщо інші заходи виявилися неефективними або якщо через обставини застосування інших заходів є неможливим. Військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо; для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб; у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу.

Відповідно до ст. 22-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) в умовах особливого періоду, в тому числі в умовах воєнного стану чи бойовій обстановці, з метою затримання військовослужбовця, який вчиняє діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, пов`язаного з непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням бойових позицій та визначених місць дислокації військових частин (підрозділів) у районах виконання бойових завдань, має право особисто застосовувати заходи фізичного впливу без спричинення шкоди здоров`ю військовослужбовця та спеціальні засоби, достатні для припинення протиправних дій.

У разі якщо дозволяють обставини, командир (начальник) перед застосуванням заходів фізичного впливу, спеціальних засобів або зброї повинен голосом чи пострілом угору попередити про це особу, проти якої можуть бути застосовані такі заходи.

Відповідно до ст. 24 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про застосування фізичної сили та спеціальних засобів військовослужбовець доповідає своєму безпосередньому командирові (начальникові).

Про поранення або смерть, що сталися внаслідок застосування фізичного впливу і спеціальних засобів, а також про всі випадки застосування зброї військовослужбовець зобов`язаний негайно і письмово повідомити свого командира (начальника), а командир (начальник) військової частини негайно доповідає безпосередньому командирові (начальникові), а також повідомляє відповідного прокурора та начальника органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) в гарнізоні.

Повідомлення начальника органу управління Служби правопорядку про застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та зброї здійснюється в разі їх застосування військовослужбовцями Збройних Сил України.

Разом з тим, командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_5 , будучи начальником відносно прапорщика ОСОБА_8 за посадою та військовим званням, достовірно знаючи вищевказані статутні вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями, маючи на меті виключення застосування нестатутних заходів впливу щодо підлеглого, вирішив умисно застосувати насильство щодо підлеглого військовослужбовця за наступних обставин.

Так, в період часу з 24 год 00 хв 02.03.2022 по 03 год 45 хв 03.03.2022 підполковник ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 3, 27, 28, 68 Конституції України, ст. 6, 11, 16, 20, 21, 22, 22-1, 28, 58, 59, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах воєнного стану, будучи військовою службовою особою, являючись за посадою та військовим званням начальником для прапорщика ОСОБА_8 , перебуваючи у коридорі бомбосховища під умовною назвою «Укриття Яма» на території технічної зони військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , під вигаданим приводом щодо можливої диверсійної діяльності військовослужбовця та спроби заволодіння зброєю останнім, перевищуючи свої службові повноваження, умисно, протиправно, застосовував насильство щодо підлеглого військовослужбовця ОСОБА_8 шляхом нанесення останньому множинних ударів руками та ногами у різні частини тіла, позбавлення можливості пересування ОСОБА_8 шляхом зв`язування останньому за спину руки дротом чорного кольору та нижніх кінцівок білою ганчіркою, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді синців навколо обох очей з переходом на щічні ділянки обличчя, по задньо-внутрішній поверхні в проекції ліктьового суглобу з переходом на плече та передпліччя, дві рани волосяної частини голови, багатоскалкового перелому кісток носу, дрібновогнищеві крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку, вогнищевий крововилив в м`які тканини шийного відділу хребта справа.

Після заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ОСОБА_9 не повідомив до ІНФОРМАЦІЯ_2 про застосування фізичних заходів впливу щодо підлеглого військовослужбовця ОСОБА_8 , а перемістив зв`язаного військовослужбовця ОСОБА_8 з бомбосховища, залишивши його на вулиці на землі, у безпорадному стані, неподалік до входу у бомбосховище «Укриття Яма». Внаслідок таких дій військовослужбовець ОСОБА_8 помер від крововтрати як ускладнення ушкоджень волосяної частини голови - ран в потиличній та тім`яній ділянках та багатоскалкового перелому кісток носу.

30.05.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

31.05.2023 слідчим суддею Богунського районного суду м.Житомира підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 до 28.07.2023 включно.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років та відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення орган досудового розслідування підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: обставинами, встановленими під час огляду місця події 03.03.2022, під час якого у багажному відділені автомобіля в/ч НОМЕР_1 на території військового госпіталю в/ч НОМЕР_2 виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , кінцівки зв`язані, на обличчі виявленні видимі ушкодження у вигляді гематом, крововиливу;

обставинами, встановленими під час огляду місця події 03.03.2022, а саме території технічної зони в/ч НОМЕР_1 , де були виявленні речі потерпілого військовослужбовця ОСОБА_8 ;

обставинами, встановленими під час огляду 04.03.2022 трупа ОСОБА_8 ;

показами потерпілої ОСОБА_10 щодо відомих обставин смерті її сина ОСОБА_8 ;

показаннями потерпілої ОСОБА_10 щодо контактів у мобільному телефоні, яким користувався ОСОБА_8 в період з 01.03.2022 по 02.03.2022 включно;

показаннями свідка ОСОБА_11 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , щодо відомих обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_8 ;

показаннями свідка ОСОБА_12 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , щодо відомих обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_8 ;

показаннями свідка ОСОБА_13 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , щодо відомих обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_8 ;

показаннями свідка ОСОБА_14 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , щодо відомих обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_8 ;

показаннями свідка ОСОБА_15 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , щодо відомих обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_8 ;

показаннями свідка ОСОБА_16 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , щодо відомих обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_8 ;

показаннями свідка ОСОБА_17 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , щодо відомих обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_8 ;

показаннями свідка ОСОБА_18 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , щодо відомих обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_8 ;

показаннями свідка ОСОБА_19 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , щодо відомих обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_8 ;

показаннями свідка ОСОБА_20 , теперішнього командира в/ч НОМЕР_1 , щодо відомих обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_8 ;

повідомленням з 2 відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 про відсутність повідомлень щодо можливої протиправної діяльності військовослужбовця ОСОБА_8 ;

повідомленням з ІНФОРМАЦІЯ_2 про відсутність повідомлень щодо можливої протиправної діяльності військовослужбовця ОСОБА_8 ;

висновком експерта №760 обласного бюро судово-медичної експертизи ЖОР від 10.05.2023 щодо причини смерті військовослужбовця ОСОБА_8 та наявних у останнього тілесних ушкоджень, зокрема: безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 є крововтрата, як ускладнення ушкоджень волосяної частини голови-ран в потиличній та тім`яній ділянка та багатоскалкового перелому кісток носу, на що вказують характерні ознаки для даного виду смерті-бліде забарвлення трупних плям, малокрів`я внутрішніх органів, а також дані судово-гістологічного дослідження (головний мозок, серце, печінка-ішемія). При проведенні експертизи трупа гр. ОСОБА_8 були виявленні наступні тілесні ушкодження: синці навколо обох очей з переходом на щічні ділянки обличчя, по задньо-внутрішній поверхні в проекції ліктьового суглобу з переходом на плече та передпліччя; дві рани волосяної частини голови; багатоскалковий перелом кісток носу, дрібновогнищеві крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку; вогнищевий крововилив в м`які тканини шийного відділу хребта справа. Характеристика виявлених тілесних ушкоджень мають ознаки Легких тілесних ушкоджень, але у даному випадку, враховуючи нерухомий, безпорадний стан потерпілого можна вважати, що дані тілесні ушкодження знаходяться в непряму причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті. Вище вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого (их) предмета (ів) не залишивши в них яких-небуть специфічних та характерних ознак, дозволяючих ідентифікувати їх контактуючу, травмуючу, слідоутворюючу поверхню та могли виникнути при контактній дії будь-якої травмуючої поверхні тупого предмету із безчисленої множини їх. Локалізація та характер вищевказаних тілесних ушкоджень виключає можливість спричинення останніх самому собі. Яких-небудь тілесних ушкоджень, характерних для падіння на площині не було виявлено;

обставинами, встановленими під час проведення слідчих експериментів за участю військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ;

показаннями свідка ОСОБА_21 щодо обставин огляду трупу ОСОБА_8 03.03.2022 у в/ч НОМЕР_2 та констатації смерті останнього;

показаннями свідка ОСОБА_22 щодо обставин огляду трупу ОСОБА_8 03.03.2022 у в/ч НОМЕР_2 та констатації смерті останнього;

повідомленням з 2 відділу 8 управління ДВКР СБУ щодо відсутності інформації про співпрацю ОСОБА_23 з спецслужбами російської федерації;

обставинами, встановленими під час огляду мобільного телефону, яким користувався ОСОБА_8 в період з 01.03.2022 по 02.03.2022;

показаннями свідка ОСОБА_24 щодо відомих йому обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_8 та перевірки мобільного телефону останнього;

показаннями свідка ОСОБА_25 , який повідомив, що будь-яких повідомлень від командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 щодо смерті військовослужбовця у в/ч НОМЕР_1 не надходило, про дані обставини він дізнався лише від нового командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_20 ;

показаннями свідка ОСОБА_26 про те, що ОСОБА_5 доповів йому по службовому телефону смерть військовослужбовця у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_8 під час спроби вгамувати неадекватну поведінку військовослужбовця, але в чому була неадекватна поведінка військовослужбовця було не зрозуміло, конкретних обставин смерті ОСОБА_8 не повідомив, письмові повідомлення з в/ч НОМЕР_1 до в/ч НОМЕР_3 щодо смерті військовослужбовця ОСОБА_8 не надходили;

іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

У клопотанні вказано, що 24.07.2023 керівником Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 30.08.2023.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 закінчується о 24 год 00 хв 28.07.2023, але для прийняття остаточного рішення у кримінальному проваджені необхідно здійснити наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, прийняти процесуальні рішення: отримати висновок експерта за постановою слідчого про призначення та доручення проведення додаткової судово-медичної експертизи; отримати висновок експерта за постановою слідчого про призначення та доручення проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів; призначити та провести посмертну експертизу щодо ОСОБА_8 ; повідомити ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні; виконати інші слідчі (розшукові) дії та прийняти процесуальні рішення; виконати вимоги ст. 290 КПК України.

В обґрунтування клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 сторона обвинувачення вказує про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати свідків у кримінальному провадженні, тобто ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий вказує, що існує ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні. У зв`язку із цим, існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на даний час не зменшився.

Окрім цього, орган досудового розслідування посилається на наявність підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема: ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , з метою зміни останніми показів на досудовому розслідуванні або їх зміни під час судового розгляду.

Сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе спілкуватись зі свідками у кримінальному провадженні та схиляти свідків до зміни показань у кримінальному провадженні, оскільки був для вище вказаних військовослужбовців командиром (начальником) за посадою та військовим званням. Тому, на переконання слідчого, існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на даний час не зменшився.

Слідчий вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні захисником підозрюваного ОСОБА_6 подано слідчому судді заперечення на клопотання про продовження запобіжного заходу, яке обґрунтоване тим, що слідчим не доведено існування потреби у подальшому утриманні ОСОБА_5 під вартою, підозру вважає необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на матеріалах досудового розслідування. Жоден зі свідків не підтверджує версію сторони обвинувачення. За результатами проведеного службового розслідування не встановлено перевищення повноважень командиром військової частини або неправомірного застосування ним фізичного впливу до ОСОБА_8 , в діях підозрюваного вбачається необхідна оборона. ОСОБА_5 діяв відповідно до положень Дисциплінарного Статуту ЗСУ. Захисник вважає, що встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ризики зменшилися або втратили свою актуальність. ОСОБА_5 не буде переховуватись від органу досудового розслідування, до обрання запобіжного заходу від явки до слідчого не ухилявся, співпрацює зі слідством. У ході досудового розслідування свідки були допитані, підозрюваний проходить військову службу в іншій військовій частині, тому ризик незаконного впливу на свідків не обґрунтований. ОСОБА_5 є військовослужбовцем, за місцем роботи характеризується позитивно, належно ставиться до виконання службових обов`язків, що, на думку захисника, свідчить про те, що і процесуальні обов`язки будуть ним виконуватись належним чином. Командування Повітряних сил ЗСУ гарантує виконання підполковником ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, покладених на нього судом. Захисник вважає, що з огляду на соціальний статус підозрюваного, те, що він є військовослужбовцем та приймав активну участь у відбитті повномасштабної агресії рф проти України, має сім`ю, спроможний внести заставу, тому доцільно застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. На підставі наведеного, захисник просить відмовити у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу.

Також у судовому засіданні захисником підозрюваного ОСОБА_6 подано слідчому судді клопотання про зміну запобіжного заходу, у якому захисник просить змінити застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, з покладенням обов`язків, передбачених п. 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Клопотання обґрунтоване аналогічними доводами, які викладені у запереченні проти продовження запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження дії запобіжного заходу та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні. Проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу заперечив, оскільки ризики, встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати та не зменшились.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні. Вказав, що встановлені ризики продовжують існувати та не зменшились, а більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу заперечив, оскільки ризики, встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, не зменшились.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечив проти клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід, щоб мати змогу виконувати обов`язок щодо оборони країни. Вказав, що не має наміру переховуватись, співпрацює зі слідством. Свідки раніше перебували у його підпорядкуванні, тепер не перебувають, тому впливати не них не може і не має такого наміру. Пояснив, що відносно загиблого ОСОБА_8 застосовувались заходи з метою запобігання заволодіння особистою зброєю, завдання шкоди особовому складу. Поведінка загиблого була неадекватною. У частині підозрюваним було ініційовано службове розслідування по факту загибелі, повідомили керівництво. Події відбувалися в умовах сильного емоційного напруження, пов`язаного з початком війни, постійними повітряними тривогами та обстрілами.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, вважає його необґрунтованим. Вказала, що дії ОСОБА_5 були спрямовані на протидію поведінці ОСОБА_8 , який поводився неадекватно та агресивно, закликав до отримання зброї. Був викликаний фельдшер для огляду ОСОБА_8 , однак останній від огляду відмовився та замахнувся на неї. З гаманця ОСОБА_8 висипався порошок білого кольору. У його телефоні були виявлено численні дзвінки, щодо яких він не надав пояснень. У ході того, як до ОСОБА_8 вживались заходи щодо приборкання його поведінки, він виривався, вдарявся та падав. Підозрюваним вживались заходи для надання йому допомоги, було викликано фельдшера та надано розпорядження про його доставку до госпіталю, де було констатовано смерть. Матеріалами службового розслідування та показами свідків не підтверджується перевищення ОСОБА_5 службових повноважень.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У статті 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні

Згідно з ч.1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

Нормою частини 1 статті 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000101 від 04.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України.

В ході досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України, яке 30.05.2023 вручено ОСОБА_5 під підпис.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 31.05.2023 підозрюваному ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.07.2023.

Постановою керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 24.07.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000101 від 04.03.2022 продовжено до трьох місяців, а саме до 30.08.2023.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За правилами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 426-1 Кримінального кодексу України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема, протоколами оглядів місця події, висновком судово-медичної експертизи, показами свідків, які відображені у відповідних протоколах допитів, іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, з клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України.

Слід зазначити, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя не надає оцінку зібраним доказам на предмет їх належності, допустимості і достатності, а лише оцінює наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може бути причетний до вчинення того чи іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликались слідчий та прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий суддя не погоджується з доводами захисника щодо відсутності доказів обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого злочину у даному кримінальному провадженні, з огляду на те, що після обрання запобіжного заходу, коли слідчий суддя оцінивши зібрані докази, дійшов висновку, що вони у сукупності є достатніми для переконання неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч.5 ст.426-1 КК України, - жодних доказів протилежного, тобто, які б спростовували причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного злочину, в ході досудового розслідування не встановлено, та до справи не додано.

Наразі, з наявних у справі доказів слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може бути причетний до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу 31.05.2023 слідчим суддею було встановлено достатньо підстав вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що заявлені ризики продовжують існувати на момент вирішення питання про продовження строку дії попереднього запобіжного заходу. Зокрема, слідчий суддя вважає, що не зменшились ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, а також інші обставини, які були встановлені слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу щодо приховування обставини загибелі ОСОБА_8 , що наразі стороною захисту не спростовано.

Також, оскільки підозрюваному ОСОБА_5 відомі свідки вчинення кримінального правопорушення, посилання слідчого на продовження існування ризику незаконного впливу підозрюваним на свідків вбачається небезпідставним.

Таким чином, існування наразі обґрунтованих ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на переконання слідчого судді, свідчить про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України в судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування не завершено, з огляду на складність кримінального провадження та необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 30.08.2023.

Беручи до уваги викладене вище, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування доведено наявність підстав, передбачених ч.3 ст. 199 КПК України, для задоволення клопотання і подальшого тримання підозрюваного під вартою.

Також на підставі вищевикладеного, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваним та його адвокатом не доведено, що ризики, які встановлені слідчим суддею при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшились або перестали існувати, з урахуванням мети застосування запобіжного заходу, того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України, яке вчинене проти встановленого порядку несення військової служби, та є насильницьким особливо тяжким злочином, тому слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість клопотання захисника та відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 201, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 30.08.2023, з утриманням на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити строк дії ухвали до 30.08.2023.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 16 год 00 хв 31.07.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1