Справа № 314/2949/23
Провадження № 1-кп/314/415/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000408 від 29.11.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2022 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді оператора-радіотелефоніста метеорологічного взводу батареї управління та артилерійської розвідки бригадної артилерійської групи, у військовому званні «старший солдат» військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9,11,16,49,127,128 статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив тимчасове місце розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася поблизу АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.408 КК України «дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану».

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, визнав повністю, підтвердив фактичні обставини обвинувачення , згоден з правовою кваліфікацією своїх дій, визнає вину й обставини справи добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось. Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, його допитом.

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим, який показав суду , що 05 вересня 2022 року самовільно поїхав зі своєї частини за місцем служби додому , ніяких рапортів , офіційних документів не писав, після чого залишився вдома у м. Львові , мотивом слугувала хвора матір яка потім померла , у нього залишилася стара бабуся та брат, який на військовій службі, у травні 2023 його вдома опитували працівники ВСП до затримання , останній добровільно за власний рахунок на прохання слідчих приїхав на поїзді до м. Запоріжжя для слідчих дій, у скоєному щиро розкаюється, бажає продовжувати службу. Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, в яких обвинувачується ОСОБА_4 та є доведеним, що останній вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 408 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: «дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану».

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до положень ст. 65 КК України виходить із меж, установлених у санкціях статті інкримінованого злочину, враховує ступінь його тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Так, обвинувачений вчинив злочин, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину. Обвинувачений раніше не судимий , бажає продовжувати службу, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебував і не перебуває , до медичної допомоги до цих лікарів не звертався, за місцем служби характеризується як такий що визнає провину та намагається її виправити , здатний критично оцінювати свою діяльність . Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.75 КК відсутні, разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений раніше не притягався до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному злочині, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, жодних обставин, які би обтяжували покарання обвинуваченого, у даній справі не встановлено, обвинувачений, вчинивши злочин, в подальшому усвідомив протиправність та помилковість своїх дій і добровільно за власний рахунок із м. Львова прибув на поїзді до правоохоронного органу у м. Запоріжжя, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений під час судового розгляду повністю визнав свою вину, надав правдиву розповідь про усі відомі йому обставини, що дало суду змогу розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК, обвинувачений не тільки визнав свою вину, а й надав належну критичну оцінку своєї протиправної поведінки та щиро її засудив.

Зазначені обставини, на переконання суду , пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а тому у відповідності до положень ст.69 КК вони дають суду законні підстави для можливості призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.408 КК з урахуванням й того, що редакція ст.69 КК станом на день постановлення даного вироку хоча й виключає можливість її застосування при призначенні покарання за інкримінованою нормою, проте даний злочин вчинено до внесення відповідних змін до ст.69 КК. Тому з огляду на положення ст.5 КК призначення обвинуваченому покарання у цій справі із застосуванням ст.69 КК узгоджується з нормами кримінального закону, за таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Таке покарання, на переконання суду, за своїм розміром буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень, справедливим та таким, що не суперечить ст.65 КК.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обирався спочатку у вигляді тримання під вартою потім у вигляді тримання під вартою із заставою, яку внесено не було, за таких обставин суд вважає за необхідне залишити запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою без застосування застави до набрання вироком законної сили, строк відбуття покарання необхідно рахувати з моменту затримання , а саме з 26.05.2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з 26.05.2023 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду, через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_6

14.08.2023