Справа № 4801/14/23
Провадження №11-кс/801/2191/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 про роз`яснення та уточнення зарахування йому апеляційною інстанцією строку попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком, яким він був засуджений та відбуває покарання,

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Вінницького апеляційного суду із заявою, в якій просить роз`яснити та уточнити правильність зарахування йому строку попереднього ув`язнення, так як з 18.07.2014 по 12.12.2016 він перебував в СІЗО м. Вінниці, однак даний строк йому не зараховано.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який просив відмовити в задоволенні заяви, засудженого ОСОБА_5 , який просив задоволити його заяву, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання про роз`яснення вироку Апеляційного суду Вінницької області від 12 січня 2018 року задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

За змістом вказаної вище норми закону, роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання. При цьому під час роз`яснення судового рішення не може ставитися питання про зміну рішення, про внесення до нього нових даних або про роз`яснення мотивів прийняття рішення.

Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 12 січня 2018 року вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 8 червня 2016 року, яким ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.4 ст. 187 КК України та його виправдано на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення ним вказаного злочину скасовано.

Визнано ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.4 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення призначеним покаранням за даним вироком покарання, призначеного за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 1 грудня 2014 року, остаточне покарання ОСОБА_5 призначено у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання рахувати з 12 грудня 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано засудженому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 12 грудня 2016 року по 12 січня 2018 року.

Цивільні позови прокурора та в.о. прокурора м. Ладижина Вінницької області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь місцевого бюджету м. Ладижина (р/р 0008 в ГУДКСУ у м. Ладижині Вінницької області МФО 802015, , КБКД 24060300) 637,54 грн. витрат, понесених Ладижинським МТМО на лікування ОСОБА_7 .

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Вінницького обласного бюджету (р/р 2166 в ГУДКСУ у Вінницькій області, , МФО 802015) 2221, 52 грн. витрат, понесених Вінницькою обласною психоневрологічною лікарнею ім. акад. О.І. Ющенка на лікування ОСОБА_7 .

Вирішено долю речових доказів.

Постановою Верховного Суду від 19.09.2019 року вирок Апеляційного суду Вінницької області від 12 січня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судом чітко зазначено строк, зарахований на підставі ч.5 ст. 72 КК України, а також вказано початок строку відбування покарання з 12 грудня 2016 року.

Викладаючи доводи щодо зарахування в строк покарання, строку попереднього увязнення з 18.07.2014 року по 12.12.2016 року засуджений ОСОБА_5 фактично ставить питання про зміну рішення апеляційного суду від 12.01.2018 року, яке набрало законної сили, що не відноситься до повноважень суду апеляційної інстанції.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ст. 537, 539 КПК України визначено порядок вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку.

Судове рішення Апеляційного суду Вінницької області від 12 січня 2018 року чітко викладене, є доступним, логічним та послідовним, сформульовані судом висновки є чіткими і зрозумілими та не допускають подвійного тлумачення, у висновках містяться посилання на положення кримінального та кримінально-процесуального закону, яким керувався суд при його постановленні, тому підстав для його роз`яснення апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 380, 405, 418, 419 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про роз`яснення та уточнення зарахування йому апеляційною інстанцією строку попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком, яким він був засуджений та відбуває покарання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3