КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.07.2023 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 , погодженого прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000979 від 04.10.2022, а саме на: грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, номіналом по 100 доларів США.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за

Справа № 757/27204/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4603/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, яке вилучено у ході обшуку 30.05.2023, за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та належить підозрюваному ОСОБА_9 , а саме грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, номіналом по 100 доларів США.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначала, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, з конфіскацією майна.

У доданих до клопотання матеріалах міститься достатній об`єм допустимих доказів, які дають можливість обґрунтовано підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України, та обґрунтовують підставу і мету накладення арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України.

29.08.2023 від прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких прокурор вказувала на те, що підозрюваний ОСОБА_9 , усвідомлюючи факт притягнення до кримінальної відповідальності та можливості застосування до нього конфіскації майна як виду покарання, може здійснити приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних грошових.

Вилучені грошові визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки вони можуть бути здобуті внаслідок протиправної діяльності ОСОБА_9 .

Заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_5 , яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу з доповненнями, думку захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів клопотання, Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора та оперативного супроводження Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000979 від 04.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України.

У межах даного кримінального провадження 22.06.2023 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України.

Згідно долучених до клопотання матеріалів, ухвалами слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.05.2023 надано дозвіл на проведення обшуку квартир за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до даних протоколу обшуку від 30.05.2023, у період часу з 14:26 год. по 16:23 год. проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Apple iPhone 8» із IMEI: НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Apple iPhone 14» без ідентифікації по ІМЕІ; грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, номіналом по 100 доларів США.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 від 30.0.52023 вищевказане майно, вилучене 30.0.52023 від час обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000979.

30.06.2023 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив накласти арешт на майно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000979 від 04.10.2022, а саме на: грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, номіналом по 100 доларів США, з метою збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.07.2023 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000979 від 04.10.2022, а саме на: грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, номіналом по 100 доларів США, з тих підстав, що стороною обвинувачення не доведено наявність підстав для накладення арешту на вилучені грошові кошти.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги слідчим суддею не дотримані.

Слідчий суддя належним чином не перевірив викладені у клопотанні обставини, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вилучені за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_9 грошові кошти, не навівши належного обгрунтування такого висновку.

Дослідивши доводи клопотання слідчого та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що грошові кошти, вилучені 30.05.2023 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки можуть бути набутими кримінально протиправним шляхом, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.

Крім того, санкція ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України, за якою ОСОБА_9 повідомлено про підозру у межах даного кримінального провадження, передбачає позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Як убачається із доданих до клопотання слідчого матеріалів, грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, номіналом по 100 доларів США, вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_9 що дає підстави вважати, що зазначені грошові кошти належать саме підозрюваному ОСОБА_9 .

Посилаючись в ухвалі на те, що стороною захисту доведено набуття ОСОБА_9 вилучених грошових коштів у легальний спосіб, слідчим суддею не наведено мотивів та обгрунтування такого висновку. Крім того, вказана обставина не позбавляє можливості накладення арешту на такі грошові кошти з метою конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, порушення органом досудового розслідування визначеного абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК строку звернення із клопотанням про арешт майна вочевидь є недотриманням вимог КПК, проте, на переконання колегії суддів, таке порушення саме по собі не може бути безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання про решт майна, а тому колегія суддів не погоджується із висновком слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про відмову у задоволенні клопотання з наведеної підстави.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчим у клопотанні, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, доведено, що у кримінальному провадженні № 0000471 існують достатні підстави для накладення арешту на належне підозрюваному ОСОБА_9 вищевказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання, у випадку визнання ОСОБА_9 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на грошові кошти, вилучені 30.05.2023 у ході проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_9 .

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора з доповненнями - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання слідчого, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження як речових доказів у кримінальному провадженні та можливої конфіскації майна як виду покарання.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 , та накласти арешт на майно, яке вилучене у ході обшуку 30 травня 2023 за адресою: АДРЕСА_3 та належить підозрюваному ОСОБА_9 , а саме грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, номіналом по 100 доларів США.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3