печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000912 від 08.07.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

28.06.2023 року в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000912 від 08.07.2022 року, яке вилучено 21.03.2023 року за місцем проживання директора ТОВ «Каліпсо В» ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 630 доларів США, купюрами з наступними серіями та номерами: 6 купюр номіналом 100 доларів США з номерами та серіями: LF33401454A, LC52346068B, PD56529639B, MB76933724D, PD56529638B, PF34123658G, 1 купюра номіналом 20 доларів США - MC73806661C, 1 купюра номіналом 10 доларів США - ВВ92926835A; круглу печатку «Криничненский сельский совет народных депутатов Болградского района Одесской области» в прозорій коробці, банківську картку Raiffeisen Bank AVAL НОМЕР_1 , на якій міститься надпис «GEORGIY KARAKCHI». Прокурор одночасно просить суд поновити пропущені з поважних причин строки звернення з даним клопотанням про арешт майна, з огляду на повернення слідчим суддею попереднього клопотання про накладення арешту на майно на доопрацювання.

Прокурор обґрунтовував своє клопотання тим, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000912 від 08.07.2022 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході досудового розслідування, серед іншого, встановлено, що ОСОБА_5 у період із осені 2022 року по 21.03.2023, точну дату та час наразі досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в межах адміністративно-територіальної одиниці м. Ізмаїл Одеської області, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду для себе в розмірі 12 200 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на дату отримання неправомірної вигоди становить 446 136,92 грн, за вплив на прийняття службовими особами ДУ «Одеська обласна фітосанітарна лабораторія» та ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, рішень щодо видачі фітосанітарних сертифікатів на експортовану ПП «Центрагроекспорт» кукурудзу, поєднану з вимаганням такої вигоди.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

21.03.2023 об 11 год 12 хв, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, та наступного дня йому повідомлено про підозру.

Прокурор вказує, що у ході досудового розслідування зібрано докази, які вказують на причетність до злочинної діяльності службових осіб ТОВ «Каліпсо В».

21.03.2022 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2023 року проведено обшук за місцем проживання директора ТОВ «Каліпсо В» ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого були виявлені предмети, які тимчасово вилучені та на які прокурор просить накласти арешт.

Прокурор також зазначає, що майно, про арешт якого він просить має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, яке підлягає збереженню на час слідства та розгляду судом.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Особа стосовно якої подано вказане клопотання в судове засідання не з`явилась. Представник власника майна адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності та долучила письмові заперечення на клопотання прокурора про арешт майна, у задоволенні клопотання просила відмовити.

Адвокат зазначала, що версія прокурора про злочинне походження вилучених грошових коштів ним не доведена та не підтверджена жодним доказом. Наголошувала, що це не ті грошові кошти, котрі надавалися правоохоронцями в рамках виконання постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину. Адвокат вказала, що вилучена печатка «Криниченский сельский совет народных депутатов Болградского района Одеской области» не стосується обставин розслідуваних у даному кримінальному провадженні. Вилучена банківська картка на ім`я « ОСОБА_8 » є особистою власністю чоловіка ОСОБА_9 (чоловіка ОСОБА_4 ) і так само не має доказового значення для розслідуваного провадження.

Також адвокат зазначала, що ні ОСОБА_4 , ні її чоловік не є фігурантами розслідуваного кримінального провадження. Вказувала, що відповідність вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України прокурором не доведена, а постанова слідчого про їх визнання речовими доказами не відповідає приписам п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, наголошувала, що у постанові слідчого не зазначено якому саме критерію речового доказу відповідає той чи інший вилучений об`єкт, та які саме відомості, встановлені органом досудового розслідування, про це свідчать. Також адвокат посилалася на позицію судів апеляційної інстанції стосовно того, що визнання стороною обвинувачення вилученого майна речовим доказом у конкретному кримінальному провадженні, не може бути єдиною підставою для його арешту, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вивчивши клопотання прокурора та докази, якими воно обґрунтовується, а також письмові заперечення представника власника майна та долучені до них матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000912 від 08.07.2022 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході досудового розслідування, серед іншого, встановлено, що ОСОБА_5 у період із осені 2022 року по 21.03.2023, точну дату та час наразі досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в межах адміністративно-територіальної одиниці м. Ізмаїл Одеської області, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду для себе в розмірі 12 200 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на дату отримання неправомірної вигоди становить 446 136,92 грн, за вплив на прийняття службовими особами ДУ «Одеська обласна фітосанітарна лабораторія» та ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, рішень щодо видачі фітосанітарних сертифікатів на експортовану ПП «Центрагроекспорт» кукурудзу, поєднану з вимаганням такої вигоди.

21.03.2023 року, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2023 року, проведено обшук за місцем проживання директора ТОВ «Каліпсо В» ОСОБА_4 , за адресою: Одеська обл., Болградський район, с. Криничне, вул. Лікарняна, 6, в ході проведення якого були виявлені предмети, які тимчасово вилучені, а саме: грошові кошти в сумі 650 доларів США, печатка «Криничненский сельский совет народных депутатов Болградского района Одесской области» в прозорій коробці, банківська картка Raiffeisen bank AVAL НОМЕР_1 .

Щодо клопотання прокурора, в частині поновлення пропущеного процесуального строку звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, слідчим суддею встановлено наступне.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року попереднє клопотання про арешт майна вилученого 21.03.2023 року у рамках даного провадження за адресою: Одеська область, Болградський район, с. Криничне, вул. Лікарняна, буд. 6, повернуто прокурору для усунення недоліків.

Звернення до суду із даним клопотанням здійснено прокурором 23.06.2023 року засобами поштового зв`язку в межах встановленого ч. 3 ст. 172 КПК України 72-годинного строку для усунення недоліків, з огляду на що строк звернення до слідчого судді з таким клопотанням дотримано і поновлення він не потребує.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно пункту першого частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

22.03.2023 року, постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_10 , майно вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги дотримані не були.

Так, при дослідження постанови про визнання вилученого майна речовими доказом, встановлено, що у мотивувальній частині слідчий не вказав жодних очевидних та достатніх підставах вважати, що вилучене майно відповідає критеріям визначеним речовим доказам, що як наслідок спростовує доводи сторони обвинувачення щодо накладення арешту з метою збереження речових доказів.

При цьому, ні у постанові старшого слідчого ОСОБА_10 , ні у клопотанні прокурора про накладення арешту на майно не зазначено, що ідентифікуючі ознаки грошових коштів вилучених за місцем проживання ОСОБА_4 у сумі 630 доларів США відповідають номерам та серіям купюр грошових коштів, які надавалися в рамках виконання постанови прокурора про проведення негласної (слідчої) розшукової дії контролю за вчиненням злочину.

З огляду на недоведеність прокурором набуття вказаних грошових коштів кримінально-протиправним шляхом, слідчий суддя вважає, що вони не відповідають критеріям ст. 98 КПК України. Підстави для накладення на них арешту відсутні, версія прокурора щодо відповідності їх критеріям ст. 98 КПК України не підтверджується долученими до клопотання доказами.

Щодо накладення арешту на круглу печатку «Криничненский сельский совет народных депутатов Болградского района Одесской области» в прозорій коробці та банківську картку Raiffeisen Bank AVAL НОМЕР_1 , на якій міститься надпис « ОСОБА_8 », слідчий суддя вважає, що їх зв`язок з розслідуваними кримінальними правопорушеннями прокурором не доведено, зі змісту постанови слідчого про визнання їх речовими доказами він так само не вбачається.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що правова підстава для арешту майна відсутня, прокурор не довів та не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності вжиття даного заходу забезпечення кримінального провадження, з огляду на що, даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння власника належним йому майном не встановлено, у зв`язку з чим вважає за доцільне відмовити у задоволенні клопотання, оскільки в протилежному випадку таке втручання держави у право власності особи не буде розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя не вбачає правових підстав для накладення арешту на вилучене за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , наступне майно: грошові кошти в сумі 630 доларів США, купюрами з наступними серіями та номерами: 6 купюр номіналом 100 доларів США з номерами та серіями: LF33401454A, LC52346068B, PD56529639B, MB76933724D, PD56529638B, PF34123658G, 1 купюра номіналом 20 доларів США - MC73806661C, 1 купюра номіналом 10 доларів США - ВВ92926835A; круглу печатку «Криничненский сельский совет народных депутатов Болградского района Одесской области» в прозорій коробці, банківську картку Raiffeisen Bank AVAL НОМЕР_1 , на якій міститься надпис « ОСОБА_8 », оскільки не встановлено, яке відношення вказані речі мають для розслідуваного провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. ст. 26, 98, 107, 117, 131, 132, 170-173, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000912 від 08.07.2022 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1