ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадження № 0000166 від 16.11.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Рокитне Рівненської області, громадянина України, військовослужбовця Збройних Сил України, перебуваючого на посаді номера обслуги механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, ВОС НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», із середньою спеціальної освітою, не одруженого, раніше не судимого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ

24 лютого 2022 року військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ №69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Наказом № 339 РС від 19.08.2022 тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу першим заступником командира військової частини НОМЕР_2 , призначено солдата ОСОБА_4 на посаду номера обслуги механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, ВОС НОМЕР_3 А відповідно до мобілізаційного плану на військову службу 27.02.2022.

Під час проходження служби, військовослужбовець, солдат ОСОБА_4 зобов`язаний був дотримуватися нижчевикладених вимог нормативно-правових актів.

Вимогами статей 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, військовослужбовець повинен у своїй повсякденній діяльності дотримуватись вимог: статей 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно з якими військовослужбовці постійно повинні свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрими, дисциплінованими, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, бути зразком високої культури, скромності і витримки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому; статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції та Законів України, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України Про Збройні Сили України, Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

З`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, організації та підтримання дій руху опору, проведення військових інформаційно-психологічних операцій, боротьби з тероризмом і піратством, заходів щодо здійснення захисту життя, здоров`я громадян та об`єктів (майна) державної власності за межами України, забезпечення їх безпеки та евакуації (повернення), посилення охорони державного кордону, захисту суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі та їх правового оформлення, забезпечення безпеки національного морського судноплавства України у відкритому морі чи в будь-якому місці поза межами юрисдикції будь-якої держави, заходів щодо запобігання розповсюдженню зброї масового ураження, протидії незаконним перевезенням зброї і наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів у відкритому морі, ліквідації надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, надання військової допомоги іншим державам.

Відповідно до частин 4-7, 11 статті 8 Закону України «Про Збройні Сили України», Головнокомандувач Збройних Сил України є найвищою військовою посадовою особою у Збройних Силах України.

Головнокомандувач Збройних Сил України здійснює через Генеральний штаб Збройних Сил України безпосереднє військове керівництво Збройними Силами України.

Безпосереднє військове керівництво діяльність, спрямована на здійснення заходів щодо розвитку Збройних Сил України, їх технічного оснащення, підготовки та всебічного забезпечення, визначення основ їх застосування, а також управління ними.

Командувачі видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України підпорядковуються Головнокомандувачу Збройних Сил України та відповідають за розвиток підпорядкованих їм військ (сил), їх технічне оснащення та всебічне забезпечення, підготовку та готовність до виконання покладених завдань.

Командувачі видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України здійснюють передачу визначеного Головнокомандувачем Збройних Сил України комплекту боєздатних сил і засобів Командувачу об`єднаних сил, який здійснює оперативний контроль за набуттям ними оперативних (бойових) спроможностей та управління їх застосуванням.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», оборона України система політичних, економічних, соціальних, воєнних, наукових, науково-технічних, інформаційних, правових, організаційних, інших заходів держави щодо підготовки до збройного захисту та її захист у разі збройної агресії або збройного конфлікту;

збройна агресія застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України.

особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно статті 11 Закону України Про оборону України, Генеральний штаб Збройних Сил України є головним органом військового управління з планування оборони держави, стратегічного планування застосування Збройних Сил України та визначених сил і засобів інших складових сил оборони, координації і контролю за виконанням завдань у сфері оборони органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та силами оборони у межах, визначених законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України; визначає потреби в особовому складі, озброєнні, військовій техніці, матеріально-технічних, енергетичних, фінансових, інформаційних ресурсах, продовольстві, земельних і водних ділянках, комунікаціях, фондах та майні, необхідних для належного виконання завдань Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, контролює повноту і якість їх отримання; організовує стратегічне розгортання Збройних Сил України та інших військових формувань.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 17 Закону України Про оборону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Військове командування, військовослужбовці, добровольці Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівники правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, особи, визначені Законом України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України", під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), зобов`язані дотримуватися законів та звичаїв війни та застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно пункту 1 Питань Головнокомандувача Збройних Сил України, затверджених Указом Президента України від 27 березня 2020 року №123/2020, Головнокомандувач Збройних Сил України здійснює безпосереднє військове керівництво Збройними Силами України; здійснює управління застосуванням Збройних Сил України, а також переданих в його підпорядкування сил і засобів інших складових сил оборони; видає з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання у 3бройних Силах України та інших складових сил оборони накази та директиви; виконує інші повноваження відповідно до законів України та виданих на їх основі нормативна-правових актів.

За приписами ст. 29 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Статтею 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Відповідно до ст. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

У відповідності до ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Згідно ст. 113 Розділу V Дисциплінарного Статуту України подання скарги військовослужбовцями не звільняє їх від виконання своїх службових обов`язків і наказів командирів (начальників).

Відповідно до вимог ст. 29 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 , майор ОСОБА_6 , являється начальником за військовим званням відносно солдата ОСОБА_4 , який в силу приписів ст.ст. 29, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний неухильно виконувати відданий йому наказ у зазначений начальником термін.

Незважаючи на викладене, військовослужбовець Збройних Сил України військової частини НОМЕР_2 , здійснюючи службу номером обслуги механізованої роти механізованої батареї НОМЕР_4 окремої механізованої бригади оперативного командування ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ВОС 101533А, солдат ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за таких обставин:

Близько 09 години 28 вересня 2022 року, у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , після доведення до особового складу наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 1206 від 27.09.2022 ,,Про відрядження особового складу військової частини НОМЕР_2 в район виконання завдань на території України військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 вчинив непокору, тобто відкрито відмовився від виконання наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 1206 від 27.09.2022, в умовах воєнного стану.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, будучи обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби, порядком віддання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 29, 35, 37, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 11, 17 Закону України «Про оборону України», діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, у період часу з 09 години по 10 годину 28 вересня 2022 року у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , маючи об`єктивну можливість виконати вказаний наказ, без поважних причин, відкрито відмовився виконати наказ начальника - командира військової частини НОМЕР_2 №1206 від 27.09.2022.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав, щиро покаявся та суду пояснив, що він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , призваним на військову службу під час мобілізації. Вранці 28 вересня 2022 року, в актовому залі військової частини, військовослужбовцям, зокрема і йому, було доведено наказ командира частини про відрядження в район виконання бойових завдань на території України, та про відповідальність за невиконання цього наказу. Він дійсно відмовився виконувати наказ, але тільки тому, що на той час у Володимир-Волинському міському суді знаходилися дві справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, на розгляді яких він бажав бути присутній. Просив суворо його не карати, зазначивши, що він жалкує про вчинене, негативно оцінює свої дії, і надалі бажає продовжити військову службу та захищати країну.

Крім повного особистого визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, суд вважає, що його вина повністю доведена сукупністю належних та допустимих доказів досліджених безпосередньо в судовому засіданні, а саме, показаннями свідків, письмовими доказами.

Зокрема, показаннями свідка ОСОБА_7 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 , який в судовому засіданні пояснив, що у вересні 2022 року, в приміщенні актового залу військової частини, він особисто довів групі військовослужбовців, зокрема солдату ОСОБА_4 , наказ командира військової частини про відрядження особового складу військової частини в район виконання бойових завдань на території України, після чого їм було роз`яснено про відповідальність за невиконання цього наказу. Згідно наказу військовослужбовці повинні були вибути в зону виконання бойових завдань того ж дня. Під час доведення наказу велася відеофіксація на відеокамеру. В актовому залі також були присутні працівники Державного бюро розслідувань, заступник командира батальйону з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_8 , тимчасово виконуючий обов`язки начальника медичної служби ОСОБА_9 , тимчасово виконуючий обов`язки заступника військової частини з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_10 . Після доведення наказу військовослужбовцям, які відмовляються його виконувати, було запропоновано залишитися та пояснити свої причини. Ряд військовослужбовців, серед них солдат ОСОБА_4 , відмовилися виконувати наказ, та залишилися в актовому залі. Свідок зазначив, що він особисто поспілкувався з кожним військовослужбовцем для встановлення причин їх відмови виконувати наказ. Солдат ОСОБА_4 пояснював, що у нього мають бути суди за адміністративні правопорушення, а також, що він просто не хоче виконувати наказ. В ході бесіди ОСОБА_4 не скаржився на стан здоров`я. Після цього військовослужбовці, які відмовилися виконувати наказ, були направлені на обстеження до медичної частини. За результатами обстеження ОСОБА_4 був визнаний здоровим. Про відмову військовослужбовців виконувати наказ було повідомлено правоохоронні органи.

Показаннями свідка ОСОБА_9 виконуючого обов`язки начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 , та свідка ОСОБА_8 - заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення, які є аналогічними показанням свідка ОСОБА_7 , наданим у судовому засіданні.

Копією контракту укладеного 27.07.2021 між Міністерством оборони України, в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_11 , та громадянином України ОСОБА_4 про проходження військової служби у Збройних Силах України на строк 3 роки.

Копією витягу з наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_12 від 27.07.2021 №152 про зарахування з 27 липня 2021 року солдата за контрактом ОСОБА_4 до списків особового складу частини, на всі види забезпечення.

Копією витягу з наказу командира НОМЕР_4 окремої механізованої бригади імені князя ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 від 19.08.2022 №339-РС про призначення солдата ОСОБА_4 номером обслуги механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, ВОС- НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копією витягу з наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 , майора ОСОБА_14 від 19.08.2022 №208, згідно якого наказано вважати таким, що з 19 серпня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою солдат за контрактом ОСОБА_4 , номер обслуги 2-ї механізованої роти

Копією наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 майора АДРЕСА_2 від 27.09.2022 № 1206 «Про відрядження особового складу військової частини НОМЕР_2 в район виконання бойових завдань на території України», згідно п.1 якого, на виконання вимог бойового розпорядження оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » №116/1/311т від 15.09.2022 та №116/1/365т/нкн від 17.09.2022, наказано вибути до тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_2 в Харківській області, в оперативно-тактичне угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », о 09 годині 28 вересня 2022 року згідно додатку №1 до наказу. Контроль за виконанням вимог наказу покладено на начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_7 .

Копією списку особового складу військової частини НОМЕР_2 , який убуває в район виконання завдань з пункту постійної дислокації 28 вересня 2022 року, що є додатком №1 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.09.2022 №1206, та в якому під номером 6 значиться солдат ОСОБА_4 .

Копією аркуша доведення наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.09.2022 №1206, з якого видно, що навпроти прізвища солдата ОСОБА_4 відсутній підпис останнього.

Довідкою військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_5 від 10.10.2022 №1297, згідно якої солдат ОСОБА_4 придатний до військової служби.

Копією протоколу огляду речей і документів від 19.10.2022, а саме карти пам`яті Micro-SD, на якій міститься відеозапис доведення наказу до військовослужбовців. Згідно протоколу на відеозаписі зафіксовано як в приміщенні актового залу військової частини НОМЕР_2 тимчасово виконуючий обов`язки начальника штабу перший заступник командира військової частини НОМЕР_2 капітан ОСОБА_7 доводить до першої частини особового складу згідно списку військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 майора АДРЕСА_2 №1206 від 27.09.2022 про їх вибуття в район виконання бойових завдань з пункту постійної дислокації 28.09.2022. Після зачитування (доведення) в голос вказаного наказу капітан ОСОБА_7 попереджає про кримінальну відповідальність за відмову від виконання наказу, а тимчасово виконуючий обов`язки заступника військової частини НОМЕР_2 з морально психологічного забезпечення ОСОБА_10 зачитує зміст статей 402, 403 КК України. Далі капітан ОСОБА_7 повторно наголошує про кримінальну відповідальність за невиконання вказаного наказу та з`ясовує у кожного військовослужбовця, які залишилися в актовому залі особисті причини невиконання наказу №1206 від 27.09.2022. Зокрема військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 повідомляє причину не виконання наказу через наявні в нього суди.

Копією акта службового розслідування від 21.10.2022, відповідно до якого за результатами службового розслідування зроблено висновок про те, що зокрема солдат ОСОБА_4 , всупереч вимог статей 17, 65 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, відкрито, без будь-яких пояснень, відмовився виконувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 27 вересня 2022 року №1206 щодо вибуття в район виконання завдання, для виконання бойових завдань на території України. 28 вересня 2022 року встановленим порядком скеровано на адресу керівника Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьк) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, заяву-повідомлення за вихідним №6937 про вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_4 для прийняття процесуального рішення з цього приводу. Крім того, запропоновано номера обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону солдата ОСОБА_4 за вчинення непокори, тобто відкритої відмови виконати наказ командира (начальника), порушення вимог статей 9, 11, 12, 16, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в частині обов`язку військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків притягнути до дисциплінарної відповідальності, та накласти на нього стягнення у виді суворої догани

Копією наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_14 від 21.10.2022 №1336 «Про результати службового розслідування», згідно п.8 якого, з метою виховання військовослужбовців, запобігання вчиненню подібних військових правопорушень у майбутньому та покарання винних, наказано зокрема номера обслуги 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону солдата ОСОБА_4 за вчинення непокори, тобто відкритої відмови виконати наказ командира (начальника), порушення вимог статей 9, 11, 12, 16, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині обов`язку військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків притягнути до дисциплінарної відповідальності, та накласти на нього стягнення у виді суворої догани.

Висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №2 від 27.10.2022, згідно якого у ОСОБА_4 виявлялися в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення, ознаки розладу адаптації у вигляді змішаного розладу емоцій та поведінки. Ступінь змін зі сторони психіки не така, що позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні, дослідивши всебічно, повно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю встановлена в ході судового розгляду, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вказаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення,ставлення обвинуваченого до скоєного, яке полягає у визнанні ним своєї вини та щиросердному розкаянні, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є військовослужбовцем, з 2017 року проходить військову службу в Збройних Силах України, за місцем служби характеризується посередньо, проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_15 , має на утриманні батька з інвалідністю І групи, стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є придатним до військової служби.

Як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає його щире каяття, яке полягає у визнанні обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, критичній оцінці своєї поведінки, її осуду, та бажанні обвинуваченого надалі продовжити службу в Збройних Силах України та захищати країну від збройної агресії з боку російської федерації.

Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку про призначення покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення воліу межах, встановлених санкцією частини 4 статті 402 КК України, та його виправлення без відбування покарання, і вважає за можливе прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку, встановленого судом, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 3 (три) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, змінити на особисте зобов`язання.

На підставі ст. 194 ч. 5 КПК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок прибувати до суду за кожною вимогою.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 , як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Речові докази по справі: карту пам`яті Micro-SD, на якій міститься відеозапис доведення наказу до військовослужбовців зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1