Справа № 473/1610/23
Номер провадження 1-в/473/56/2023
У Х В А Л А

Іменем України

"09" травня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , представника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» - ОСОБА_4 , засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська заяву

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванівка Іванівського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 28.11.2018 Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70, ст.75, ст.104 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

2) 15.05.2020 Олександрійським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4-х років позбавлення волі;

- засудженого 03.06.2020 Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4-х років позбавлення волі,

- про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

До суду від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)», надійшла письмова заява про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 вказану заяву підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор та представник установи виконання покарань в судовому засіданні заперечували проти задоволення даного клопотання.

З`ясувавши думки учасників провадження, вивчивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлену законом частину призначеного судом покарання.

При цьому, основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Згідно з ч.1 ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою КК України, тобто, є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03.06.2020 ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.190, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4-х років позбавлення волі; у строк відбуття покарання зараховано період перебування під вартою з 15.05.2020 по 03.06.2020.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.04.2021 засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 06.08.2018 по 28.11.2018 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання - 03.06.2020, кінець - 23.01.2024.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній за місцем відбування покарання характеризується посередньо. В місцях позбавлення волі перебуває з 15.05.2020. З 02.04.2021 відбуває покарання у Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)». Фактично відбув дві третини строку призначеного покарання.

Загалом за період відбування покарання має 6 заохочень (за підсумками роботи в 2021-2023 роках), та 8 стягнень, які знято та погашено у встановленому законом порядку (останнє - в жовтні 2022 року).

Працевлаштований прибиральником приміщень згідно цивільно-правового договору від 02.12.2021; за власною ініціативою активно залучається до ремонтних робіт з благоустрою відділення та установи в цілому.

За характером спокійний та врівноважений. У відносинах із засудженими неконфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Підтримує зв`язок із рідними. У скоєних злочинах, зі слів засудженого, розкаюється.

На думку суду, головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, передбачає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, рішенням комісії Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» від 17.05.2022 засудженому ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні до нього пільги, передбаченої ст.82 КК України, у вигляді заміни невідбутої частини прокарання більш м`яким (обмеження волі), у зв`язку з недоведеністю того, що він твердо став на шлях виправлення. Після цього засуджений ОСОБА_5 мав два стягнення, які на даний час є знятими.

Протягом періоду відбування покарання засуджений ОСОБА_5 заохочувався 6 разів та мав 8 стягнень (накладених в 2020 та 2022 роках). Хоча зазначені стягнення є знятими та погашеними, проте, вони характеризують поведінку засудженого за час відбування покарання, та, з урахуванням положень ст.6 КВК України, не можуть свідчити про готовність останнього до самокерованої правослухняної поведінки.

На переконання суду, наявність 6-ти заохочень та відсутність на час розгляду судом даної заяви у засудженого ОСОБА_5 діючих стягнень самі по собі не можуть бути достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводять виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.

Хоча засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, проте, враховуючи дані про його особу, суд не вбачає підстав для застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Відтак, за вказаних обставин, суд дійшов висновку, що дана заява є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.81 КК України, ст.154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1