КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3577/2023 Категорія: ч. 1 ст. 296 КК України
ЄУН: 369/2205/23 Суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального № 0003671, внесеного до ЄРДР 4 грудня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, працює в ТОВ «ВЕГА» на посаді керівника, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн.,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим в тому, що 3 грудня 2022 року близько 21.40 год. (більш точного часу не встановлено) обвинувачений, перебуваючи за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Зелений Гай, поблизу буд. 37, на вулиці, поблизу приватних житлових будинків, тобто, знаходячись у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки в побуті, маючи на меті показати свою винятковість та розгнузданість самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи та людської гідності, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно, тримаючи в руках відповідно з висновком судової експертизи карабін «Diamond Black» марки «DB-15», № НОМЕР_1 , калібру 223 Rem, здійснив чотири постріли в повітря.

Таким чином, своїми діями, які виразилися у в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю, ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.

Цим же вироком:

- скасований арешт, накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 7 грудня 2022 року, на речі, вилучені в ході проведення огляду житла за правилами обшуку та іншого володіння за місцем проживання ОСОБА_6 ;

- вирішено питання щодо процесуальних витрат;

- вирішено питання речових доказів, а саме:

- прозорий поліетиленовий пакет опечатаний полімерною пломбою № 7581335, в якому знаходиться предмет дослідження (предмет зовні схожий на карабін з маркуванням DB-15, НОМЕР_2 ) та первинне упакування, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Бучанського РУП ГУ НП в Київській області - конфіскувати в дохід держави;

- прозорий поліетиленовий пакет опечатаний полімерною пломбою № 7581335, в якому знаходиться предмет дослідження (предмет зовні схожий на карабін з маркуванням № НОМЕР_3 ) та первинне упакування, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Бучанського РУП ГУ НП в Київській області - конфіскувати в дохід держави;

- спецпакет № 5871315, в якому знаходиться предмет дослідження (предмети зовні схожі на набої в упаковці з маркуванням «223 REM 55 GR FMJ» в кількості 80 одиниць; предмети зовні схожі на набої, з маркуванням «Low Recoil Buckshot» в кількості 10 одиниць; предмети зовні схожі на набої з маркуванням «Royal Star» в кількості 10 одиниць) та первинне упакування, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Бучанського РУП ГУ НП в Київській області - конфіскувати в дохід держави;

- спецпакет № 5772256 в якому знаходиться предмет дослідження (предмети зовні схожі на набої з маркуванням «RRM 223» в кількості 15 одиниць; предмети зовні схожі на набої в кількості 12 одиниць з маркуванням «sts9x21»; предмети зовні схожі на набої з маркуванням «sts9x21» в кількості 131 одиниць) та первинне упакування, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Бучанського РУП ГУ НП в Київській області - конфіскувати в дохід держави;

- спецпакет № 5326506 в якому знаходиться предмет дослідження (предмети зовні схожі на набої з маркуванням «ВІЙ 9мм» в кількості 15 одиниць; два предмети зовні схожі на набої з маркуванням «Hornday223 Rem») та первинне упакування, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Бучанського РУП ГУ НП в Київській області - конфіскувати в дохід держави.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати вирок у частині конфіскації майна ОСОБА_6 у дохід держави; ухвалити новий вирок, в якому вирішити долю усіх речових доказів із застосуванням положень частини першої статті 100 КПК України та повернути їх ОСОБА_6 .

Захисник зазначає, що не погоджується з конфіскацією майна ОСОБА_6 у дохід держави та вважає вирок у цій частинні незаконним та таким, що не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

ОСОБА_6 був засуджений за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 296 КК України. Санкція зазначеного кримінального правопорушення не містить такого виду покарання, як конфіскація майна, а тому, на переконання захисника, суд першої інстанції не мав правових підстав застосовувати до ОСОБА_6 такий вид покарання як конфіскація майна. У випадку ж, якщо суд першої інстанції вважав, що конфіскував майно ОСОБА_6 у дохід держави шляхом застосування спеціальної конфіскації, про що в оскаржуваному вироку не зазначено та у порушення вимог статті 370 КПК України не наведено жодного обґрунтування, то такі висновки суду є хибними. Так захисник зазначає, що стаття 96-1 КК України визначає виключний перелік підстав для її застосування, а саме, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

У той же час, як наголошує захисник, санкція частини першої статті 296 КК України не містить такого виду покарання, як позбавлення волі або штраф понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як і кваліфікація дій обвинуваченого не входить у перелік статей, зазначених у ст. 96-1 КК України.

За наведених обставин, як вважає захисник, застосування конфіскації майна щодо ОСОБА_6 не може бути вчинено за будь-яких умов, що чітко підтверджено положеннями статей 59 та 96-1 КК України.

На переконання апелянта, вищенаведене свідчить й про неправильне застосування судом статті 100 КПК України, адже частина перша даної статті передбачає, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю. Як було з`ясовано вище, застосування спеціальної конфіскації у порядку, визначеному частиною дев`ятою статті 100 КПК, неможливе й у даному випадку є незаконним.

Обвинувачений, про день, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав.

Враховуючи позицію захисника та прокурора, які вважали можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого, враховуючи положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів доходить висновку про проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю, тобто, скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку у спрощеному порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої захисником апеляційної скарги.

Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій обвинуваченого, виду та розміру призначеного покарання, з зазначених у вироку місцевого суду підстав, захисником не оскаржуються.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , то колегія суддів вважає їх слушними, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд, а відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, серед іншого, зазначається рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Однак, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції наведених вимог закону дотримано не у повному обсязі, на що обґрунтовано послався захисник в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду.

Так, у мотивувальній частині оскаржуваного вироку суд вказав про те, що доля речових доказів вирішується у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Разом з тим, стаття 100 КПК України має дванадцять частин, відповідно до кожної з яких вирішується питання щодо долі речових доказів, і тільки частиною 9 ст. 100 КПК України передбачена спеціальна конфіскація.

При цьому, підстави та випадки застосування спеціальної конфіскації передбачені ст. 96-1 та ст. 96-2 КК України.

Однак, суд першої інстанції не зазначив підстав або випадків застосування спеціальної конфіскації у даному кримінальному провадженні, а прокурором в цій частині вироку апеляційна скарга не подавалась.

Положеннями ст. 96-1 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація, яка, серед іншого, застосовується на підставі обвинувального вироку, у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311,313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Колегія суддів враховує, що санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнаний винуватим оскаржуваним вироком, передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Окрім того, ч. 1 ст. 296 КК України не підпадає під перелік кримінальних правопорушень, вказаних у ч. 1 ст. 96-1 КК України, на що обґрунтовано посилається захисник в апеляційній скарзі.

Також колегія суддів приймає до уваги, що за оскаржуваним вироком ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, тримаючи в руках карабін «Diamond Black» марки «DB-15», № НОМЕР_1 , калібру 223 Rem, здійснив чотири постріли в повітря, який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. Однак, враховуючи, що судом першої інстанції не вирішено питання про долю даного речового доказу відповідно до положень ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, ч. 9 ст. 100 КК України, колегія суддів доходить висновку, що даний речовий доказ підлягає поверненню ОСОБА_6 , оскільки суд апеляційної інстанції з власної ініціативи позбавлений права погіршити становище обвинуваченого

Водночас колегія суддів враховує, що матеріали кримінального провадження не містять, і стороною обвинувачення ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не надано жодного доказу на підтвердження того, що інші вилучені у ОСОБА_6 речі, а саме: карабін з маркуванням № НОМЕР_3, боєприпаси з маркуванням «223 REM 55 GR FMJ» в кількості 80 одиниць, боєприпаси з маркуванням «Low Recoil Buckshot» в кількості 10 одиниць, боєприпаси з маркуванням «Royal Star» в кількості 10 одиниць, боєприпаси з маркуванням «RRM 223» в кількості 15 одиниць, боєприпаси в кількості 12 одиниць з маркуванням «sts9x21», «sts9x21» в кількості 131 одиницю, боєприпаси з маркуванням «ВІЙ 9мм» в кількості 15 одиниць, два боєприпаси з маркуванням «Hornday223 Rem», одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом даного кримінального правопорушення; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, будь-який спір про належність зазначених речових доказів відсутній, знаряддями вчинення кримінального правопорушення вказані предмети не були, а відповідно до наявних у справі копій документів вони належать ОСОБА_6 , який має відповідні дозволи на зброю.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку, що речові докази у кримінальному провадженні: карабін з маркуванням DB-15, НОМЕР_2, карабін з маркуванням № НОМЕР_3 , боєприпаси з маркуванням «223 REM 55 GR FMJ» в кількості 80 одиниць, боєприпаси з маркуванням «Low Recoil Buckshot» в кількості 10 одиниць, боєприпаси з маркуванням «Royal Star» в кількості 10 одиниць, боєприпаси з маркуванням «RRM 223» в кількості 15 одиниць, боєприпаси в кількості 12 одиниць з маркуванням «sts9x21», «sts9x21» в кількості 131 одиницю, боєприпаси з маркуванням «ВІЙ 9мм» в кількості 15 одиниць, два боєприпаси з маркуванням «Hornday223 Rem», відповідно до положень ч. 1 ст. 100 КПК України, слід повернути ОСОБА_6 .

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника є обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення, а вирок суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України - зміні.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 296КК України в частині вирішення питання речових доказів змінити:

- карабін з маркуванням DB-15, НОМЕР_2 , карабін з маркуванням № НОМЕР_3 , боєприпаси з маркуванням «223 REM 55 GR FMJ» в кількості 80 одиниць, боєприпаси з маркуванням «Low Recoil Buckshot» в кількості 10 одиниць, боєприпаси з маркуванням «Royal Star» в кількості 10 одиниць, боєприпаси з маркуванням «RRM 223» в кількості 15 одиниць, боєприпаси в кількості 12 одиниць з маркуванням «sts9x21», «sts9x21» в кількості 131 одиницю, боєприпаси з маркуванням «ВІЙ 9мм» в кількості 15 одиниць, два боєприпаси з маркуванням «Hornday223 Rem» повернути ОСОБА_6 .

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4