Справа № 592/3986/23
Провадження №1-кп/592/361/23

УХВАЛА

01 червня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 08.01.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Ковпаківського районного суду м.Суми знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, обґрунтувавши клопотання підставами, зазначеними у ньому.

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник заперечив проти задоволення даного клопотання, просив застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, а також пояснення обвинуваченого, дійшов такого висновку.

Так, ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 05.04.2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.06.2023 року до 00 години 00 хвилин включно, за наявності ризиків, передбачених п.п.1, та 5 ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження або не продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати чи не зменшились раніше заявлені ризики або чи не з`явились нові ризики.

Вирішуючи дане питання суд також враховує практику ЄСПЛ висловлену у своєму Рішенні від 12.02.2015 року у справі Подвезько проти України (заява № 74297/11) де Суд зазначив наступне:

п.20.Суд нагадує, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (рішення у справах «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), та «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява №38 717/04, п. 28, від 14 жовтня 2010 року).

п.21.Суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Прокурором в судовому засіданні було доведено, що раніше заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України на даний час не зменшились і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_7 звинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину в умисному вбивстві особи, за що перебачене покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, що може стати причиною його переховування від суду з метою перешкодити суду встановленню істини у кримінальному провадженні та враховуючи покарання у виді позбавлення волі це може стати причиною його побоювання даної міри покарання, що в свою чергу може вплинути на його волевиявлення переховуватись від суду до закінчення загального строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Перебуваючи на свободі обвинувачений також може вчинити інші кримінальні правопорушення, окільки ніде не працює, зловживає спиртними напоями, не має сталих соціальних зв`язків.

Всі вищенаведені обставини дають суду законні підстави для висновку про наявність на даний час ризиків, передбачених п.п.1, та 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки у випадку перебування на свободі обвинувачений за перелічених обставин зможе ухилитись від суду, а також є підстави для висновку, що зможе вчиняти нові інши кримінальні правопорушення.

Враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає 03.06.2023 року вище зазначені ризики на даний час не зменшились, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання його під вартою ще на 60 днів, тобто по 30.07.2023 року включно, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів за вище перелічених причин не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Пунктом 1 ч.4 ст.183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із вбивством особи суд вважає за необхідне не визначати розмір застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 177, 331 350 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, до 24:00 год. 30 липня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі Сумського слідчого ізолятору.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а для обвинуваченого, який перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1