печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1190/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представників власника майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000578, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що Управлінням з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000578 від 08.12.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище та працівником правоохоронного органу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, плануючи, що після включення його до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000002 від 05.02.2014, використовуючи свої службові повноваження щодо підтримання публічного обвинувачення в ході судового розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 1, 2 ст. 365 КК України, одержав неправомірну вигоду у розмірі 10 000 доларів США за сприяння в закритті судового провадження № 636/5096/14-к за обвинуваченням ОСОБА_8 , а саме за висловлення ОСОБА_4 під час підтримання публічного обвинувачення в суді у вказаному кримінальному провадженні позиції сторони обвинувачення щодо можливості закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, а також не подання прокуратурою апеляційної скарги на рішення суду.

14.12.2022 після отримання ОСОБА_4 неправомірної вигоди, останнього затримано в порядку ст. 208 КПК України у приміщенні Чугуївської окружної прокуратури.

В ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 виявлено та вилучено мобільний телефон марки «САТ», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з серійним номером НОМЕР_2 та сім-карту № НОМЕР_3 .

15.12.2022 вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

15.12.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 т. 368 КК України.

З метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий вважав наявними підстави для арешту вилученого майна.

Прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що вилучений мобільний телефон може містити інформацію, що має значення для досудового розслідування. Копіювання інформації з технічних причин провести не було можливості.

Власник майна та його представники проти задоволення клопотання заперечували. Зазначили, що в ході проведення обшуку доступ власником до мобільного телефону не обмежувався, слідчий мав можливість здійснити копіювання потрібної для досудового розслідування інформації. Вважали, що вилучене майно не відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а постанова про визнання вилученого майна речовим доказом у кримінальному провадженні носить формальний характер. Прокурором не доведено наявність на вилученому мобільному телефоні інформації, що має значення для провадження. Підстави для накладення арешту вважали відсутніми та в задоволенні клопотання просили відмовити.

Заслухавши позиції сторін, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя надходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 14.12.2022 в ході особистого обшуку ОСОБА_4 виявлено та вилучено мобільний телефон марки «САТ», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з серійним номером НОМЕР_2 та сім-карту № НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Поряд з цим, матеріали клопотання не містять відомостей, що на вилученому мобільному телефоні та сім-карці міститься інформація, що має значення для досудового розслідування або ОСОБА_4 обмежувався до них доступ в ході проведення обшуку.

Постанова слідчого про визнання вилучених речей речовими доказами містить виклад загальних обставин кримінального провадження і сама по собі не є достатньою підставою для арешту. Для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження прокурором має бути доведено не тільки наявність постанови про визнання речей речовими доказами, а і наявність підстав об`єктивно вважати, що речі, щодо арешту яких подано клопотання, відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Крім того, прокурором не надано будь - яких даних щодо проведення огляду вилученого майна станом на день розгляду клопотання або призначення відповідного експертного дослідження.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягнути (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, прокурором на даний час не доведено, що існують підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_4 , тобто що вилучене майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, містить інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Так само прокурором не доведено наявності підстав для тимчасово вилучення майна під час обшуку, з урахуванням положень ч. 2 ст. 168 КПК України, зокрема доступ до них власником не обмежувався, наявність на них інформації, що має значення для провадження, на них не встановлено та огляд не проводився.

Враховуючи вказане, слідчий суддя надходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372,. 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000578 - залишити без задоволення.

Майно, вилучене в ході особистого обшуку ОСОБА_4 14.12.2022, а саме мобільний телефон марки «САТ», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з серійним номером НОМЕР_2 та сім-карту № НОМЕР_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 - повернути власнику ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1