Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/485/23
Провадження № 1-кп/644/63/23

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001226 від 15.10.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.7 ч.2 ст.115, ч. 3 ст. 15 п.п.1,7 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за п.7 ч.2 ст.115, ч. 3 ст. 15 п.п.1,7 ч.2 ст. 115 КК України.

Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу спливає 02 червня 2023 року, прокурором подано клопотання про його продовження на строк 60 діб без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином , вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та викладені в ньому доводи.

Розгляд питання, щодо доцільності продовження запобіжного заходу, суд вважає можливим одноособово головуючим з огляду на п.20-5 перехідних положень КПК України, а також з огляду на постанову КМ № 1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Учасники провадження проти розгляду питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого головуючим суддею одноособово заперечень не висловили.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, вказуючи на відсутність ризиків та недоведеність їх прокурором. Крім того, вказала, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, а тому вважала достатнім обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлене прокурором клопотання слід задовольнити, з наступних підстав:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 20.12.2022 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04.04.2023 року ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02.06.2023.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується за п.7 ч.2 ст.115, ч. 3 ст. 15 п.п.1,7 ч.2 ст. 115 КК України, що є особливо тяжким злочином.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Оцінюючи наведені прокурором доводи в їх сукупності та доводи приведені на їх противагу обвинуваченим та його захисником, з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість можливого покарання за особливо тяжкий злочин, скоєння якого інкримінується останньому, суд прийшов до наступного висновку.

Суд вважає доведеним, що продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки покарання, за вчинення інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, це обґрунтовано може зумовити загрозу втечі обвинуваченого. Також, в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризиків передбачених п.п. 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України оскільки в повному обсязі ще не оглянуті вилучені речі, також, обвинувачений може впливати на потерпілих, свідків, що входять до кола його спілкування, з метою зміни ними показів.

Що стосується ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України то цей ризик в ході розгляду справи не був доведений, з моменту обрання запобіжного заходу даних про вчинення правопорушень обвинуваченим немає, ОСОБА_5 раніше не судимий.

Відтак, за наявності системного зв`язку приведених ризиків, обґрунтованої підозри, тяжкості покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, скоєння якого інкримінується обвинуваченому, а також наявність публічного інтересу, у суду не має підстав для зміни обраного раніше запобіжного заходу.

Таким чином, запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого, відповідає характеру і тяжкості інкримінованого діяння, а разом з іншим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Викладені захисником обвинуваченого доводи в частині наявності підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є безпідставними, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були враховані при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу доведено не було. Між тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 180, 183, 369 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 21 липня 2023 року.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження та направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Суддя ОСОБА_1