Справа № 569/8915/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000176 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, -

в с т а н о в и в:

12 січня 2023 року близько 00 год. 40 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в коридорі загального користування, на сьомому поверсі, в першому під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що заступник командира 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенант поліції ОСОБА_7 та поліцейський 2 взводу 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України сержант поліції ОСОБА_8 є працівниками правоохоронного органу, які прибули на виклик, за повідомленням ОСОБА_9 , по факту погрози їй фізичною розправою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ігноруючи неодноразові законні вимоги поліцейських припинити дії, діючи з метою підриву авторитету державних органів та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_6 , тримаючи в руках ніж, розпочав ним розмахувати та неодноразово погрожувати вбивством та насильством відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та з метою реалізації свого умислу, ОСОБА_6 розпочав рух до останніх, скорочуючи визначену між ним та працівниками поліції відстань, після чого працівники поліції з метою уникнення отримання тілесних ушкоджень відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію України» застосувати фізичну силу, та затримали ОСОБА_6 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним до суду 16 травня 2023 року клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, вважає, що вчинення ОСОБА_6 викладеного вище суспільно небезпечного діяння підтверджено сукупністю доказів, зібраних під час досудового розслідування та досліджених судом, тому просив суд застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися. До його початку від них надійшли заяви, в яких останні просить суд проводити розгляд справи без їх участі.

Захисникособи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 , законний представник ОСОБА_5 та особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження дослідивши матеріали кримінального провадження, виходячи із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу» приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Обставини вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.345 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду, на підставі досліджених судом доказів, а саме: протоколом огляду місця події від 12.01.2023 року та ілюстративною таблицею до нього (Т. 1 а.с. 9-14); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 17.01.2023 року (Т. 1 а.с. 122-125); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 20.01.2023 року (Т. 1 а.с. 151); протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25.01.2023 року (Т. 1 а.с. 151); протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25.01.2023 року (Т. 1 а.с. 152); протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.01.2023 року (Т. 1 а.с. 153); протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.01.2023 року (Т. 1 а.с. 155-159); протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 25.01.2023 року (Т. 1 а.с. 160-164); протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.02.2023 року (Т. 1 а.с. 169-171); протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 14.02.2023 року (Т. 1 а.с. 172-175).

При цьому, вище досліджені процесуальні джерела доказів, а саме, показання потерпілих, речові докази, документи, висновки експертів суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та враховує, що останні отримані у порядку встановленому КПК України, а безпосередніх порушень вимог КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про вірність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 345 КК України, а саме, у вчинені погроз вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 56/23 від 05.04.2023 року ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованому йому діяння страждав на Трансзиторний психоз (F3.8 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_6 страждає на Психоорганічний синдром(F07.9 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), що істотно впливає на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Таким чином, під час судового розгляду встановлена неосудність ОСОБА_6 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння і в теперішній час, так як він не міг в період вчинення інкримінованого діяння і не може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно з положеннями ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. (ч. 2 ст. 19 КК України).

У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до закладів з надання психіатричної допомоги зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно пункту 3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.5, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Згідно ч. 2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи вищевикладене, встановлено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 345 КК України, у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього покарання, оскільки він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При визначенні виду примусових заходів медичного характеру, суд враховує рекомендації експерта-психіатра викладені у висновку судово-психіатричного експерта № 56/23 від 05.04.2023 року, яким ОСОБА_6 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 100, 124, 369-372, 376, 395, 503, 508, 512, 513, 516 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000176 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України задоволити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Русивель, Гощанського району Рівненської області, громадянина України, українця, розлученого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази, а саме, ніж з дерев`яною рукояткою, дерев`яну палицю та металеву лопатку для взуття знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової експертизи зброї за експертною спеціальністю 3.3 «Дослідження холодної зброї» №СЕ-19/118-23/778-ХЗ від 30.01.2023 року в розмірі 1 510 (однієї тисячі п`ятсот десять) гривень 24 копійки.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Рівненську окружну прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області ОСОБА_16