Справа № 331/1250/20
Провадження № 1-кп/331/100/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя у залі суду кримінальне провадження № 000064 від 13.03.2020 з обвинувальним актом у відношенні

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Куйбишеве, Запорізької області, громадянина України, українця, який має вищу освіту, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП в Запорізькій області, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 27.11.2017 № 544 о/с ОСОБА_3 призначено на посаду старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП в Запорізькій області.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_3 , обіймаючи посаду старшого слідчого в ОВС ГУНП в Запорізькій області, здійснюючи правозастосовні або правоохоронні функції, являється працівником правоохоронного органу, постійно здійснював функції представника влади, та в розумінні ч.3 ст. 18 КК України, являється службовою особою.

ОСОБА_3 , ігноруючи вимоги діючого законодавства України, зловживаючи своїм службовим становищем та використовуючи всупереч інтересам служби, діючи умисно, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної або юридичної особи, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , як старшому групи слідчих, було доручено у відповідності до вимог ст.39 КПК України проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 від 10.05.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України, під час розслідування якого згідно ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2018 йому було надано дозвіл на обшук в гаражі № НОМЕР_1 , що розташований у гаражному кооперативі товариства «Крива Бухта», за адресою: м. Запоріжжя,вул. Фортечна 1-В, з метою виявлення та вилучення незаконно виловлених річкових раків, блокнотів, чорнових записів, що зберегли сліди кримінального правопорушення.

Достовірно знаючи, що в матеріалах кримінального провадження№ 0000142 відсутні докази причетності до скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_7 , у старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 виник умисел на скоєння кримінального правопорушення, пов`язаного із протиправним вилученням із власності ОСОБА_7 майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, пов`язаний із зловживанням службовим становищем у частині повноважень слідчого під час проведення обшуку у кримінальному провадженні, слідчий ОСОБА_3 , перебуваючи21.06.2018 за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, не маючи на те законних підстав, вилучив майно ОСОБА_7 , а саме: раки в кількості 12 747 шт., загальною вагою 472,4 кг.. У подальшому, продовжуючиреалізацію свого злочинного умислу, слідчий ОСОБА_3 вивіз раки з місця їх зберігання, а саме: з холодильних камер, розташованих за вказаною адресою.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , знаючи, що на підставі ч. 4 ст. 168 КПК України, після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, але ігноруючи вимоги п. 26, 27 «Порядку зберігання речових доказів стороноюобвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104, згідно яких він був зобов`язаний забезпечити зберігання речових доказів у вигляді об`єктів біологічного походження, які потребують спеціальних умов зберігання, у державній спеціалізованій установі, що здійснює судово-експертну діяльність, за узгодженням з її керівництвом, зловживаючи своїм службовим становищем та використовуючи його всупереч інтересам служби в інтересах третіх осіб, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди юридичною особою, передав вилучене майно ОСОБА_7 , а саме раки в кількості 12 747 шт., загальною вагою 472,4 кг., на відповідальне зберігання директору ТОВ «Центр Термокераміка» ОСОБА_8 , яке не являється спеціалізованим підприємством.

З метою надання видимості законності своїм злочинним діям, всупереч вимогам ст. 98 КПК України, ОСОБА_3 21.06.2018 виніс постанову про визнання речовими доказами майна вилученого в ході обшуку у гаражі № НОМЕР_1 , що розташований у гаражному кооперативі товариства "Крива Бухта", за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна 1-В, та у постанові зазначив, що майно зберігається у невстановлених осіб, незважаючи на те, що ОСОБА_3 в ході обшуку достовірно було відомо власника майна ОСОБА_7 та що вилучене майно не зберегло на собі слідів злочину та, відтак, не являється речовим доказом, та подав до суду клопотання про знищення речових доказів. Підставою про винесення клопотання про знищення речових доказів, став висновок № 002285 п/18 від 22.06.2018, отриманий від Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, раки, які вилучені в ході проведення обшуку, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна 1-В, у гаражі № НОМЕР_1 , гаражного кооперативу "Крива Бухта", по перевіреним органолептичним показникам не відповідають «Правилам ветеринарно-санітарної експертизи риби та раків». Також ОСОБА_3 в ході розслідування кримінального провадження № 0000142 від 10.05.2018 достовірно знаючи, що власником раків являється ОСОБА_9 , в гаражі якої він вилучив майно, не провівши жодних слідчих дій, не допитавши останню та не витребувавши у ОСОБА_7 документи, які підтверджують якість та походження раків, прийняв рішення, що раки зберігаються у невстановлених осіб.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_10 від 23.06.2018 без участі ОСОБА_7 було дозволено слідчому СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , вилучені раки загальною вагою 472,4 кг., які були визнані постановою слідчого від 21.06.2018 речовими доказами, знищити. Вказані раки 06.07.2018 були знищені Токмацькою філією державного підприємства "Укрветсанзавод".

13.09.2018 Апеляційним судом Запорізької області, ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2018 скасовано. При прийнятті вказаного рішення апеляційним судом встановлено, що прокурор не заперечувала того факту, що ОСОБА_7 до вказаного кримінального провадження ніякого відношення не має. Також прокурором не спростовано відомості, зазначені в доданих до апеляційної скарги документах, про те, що ОСОБА_7 на законних підставах придбала раки, які в подальшому були вилучені в її гаражі в ході проведення обшуку. При апеляційному розгляді встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 від 10.05.2018 закінчено та обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за ч.1 ст.249 КК України, направлений до суду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2019 позовні вимоги ОСОБА_7 до Головного управління національної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи спричиненої працівниками Національної поліції України, задоволено. Суд ухвалив стягнути з Державної казначейської служби України, за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 173 805 гривень 41 копійку.

Зважаючи на викладене, досудовим розслідуванням встановлено, що незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , нанесено збитки ОСОБА_7 в розмірі 173 805,41 грн., що більше ніж в 100 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, як зловживання владою та службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою провину не визнав та пояснив, що у 2018 році він працював на посаді старшого слідчого у ГУНП, до його провадження надійшло кримінальне провадження за № № 0000142 від 10.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.249 КК України. Під час розслідування від оперативних працівників була отримана інформація про вилов раків у період нересту, що заборонено, які зберігаються в одному з гаражів га території Олександрівського району м. Запоріжжя. Ним було підготовлено клопотання про надання дозволу на проведення обшуку у вказаному гаражі, яке було погоджено із прокурором, та у подальшому отримана ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, після чого він та інші оперативні працівники виїхали за місцем проведення обшуку. Перед початком обшуку він зателефонував власниці гаражу та запропонував їй з`явитися на обшук та відкрити двері гаражу, на що вона спочатку погодилась, але протягом 30 хвилин не з`явилась, після чого повідомила, що до гаражу не приїде. Тоді ним було прийнято рішення про примусове відкриття воріт. У приміщенні гаражу вони виявили холодильні камери із пластиковими ящиками із раками, які були живі. Він прийняв рішення вилучити вказані раки та передати їх на відповідальне зберігання до підприємства, яке може забезпечити їх зберігання. При цьому зразок раків він направив на обстеження та отримав результат, що використовувати раки у харчуванні небезпечно. Оскільки ОСОБА_14 до нього так і не прибула, підтвердити законність придбання нею живих раків у період нересту іншим чином було неможливо, враховуючи, що раки були небезпечні для вживання людиною, він підготував клопотання до слідчого судді про надання дозволу на їх знищення. Вказане клопотання також було погоджене прокурором та розглянуто слідчим суддею із позитивним результатом. Після чого на виконання ухвали слідчого судді він передав раки для знищення до відповідної установи, яка і провела їх знищення. Наполягав на тому, що він діяв саме в інтересах служби, неправомірної вигоди ні від кого не отримував, іншого вигоди жодна фізична або юридична особа від вилучення та знищення раків не придбала, його дії контролювались як процесуальним прокурором, так і слідчим суддею у межах КПК України, тому вважає себе невинуватим. Окремо вказав, що клопотання від ОСОБА_14 про повернення раків надійшло через 2-3 місяці після моменту їх вилучення, до свого клопотання остання долучила довідку від ФОП про придбання раків у вказаної особи, однак ним була отримана інформація, що вказана фізична особа - підприємець не здійснює свою діяльність більше двох років, тому він вважає, що надані ОСОБА_14 документи є недостовірними. Дійсно, про підозру ОСОБА_14 він не повідомляв, оскільки під час досудового розслідування підтвердити її провину щодо незаконного вилову раків не вдалось, однак кримінальне провадження було направлено до суду, але щодо інших осіб та інших епізодів злочинної діяльності. Просив суд його виправдати у зв`язку із відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

На підтвердження провини ОСОБА_3 стороною обвинувачення було надано суду наступні докази.

Будучи допитаною у якості потерпілої ОСОБА_7 суду пояснила, що у 2018 році вона за оголошення на ОЛХ придбала живих раків, які у подальшому планувала відвести у Херсонську області до ставку. Продавець машиною-рефрижератором доставив до її гаражу близько 500 кг раків, вони усі були живі. У гаражі у неї були облаштовані холодильники, лід та інше обладнання для їх зберігання. Від продавця вона отримала накладну. Наступного дня їй зателефонував слідчий та сказав, що у неї в гаражі буде проведено обшук. Оскільки вона була у той день за містом, то не могла приїхати на обшук, тому відповіла слідчому робити що вони хочуть без неї. Далі від охоронця гаражного кооперативу вона отримала ухвалу на проведення обшуку та звернулась до адвоката за юридичною допомогою. Через декілька днів адвокат їй повідомив, що її раки вже знищені, однак слідчий її жодного разу не викликав та не допитав, документи щодо законності придбання раків ніхто не запитав. Після чого вона подала позовну заяву до суду про відшкодування завданої їй шкоди та в результаті отримала повне відшкодування від держави. Наполягала на тому, що придбала раки на законних підставах, на підтвердження чого мала усі необхідні документи.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що працює на посаді заступника начальника слідчого відділу ГУНП в Запорізькій області. Вказує на те, що ОСОБА_3 в 2018 році працював разом з ним на посаді слідчого. Крім того, ОСОБА_3 був старшим в групі слідчих при проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 від 10.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.249 КК України. 21 червня 2018 року йому подзвонив ОСОБА_3 та зазначив, що в межах вказаного вище кримінального провадження проводиться обшук в гаражі, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Він одразу приїхав на допомогу. На місці проведення слідчої дії були присутні поняті, представники Служби безпеки України та безпосередньо слідчий ОСОБА_3 , який одразу подзвонив власниці гаражу, щоб вона прибула на місце проведення обшуку. ОСОБА_7 відповіла, що незабаром приїде. Вказує на те, що всі учасники слідчої дії її дуже довго чекали, але власниця гаражу ОСОБА_7 так і не з`явилась. Після чого слідчий прийняв рішення про проведення обшуку гаражу без участі власниці гаражу. Зазначає, що слідчий ОСОБА_3 проводив обшук на підставі ухвали слідчого судді та за участю представника гаражного кооперативу. Далі, вони відкрили гараж та побачили морозильну камеру, в якій знаходились раки. Після чого раки були зважені, описані слідчим та вилучені згідно чинного законодавства. Додаткового зазначає, що в будь-яких інших слідчих діях він участі не приймав.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що навесні 2018 року вона була студенткою та її запросили взяти участь при проведенні слідчої дії в ролі понятої. Обшук проводився в гаражі в районі Кривої бухти. Слідчий зачитав ухвалу, однак чи велась відеофіксація вона не пам`ятає. Через деякий час слідчий відкрив гараж, де знаходились живі раки. Після чого раки порахували та забрали. Пам`ятає, той факт, що слідчий шукав автомобіль із кондиціонером, щоб переправити раків. Через те, що пройшло багато часу, слідчого впізнати вона не може.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що в 2018 році вона працювала прокурором відділу прокуратури Запорізької області. ОСОБА_3 працював на посаді старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області. В деяких кримінальних провадженнях ОСОБА_3 вона була процесуальним керівником. Пам`ятає, що в межах кримінального провадження № 0000142 від 10.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.249 КК України, проводився обшук на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та були вилучені живі біоресурси. Після чого стало питання щодо їх подальшого зберігання, оскільки раки відносяться до об`єктів, які швидко псуються. Оскільки на той момент вже були результати дослідження, що раки є зіпсованими, то нею було погоджене клопотання слідчого до слідчого судді для вирішення питання про їх знищення, яке було задоволено. Тільки через декілька місяців з`явилась власниця раків та подала апеляційну скаргу на вказану ухвалу слідчого судді, яка була скасована судом апеляційної інстанції. Але на той момент фактичне знищення раків вже відбулось. Вважає, що і вона, і слідчий діяли у межах КПК України та керувались ст. 100 КПК, яка регламентує поводження із речовими доказами у кримінальному провадженні.

Також стороною обвинувачення були надані суду наступні письмові докази:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000064 від 13.03.2020 року ( т.1 а.с. 220);

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 13.01.2020, проведений на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.12.2019, під час якого були вилучені копії судової справи № 335/5240/18, провадження 1-кс/335/4384/2018 та судова справа № 335/5240/18, провадження 1-кс/335/4827/18 ( т.1 а.с. 238-250, т.2 а.с. 1-86).

Зі змісту копії судової справи № 335/5240/18, провадження 1-кс/335/4384/2018 вбачається, що 11.06.2018 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000142 від 10.05.2018 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 249 КК України про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 1-в, гаражний кооператив - товариство «Крива Бухта» гараж № НОМЕР_1 , яке було погоджено із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_17 ( т.1 а.с. 244-245).

До вказаного клопотання слідчим було додано лист заступника начальника ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області № 59/3/1-669нт від 28.03.2018, наказ начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Запорізькій області про встановлення весняно-літної заборони на лов риби та раків на рибогосподарських водних об`єктах в межах діяльності Запорізького рибоохоронного патруля у 2018 році № 43 від 15.03.2018 року, перелік нерестовищ в межах Запорізької області у 2018 році, протокол огляду місця події від 10.05.2018 року, запит старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області № 4208/6-2018 від 11.05.2018, відповідь на запит начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Запорізькій області № 02-47/2008 від 14.05.2018, доручення про проведення слідчих (розшукових) дій (негласних слідчих (розшукових)дій)) у порядку ст. 40 КПК України, лист заступника начальника відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області щодо виконання доручення слідчого № 59/3/1-826 нт від 06.06.2018, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ( т.1 а.с. 249-250, т.2 а.с.1-14).

За результатами розгляду клопотання слідчого була винесена ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2018 року про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 1-В, гаражний кооператив-товариство «Крива Бухта», гараж № НОМЕР_1 з метою виявлення та вилучення незаконно виловлених річкових раків, блокнотів, чорнових записів, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення ( т.1 а.с. 248).

Зі змісту копії судової справи № 335/5240/18, провадження 1-кс/335/4827/18 вбачається, що 23.06.2018 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000142 від 10.05.2018 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 249 КК України про знищення речових доказів, яке було погоджено із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_17 (т.2 а.с. 33-35).

До вказаного клопотання слідчим було додано витяг з ЄРДР № 0000142 від 10.05.2018 року, доручення про проведення слідчих (розшукових) дій (негласних слідчих (розшукових)дій)) у порядку ст. 40 КПК України, лист заступника начальника відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області щодо виконання доручення слідчого № 59/3/1-826 нт від 06.06.2018, копія ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2018 року про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 1-В, гаражний кооператив-товариство «Крива Бухта», гараж № НОМЕР_1 , протокол обшуку від 21 червня 2018 року, постанова про визнання речовими доказами та вирішення питання про їх зберігання від 21.06.2018 року, запит старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області № 519/6-2018 від 21.06.2018, експертний висновок № 002285 п/18 від 22.06.2018 року; ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2018 року (т.2 а.с.15-30)

За результатами розгляду клопотання слідчого була винесена ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2018 року про надання дозволу на знищення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000142 від 10.05.2018 року за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.249 КК України, а саме: раків, у кількості 12477 штук, загальною вагою 472,4 кілограми, які були вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , гаражний кооператив-товариство «Крива Бухта», гараж № НОМЕР_1 (т.2 а.с. 38).

18.08.2018 до Апеляційного суду Запорізької області надійшла апеляційна скарга на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про надання дозволу на знищення речових доказів від 16.08.2018 року від ОСОБА_7 , до якої було додано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідка видана головою правління кооперативу «Крива Бухта»; додаток до накладної № 251 від 20.06.2018 року та видаткова накладна № 2541 від 20.06.2018 року щодо придбання раків живих у кількості 550 кг, видана ФОП ОСОБА_18 та інші документи ( т.2 а.с. 39-52).

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_14 була винесена ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року, якою апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволена частково, ухвала слідчого судді Орджонікідзевсього районного суду м. Запоріжжі від 23.06.2018, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про надання дозволу на знищення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000142 від 10.05.2018 року за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.249 КК України, а саме: раків, у кількості 12477 штук, загальною вагою 472,4 кілограми, які були вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , гаражний кооператив-товариство «Крива Бухта», гараж № НОМЕР_1 скасована, у задоволенні клопотання слідчого відмовлено (т.2 а.с. 76-82);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 13.01.2020, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.12.2019, під час якого були вилучені документи, які стали підставою для утилізації живих раків, а саме: договір № 106 про утилізацію відходів від 04.07.2018, укладений між ТОВ "Центр "Термокераміка" та Токмацькою філією ДП "Укрветсанзавод", накладна на переміщення раків від 06.07.2018,; копія листа старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП ОСОБА_3 № 519/6-2018 від 25.06.2018 про дозвіл на передання раків для проведення знищення на Державному Токмацькому ветеринарному заводі, акт Державного підприємства «Укрветсанзавод» Токмацької філії від 06.07.2018 про утилізацію раків, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 403 від 08.07.2018, рахунок на оплату № 277 від 06 липня 2018 та інші документи Токмацької філії державного підприємства «Укрветсанзавод» (т.2 а.с. 91-121);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 19.01.2020, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.12.2019, під час якого були вилучені завірені належним чином копії наступних документів: акт № 57 відбору зразків продукції для проведення ветеринарно-санітарної експертизи у Запорізькій регіональній державній лабораторії ветеринарної медицини від 22.06.2018 року; акт № 58 відбору зразків продукції для проведення ветеринарно-санітарної експертизи у Запорізькій регіональній державній лабораторії ветеринарної медицини від 22.06.2018 року; експертний висновок № 002286 п/18 від 27.06.2018 р.; експертний висновок № 002285 п/18 від 27.06.2018 р.; інвентаризаційний опис необоротних активів від 19.11.2018 р.; атестат про акредитації від 23.07.2017 р.; журнал видачі результатів випробувань; інвентаризаційний опис необоротних активів від 06.11.2018 р.; інвентаризаційний опис запасів від 08.11.2018 р.; інвентаризаційний опис необоротних активів від 08.11.2018 р.; журнал реєстрації зразків продукції, що надходить у ВЦ ЗРДЛВМ (т.2 а.с. 125-156);

- рапорт слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Мелітополь погоджений Начальником Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Мелітополь № вн-859/42-17/2019 від 05.11.2019, щодо виявлення у діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення (т.2 а.с. 159-160), за результатами розгляду якого були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000514 від 05.11.2019 року ( т.2 а.с. 162);

- копія рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2019 за позовом ОСОБА_7 до Головного управління національної поліції в Запорізькій області, Держаної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи та моральної шкоди, спричиненої працівниками Національної поліції України, яким було стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 173805, 41 грн, компенсацію спричиненої моральної шкоди в розмірі 5000 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9651, 41 грн ( т.2 а.с. 181-187)

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 26.02.2020, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.02.2020, під час якого були вилучена частина матеріалів кримінального провадження №0000142 в оригіналах, копії яких зазначені вище, зокрема: оригінал опису матеріалів кримінального провадження №0000142, оригінал відповіді на виконання доручення слідчого від 06.06.2018, оригінал ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/5240/18, провадження 1-кс/335/4349/2018, від 11.06.2018; оригінал протоколу обшуку від 21.06.2018, проведеного в гаражі № НОМЕР_1 , ГКТ «Крива бухта», вул. Фортечна 1-а, м. Запоріжжя; оригінал постанови про визнання речовими доказами та вирішення питання про їх зберігання від 21.06.2018, за підписом старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій обл. ОСОБА_3 ; оригінал запиту №519/1/6-2018 від 23.06.2018, на адресу начальника Запорізького обласного центру Гідрометеорології, за підписом старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій обл. ОСОБА_3 ; не завірена копія листа Запорізького обласного центру Гідрометеорології вих. №. 26- 30/1297 від 25.06.2018, оригінал запиту на ім`я начальника ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області №519/6-2018 від 23.06.2018 за підписом старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій обл. ОСОБА_3 ; оригінал експертного висновку випробувального центру Запорізької державної регіональної лабораторії ветеринарної медицини №002285 п/18 від 22.06.2018; оригінал експертного висновку випробувального центру Запорізької державної Регіональної лабораторії ветеринарної медицини №002286 п/18 від 27.06.2018, оригінал ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/5240/18, провадження 1-кс/335/4827/2018, від 13.06.2018; оригінал цілісної розписки від 21.06.2018 складеної від імені ОСОБА_8 директора ТОВ «Центр «Термокераміка» про отримання раків в кількості 12 747 шт., загальною вагою 472,4 кг., розписку відібрав слідчий СУ ГУНП в Запорізькій обл. ОСОБА_3 ; оригінал листа директору ТОВ «Центр «Термокераміка» ОСОБА_8 №519/6-2018 від 25.06.2018 від старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій обл. ОСОБА_3 про дозвіл на передання речових доказів для подальшого знищення; завірена копія листа ДФС у Запорізькій області №2551/10/08-01-17-02-10 від 01.02.2018 про включення до Єдиного реєстру на 2018 рік, декількох підприємств, у тому числі ТОВ «Центр «Термокераміка»; оригінал листа директора ТОВ «Центр «Термокераміка» №22/86-22.06.2018 на ім`я старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій обл. ОСОБА_3 про те, що раки мають ознаки часткового зіпсування; оригінал листа директора ТОВ «Центр «Термокераміка» №24/11-24.07.2018 на ім`я старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій обл. ОСОБА_3 про відшкодування збитків по утилізації раків; завірена копія листа директора ТОВ «Центр «Термокераміка» №7/11 від 04.07.2018 на ім`я директора Токмацького ветеринарно-санітарного заводу про укладення договору на утилізації; завірена копія акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №403 від 08.07.2018, підписаного представниками ТОВ «Центр «Термокераміка» та Токмацької філії ДП «Укрветсанзавод», завірена копія рахунку на оплату №ТОК/277 від 06.07.2018, постачальник Токмацька філія ДП «Укрветсанзавод»; завірена копія платіжного доручення №204 від 13.07.2018, про перерахування 2 850 грн., платник ТОВ «Центр «Термокераміка»; оригінал рапорту старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій обл. ОСОБА_3 від 26.07.2018; оригінал листа слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_10 , вих. № 335/5240/ 18 1-кс/335/4907/2018, вх. СУ ГУНП в Запорізькій області №3979 від 12.07.2018, факсо-копія листа слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_10 , вих. № 335/5240/ 18 1-кс/335/4907/2018, оригінал листа слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_10 , вих. № 335/5240/18 1-кс/335/4907/2018, вх. СУ ГУНП в Запорізькій області №3781 від 04.07.2018, ( т.2 а.с. 195-235);

- вирок Енергодарського міськрайонного суду Запорізької області від 05.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.249 КК України ( т.2 а.с. 236-239);

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 27.03.2020 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.03.2020, під час якого були вилучені завірені належним чином копії судових справ, зміст яких був викладений вище. ( т.2 а.с. 243-246);

- наказ полковника поліції ОСОБА_20 , про призначення та встановлення посадових окладів: майора поліції ОСОБА_3 (НОМЕР_2), старшим слідчим в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП в Запорізькій області № 544 о/с від 27.11.2017 ( т.3 а.с. 20);

- функціональні обв`язки старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 затвердженою заступником начальника СУ ГУНП в Запорізькій області підполковником поліції ОСОБА_21 27.11.2017 р. ( т.3 а.с. 22-23).

Крім того, стороною захисту було надано суду доповідну записку начальника ВПЗ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_22 про те, що перевіркою було встановлено, що ФОП ОСОБА_23 не надає податкову звітність за основним місцем обліку з 2014 року, повідомлення начальнику СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст. 358 КК України, копія витягу із ЄРДР за № 0000028 від 09.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України ( т.3 а.с. 33-35)

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, свідків, дослідивши докази обвинувачення та захисту, вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, в судовому засіданні не доведена.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 62 Конституції України та ч.3 ст. 373 КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, не може піддаватися кримінальному покаранню , доки не буде визнаний винним в законному порядку, обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах або припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях та ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі частини 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого та прокурора.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішення, докази необхідно оцінювати керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 53 рішення від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 42 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України).

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 поставлено у провину вчинення умисних дій всупереч інтересам служби з метою одержання неправомірної вигоди для самого себе або іншої фізичної чи юридичної особи під час розслідування кримінального провадження № 0000142 від 10.05.2018 року за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.249 КК України, тобто вчинення зловживання владою та службовим становищем під час перебування його на посаді слідчого.

Аналізуючи обставини даного кримінального провадження, суд зазначає, що диспозиція ч. 1 ст. 364 КК передбачає кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Зловживання владою або службовим становищем визнається злочином за наявності трьох ознак у їх сукупності: 1) використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби; 2) вчинення такого діяння з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб; 3) заподіяння такими діями істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК.

Зловживання владою або службовим становищем передбачає наявність взаємозв`язку між службовим становищем винного і його поведінкою, яка виражається в незаконних діях або бездіяльності. Службова особа при зловживанні у будь - якій формі прагне скористатися своїм службовим становищем, яке передбачає як наявність передбачених законами та іншими нормативно - правовими актами повноважень (прав і обов`язків), так і наявність фактичних можливостей, які надає їй сам авторитет посади (її загальновизнана вага, важливість, впливовість).

Поняття «інтереси служби» безпосередньо пов`язане з обсягом прав та обов`язків службової особи підприємства, установи чи організації, тобто її повноваженнями (компетенцією).

Словосполучення «всупереч інтересам служби» передбачає, що службова особа не бажає рахуватися з покладеними на неї законом чи іншим нормативно - правовим актом обов`язками, діє всупереч їм, не звертає увагу на службові інтереси.

Під інтересами служби слід розуміти, насамперед, інтереси держави взагалі, і крім того, інтереси певного органу, підприємства, установи або організації, що не суперечать, не протиставляються інтересам держави. Тому дії службової особи, вчинені у вузьковідомчих інтересах на шкоду загальнодержавним інтересам чи інтересам інших підприємств, установ та організацій, також можуть визнаватися вчиненими всупереч інтересам служби.

Ще одним елементом об`єктивної сторони зловживання владою або службовими становищем всупереч інтересам служби є наслідок у вигляді завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб (ч. 1 ст. 364 КК).

Пунктом третім Примітки до ст. 364 КК визначено, що істотною шкодою у статті 364 цього Кодексу вважається така шкода, яка у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а тяжкими наслідками у цій статті вважаються наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян (п. 4 Примітки до ст. 364 КК).

У постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 646/7942/14-к (провадження № 41-5804-км18) міститься правовий висновок, згідно з яким зловживанням владою або службовим становищем можуть бути визнані лише такі дії посадової особи, які випливають з його службових повноважень та були пов`язані із здійсненням прав та обов`язків, якими ця особа наділена в силу посади, яку обіймає.

Так, під час судового розгляду було встановлено, що 21.06.2018 слідчий ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2018 провів обшук у гаражі № НОМЕР_1 , що розташований у гаражному кооперативі товариства «Крива Бухта» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 1-в, та вилучив раки у кількості 12747 шт. загальною вагою 472, 4 кг., які перебували у володінні ОСОБА_7 .

При цьому, прокурором такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані як умисні, вчинені за відсутності доказів причетності до скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_7 та пов`язані із протиправним та незаконним вилученням із власності ОСОБА_7 майна.

Однак, з досліджених під час судового розгляду доказів вбачається, що слідчим ОСОБА_3 під час розслідування кримінального провадження № 0000142 від 10.05.2018 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 249 КК України було підготовано клопотання про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 1-в, гаражний кооператив - товариство «Крива Бухта» гараж № НОМЕР_1 , яке було погоджено із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_17 ( т.1 а.с. 244-245).

Так, згідно до ч.3-5 ст. 234 КПК України уразі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості про:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання;

3) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

4) підстави для обшуку;

5) житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку;

6) особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться;

7) індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням;

8) обґрунтування того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, а доступ до осіб, яких планується відшукати, - за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом. Зазначена вимога не поширюється на випадки проведення обшуку з метою відшукання знаряддя кримінального правопорушення, предметів і документів, вилучених з обігу.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що:

1) було вчинено кримінальне правопорушення;

2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування;

3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду;

4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи;

5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Аналіз наведеної вище норми права свідчить про те, що перевірка наявності законних підстав для проведення обшуку житла чи іншого володіння особи покладається на слідчого суддю, який під час розгляду клопотання слідчого повинен перевірити усі обставини, передбачені ч.5 ст. 234 КПК України, зокрема і те, чи наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення та відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування, та у разі їх недоведення повинен відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

За результатами розгляду клопотання слідчого ОСОБА_3 була винесена ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2018 року про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , гаражний кооператив-товариство «Крива Бухта», гараж № НОМЕР_1 з метою виявлення та вилучення незаконно виловлених річкових раків, блокнотів, чорнових записів, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення ( т.1 а.с. 248). При цьому слідчим суддею було констатовано, що «слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 1-в, гаражний кооператив - товариство «Крива Бухта», гараж № НОМЕР_1 можуть знаходитися предмети і речі, які мають значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про проведення обшуку є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню».

Суд зазначає, що відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, оскільки відповідно до ст. 233 КПК України єдиною підставою, яка підтверджує законність проникнення до житла або іншого володіння особи, є ухвала слідчого судді, яка у даному випадку була отримана слідчим у передбачений законом спосіб, згідно ч.7 ст. 236 КПК України слідчому надано право під час обшуку вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження, беручи до уваги, що слідчим було прийнято рішення про вилучення лише тих речей, які підпадали під ознаки живих біоресурсів (у даному випадку раків), у кримінальному провадженні, предметом якого було саме перевірка законності зайняття водним добувним промислом у період нерестової заборони невстановленими особами, висновок прокурора про те, що « ОСОБА_3 , не маючи на те законних підстав, вилучив майно ОСОБА_7 », суперечить встановленим судом обставинам.

Далі, в обвинувальному акті констатовано, що « ОСОБА_3 з метою одержання неправомірної вигоди юридичною особою, передав вилучене майно на відповідальне зберігання директору ТОВ «Центр Термокераміка» ОСОБА_8 , яке не являється спеціалізованим підприємством».

Так, під час судового засідання було встановлено, що відповідно до цілісної розписки від 21.06.2018 складеної від імені ОСОБА_8 директора ТОВ «Центр «Термокераміка» про отримання раків в кількості 12 747 шт., загальною вагою 472,4 кг., слідчим СУ ГУНП в Запорізькій обл. ОСОБА_3 було передано на відповідальне зберігання вилучене майно ( т.2 а.с. 223). При цьому з листа ДФС у Запорізькій області №2551/10/08-01-17-02-10 від 01.02.2018 про включення до Єдиного реєстру на 2018 рік, декількох підприємств, у тому числі ТОВ «Центр «Термокераміка», вбачається, що вказане підприємство має право протягом 2018 року укладати угоди на реалізацію і зберігання безхазайного або іншого майна, що переходить у власність держави, з відповідними органами ДФС у Запорізькій області (т.2 а.с. 225). Тому, на думку суду, висновок прокурора про передання слідчим вилученого майна установі, яка не є спеціалізованою, спростовується дослідженими судом доказами.

Крім того, суд звертає увагу на те, що під час судового розгляду прокурором не було доведено факт, що усі дії, які вчинив ОСОБА_3 , були вчинені ним з метою одержання неправомірної вигоди юридичною особою, про що зазначено в обвинувальному акті.

Навпаки, з листа директора ТОВ «Центр «Термокераміка» №22/86-22.06.2018 на ім`я старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій обл. ОСОБА_3 вбачається, що раки мають ознаки часткового зіпсування, директор підприємства просить слідчого терміново вирішити питання щодо переробки або знищення вказаного майна, оскільки його подальше зберігання неможливе. (т.2 а.с. 226). У подальшому директор ТОВ «Центр «Термокераміка» №24/11-24.07.2018 звертається до старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій обл. ОСОБА_3 про відшкодування збитків по утилізації раків у розмірі 2850 грн. ( т.2 а.с. 227-231), в той час, коли прокурором не було надано суду жодного документу, який би підтверджував факт відшкодування шкоди ТОВ «Центр «Термокераміка» ані з державного бюджету, ані особисто від слідчого ОСОБА_3 .. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що юридична особа ТОВ «Центр «Термокераміка» в результаті зберігання раків та подальшого передання їх на утилізацію зазнала збитків у розмірі 2850 грн, жодних доказів вважати, що вказане підприємство або інша юридична особи отримала неправомірну вигоду в результаті дій ОСОБА_3 щодо передання на зберігання вилучених ним речових доказів, прокурором суду надано не було.

Не містять досліджені судом матеріали кримінального провадження і доказів того факту, що в результаті вилучення та утилізації майна ОСОБА_7 безпосередньо ОСОБА_3 , або інші фізичні особи, прізвища яких в обвинувальному акті не зазначені, отримали або могли отримати яку-небудь вигоду, тому жодних даних вважати, що ці дії були вчинені ОСОБА_3 саме з корисливих мотивів, немає.

Далі, прокурором поставлено у провину ОСОБА_3 незаконне прийняття рішення про визнання речовими доказами майна, яке було вилучено у гаражі, а саме: всупереч вимогам ст. 98 КПК України, оскільки слідчому ще під час обшуку було відомо власника майна та те, що вилучене майно не зберегло на собі слідів злочину, що було вчинено ОСОБА_3 в супереч інтересам служби.

Однак, як пояснив у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , володілець гаражу ОСОБА_7 ані на проведення обшуку, ані у подальшому до нього на допит не з`явилась, жодної інформації щодо власника вилученого майна він не мав, при цьому від оперативних працівників поліції, які супроводжували дане кримінальне провадження, він ще 06.06.2018 дізнався, що у вказаному гаражі перебувають незаконно добуті біоресурси у той час, коли в даний період діяла заборона на їх вилов.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка прокурор ОСОБА_17 пояснила, що під час здійснення нею процесуального керівництва під час розслідування кримінального провадження № 0000142 від 10.05.2018 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 249 КК України, жодні постанови слідчого не скасовувались, підстав вважати постанову про визнання речовими доказами незаконною вона не має.

Таким чином, беручи до уваги, що на момент прийняття слідчим рішення про визнання вилученого майна речовими доказами - 21.06.2018 жодною інформацією щодо власника майна (раків) слідчий не володів, враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження як на момент звернення до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку, так і на момент його проведення, слідчий мав лише інформацію щодо володільця гаражу за адресою: АДРЕСА_2 , гаражний кооператив-товариство «Крива Бухта», гараж № НОМЕР_1 , що не є такою, що автоматично підтверджує і право володіння майном, яке зберігається у гаражі, суд вважає, що у даному випадку слідчий діяв із дотриманням вимог ст. 98 КПК України.

Також в обвинувальному акті прокурором констатовано, що « ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що власником майна є ОСОБА_7 та вилучене майно не зберегло на собі слідів злочину, подав до суду клопотання про знищення речових доказів».

Аналізуючи зміст пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення в цій частині, суд зазначає, що відповідно до ч.6 та ч.7 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

У випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 23.06.2018 слідчий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про знищення речових доказів, яке було погоджене із прокурором ОСОБА_17 , а у подальшому задоволено слідчим суддею, про що постановлена відповідна ухвала ( т. 2 а.с. 219-222). При цьому за ухвалою слідчого судді вирішено покласти обов`язок щодо виконання ухвали слідчого судді на слідчого ОСОБА_3 , контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_17 .

При цьому суд зауважує, що до повноважень саме слідчого судді, а не слідчого, належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, прийняття рішення про знищення речових доказів було прийнято саме слідчим суддею, а не слідчим ОСОБА_3 , що підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами.

Дійсно, у подальшому ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2018 була скасована Апеляційним судом Запорізької області через недотримання саме слідчим суддею вимог діючого КПК України, що і стало підставою для стягнення з державного бюджету України матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 , яка отримала відшкодування станом на сьогодні у повному обсязі.

Посилання прокурора на те, що Апеляційним судом Запорізької області під час перегляду ухвали слідчого судді було констатовано факт, що ОСОБА_7 не має відношення до даного кримінального провадження, а також той факт, що ОСОБА_7 на законним підставах придбала раки, які у подальшому були вилучені у її гаражі в ході проведення обшуку, що свідчить про незаконність дій саме слідчого ОСОБА_3 , суд відкидає, оскільки перевірка цих обставини під час розгляду клопотання про знищення речових доказів відноситься до повноважень саме слідчого судді, а не слідчого, який наділений лише правом ініціювати розгляд даного питання слідчим суддею, та, відповідно, позбавлений права приймати будь-які самостійні рішення про знищення речових доказів даного виду відповідно до норм кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, аналіз наданих суду доказів у їх сукупності та взаємозв`язку приводить суд до висновку, що прокурором під час судового розгляду не було доведено у діях ОСОБА_3 під час розслідування кримінального провадження № 0000142 від 10.05.2018 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 249 КК Українискладу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, а саме: використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби та вчинення такого діяння з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, оскільки, як зазначено вище, ОСОБА_3 не мав права самостійно приймати рішення про проникнення до гаражу ОСОБА_7 та вилучення з нього живих біоресурсів, а також знищення речових доказів, які швидко псуються, оскільки діяв лише на виконання ухвал слідчого судді від 11.06.2018 та 23.06.2018, обставини вчинення ним будь-яких дій під час розслідування кримінального провадження з корисливих мотивів або в інтересах третіх осіб також судом встановлені не було.

Єдиною обставиною, яка встановлена судовими установами та доведена прокурором під час даного судового засідання, є завдання істотної шкоди ОСОБА_7 на суму 173805,41 грн, що само по собі без встановлення інших складових елементів кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, є недостатнім для притягнення особи до кримінальної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

За таких обставин, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів наявності у діянні обвинуваченого ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, та аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності в межах пред`явленого обвинувачення, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно визнати невинуватим та виправдати у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Обраний раніше запобіжний захід та інші заходи забезпечення скасувати.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч. 1 ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України та виправдати за недоведеністю у діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_3 скасувати.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву

Суддя: ОСОБА_1