У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

ОСОБА_12 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 від 16.04.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

встановив:

30.06.2023 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 від 16.04.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Ухвалою суду у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави. Клопотання мотивоване обґрунтованістю пред`явленого обвинувачення та наявністю ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити злочинну діяльність.

У судовому засіданні захисники обвинувачених заперечили щодо заявлених прокурором клопотань, оскільки наведені таким ризики вважають необґрунтованими.

Так, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 подав до суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, оскільки ОСОБА_6 характеризується позитивно, працює з батьком, встановлюючи сонячні панелі, однак заробіток незначний, посилається на недопустимість певних доказів покладених в обвинувачення ОСОБА_14 тощо.

В свою чергу захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 подав до суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному з тримання під вартою на домашній арешт, так як ризики на даний час відпали, збір доказів, в тому числі й допит свідків завершено, окрім цього зауважує, що обвинувачений тяжко хворіє, потребує особливого лікування та харчування, що в умовах ізоляції забезпечено бути не може.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 .. ОСОБА_9 клопотала про зміну запобіжного заходу її підзахисному на домашній арешт, або ж визначення застави у меншому розмірі, посилаючись при цьому на те, що останній має дружину й новонароджену дитину.

Обвинувачені в судовому засіданні підтримали позицію своїх захисників. Заслухавши клопотання сторони обвинувачення й захисту, пояснення прокурора, думку обвинувачених та їх захисників щодо заявленого клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Так, «обґрунтованість підозри» обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, підтверджується зокрема тим, що зібрані на досудовому розслідуванні докази про обставини інкримінованих таким діянь, знайшли своє достатнє обґрунтування для пред`явлення обвинувачення й скерування обвинувального акту до суду.

В свою чергу ризики, заявлені прокурором щодо обвинувачених, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання з огляду на нижчевказане.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше травня 2022 року, з метою незаконного збагачення шляхом вчинення злочинів із незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, вступив в організованому стійку злочинну групу, де організаторами всіх злочинних дій були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , окрім того також до складу організованої групи увійшли як виконавці, ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 .

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 на досягнення єдиного злочинного плану, згідно розподілених функцій в складі організованої групи умисно, з корисливих мотивів, з метою збуту, у невстановлених досудовим розслідуванням місці та час, придбавав та в подальшому поставляв наркотичні засоби, психотропні речовини ОСОБА_4 , який в подальшому забезпечував всіх учасників організованої групи наркотичними засобами та психотропними речовинами.

Відтак ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту, психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинені організованою групою.

При цьому суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема приймає до уваги, що обвинувачений неодружений, дітей або утриманців не має, офіційно не працевлаштований.

При цьому суд враховує, що згідно з характеризуючи даних, ОСОБА_6 проживає разом з батьком, який є особою з інвалідністю 3 групи, та родиною брата, що свідчить про те, що окрім нього забезпечити догляд за батьком, на яке покликається захисний як на підставу зміну запобіжного заходу, зможе також й брат.

Суд вважає наявним ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків, оскільки такі наразі судом не допитані, а їх покази дані під час досудового розслідування підлягають безпосередньому дослідженні судом в силу принципу, регламентованому ст. 24 КПК України. Так, на думку суду, перебуваючи на волі, обвинувачений може здійснити незаконний психологічний та/або фізичний тиск на учасників кримінального провадження з метою зміни даних ними під час досудового розслідування показів, що призведе до неможливості або утруднить встановлення дійсних обставин пред`явленого обвинувачення.

Більш того задля уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений зможе вступати у поза процесуальні контакти з іншим обвинуваченим у вказаному злочині для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих їм діянь, що породжує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Також суд вважає реальним ризик можливого продовження злочинної діяльності у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки обвинувачений не працевлаштований, офіційних джерел до існування не має, обвинувачується у тому, що був виконавцем у межах організованої злочинної групи, діяльність якої у сфері обігу наркотичних засобів й психотропних речовин носила характер систематичної.

Окрім цього, враховуючи вищевказані ризики, суд зауважує, що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі постановлення судом обвинувального вироку, а саме позбавлення волі строком до 12 років із конфіскацією майна, створює загрозу переховування обвинуваченого від суду.

Також, на виконання вимог ст. 178 КПК України, окрім вищезазначеного, суд враховує, що ОСОБА_6 є особою працездатного віку, тяжкими захворюваннями не страждає, раніше не судимий.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню щодо обвинуваченого перебуває на стадії підготовчого судового засідання, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість запобігання таким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частина 3 ст. 183 КПК України регламентує обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. При цьому за п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначено в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, суд враховує, як характер кримінального правопорушення у якому підозрюється, а саме те, що ОСОБА_6 обвинувачується у придбанні, зберіганні з метою збуту, психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчиненому організованою групою, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідним визначити її у розмірі вказаному в резолютивній частині ухвали.

Суд вважає вказаний розмір застави таким, що не є непомірно великим для обвинуваченого, оскільки загальновідомо, що діяльність зі збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, яка серед іншого інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 , є прибутковою.

В свою чергу ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин у особливо великих розмірах та особливо небезпечних наркотичних засобів, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинені організованою групою.

В обвинувальному акті вказано, що серед іншого, ОСОБА_5 , діючи як співорганізатор, здійснював зберігання наркотичних засобів і психотропних речовин, які йому надавав організатор організованої групи ОСОБА_4 , розфасовував наркотичні засоби і психотропні речовини для подальшого їх збуту, надавав іншим виконавцям організованої групи розфасовані наркотичні засоби та психотропні речовини, вів облік отриманих від незаконної діяльності грошових коштів, після чого передавав їх організатору організованої групи, а також безпосередньо здійснював збут психотропної речовини.

Щодо такого обвинуваченого суд вважає наявним ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки такі наразі судом не допитані, а їх покази дані під час досудового розслідування підлягають безпосередньому дослідженні судом в силу принципу, регламентованому ст. 24 КПК України, а тому твердження сторони захисту щодо неможливості впливу на свідків, оскільки такі надали покази під час досудового розслідування, суд вважає неспроможним. Так, на думку суду, перебуваючи на волі, обвинувачений може здійснити незаконний психологічний та/або фізичний тиск на учасників кримінального провадження з метою зміни даних ними під час досудового розслідування показів, що призведе до неможливості або утруднить встановлення дійсних обставин пред`явленого обвинувачення.

Більш того задля уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений зможе вступати у позапроцесуальні контакти з іншим обвинуваченим у вказаному злочині для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих їм діянь, що породжує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Наявність вказаного ризику суд вважає спроможним й в силу того, що ОСОБА_5 за даними обвинувального акту діяв як співорганізатор в межах організованої злочинної групи, яким надавав на реалізацію наркотики й психотропи, а ті, в свою чергу, виконували його вказівки, а відтак можуть й надалі слідувати його вимогам, в т.ч. щодо спотворення дійсних обставин справи.

Також суд вважає реальним ризик можливого продовження обвинуваченим злочинної діяльності у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки обвинувачений не працевлаштований, офіційних джерел до існування не має, був членом організованої злочинної групи як співорганізатор, надавав для збуту наркотичні засоби й психотропні речовини іншим учасникам групи, приймаючи участь у їх збуті.

Також, на виконання вимог ст. 178 КПК України, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше судимий, дітей та утриманців у нього немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

У судовому засіданні досліджені надані стороною захисту медичні документи щодо ОСОБА_5 , з яких вбачається наявність захворювань у такого, однак з таких не видно, що наявні у обвинувачуваного захворювання унеможливлюють перебування такого в умовах тримання під вартою в ДУ «Закарпатській УВП №9».

Відтак, суд вважає, що вік та стан здоров`я ОСОБА_5 не перешкоджають обранню щодо такого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому в силу наявних у такого захворювань, що потребують медичного супроводу, суд вважає ризик переховування обвинуваченого від суду не доведеним.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню щодо обвинуваченого перебуває на стадії підготовчого судового засідання, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість запобігання таким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частина 3 ст. 183 КПК України регламентує обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. При цьому за п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначено в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Застава у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на думку суду, спонукатиме обвинуваченого виконувати процесуальні обов`язки та запобігати встановленим судом ризикам під загрозою звернення застави у дохід держави у разі невиконання ним нижчевказаних процесуальних обов`язків, регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього за цією ухвалою.

При цьому ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин у особливо великих розмірах та особливо небезпечних наркотичних засобів, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинені організованою групою.

В обвинувальному акті вказано, що серед іншого, ОСОБА_4 , діючи як організатор, здійснював загальне керівництво та координацію діями всіх учасників організованої групи, спільно з іншими учасниками організованої групи розробляв плани вчинення злочинів, координував їх дії під час готування та вчинення кримінальних правопорушень, розподіляв ролі між усіма учасниками організованої злочинної групи встановлював загально-визначені правила поведінки та конспірації в групі, забезпечував дотримання їх учасниками, здійснював облік збутих наркотичних та психотропних речовин, розподіляв отримані від вчинення протиправної діяльності грошові кошти між учасниками групи, підшуковував інших учасників організованої групи, а також безпосередньо здійснював збут психотропної речовини.

Щодо такого обвинуваченого суд вважає наявним ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, який він може реалізувати перебуваючи на волі, шляхом застосування фізичного та/або психологічного з метою зміни даних ними під час досудового розслідування показів.

Більш того задля уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений зможе вступати у позапроцесуальні контакти з іншим обвинуваченим у вказаному злочині для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих їм діянь, що породжує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Також суд вважає реальним ризик можливого продовження обвинуваченим злочинної діяльності у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин. Так, офіційних джерел до існування не має, з ухвали слідчого судді, постановленої щодо нього, останній «підробляє на будівництві», при цьому має на утриманні дружину, яка здійснює догляд за дитиною, а також одну малолітню дитину, що свідчить про те, що організація й здійснення збуту наркотиків та психотропних речовин у складі організованої злочинної групи приносило останньому прибуток, яким він міг задовольнити потреби сім`ї. Відтак, перебуваючи на свободі, обвинувачений може продовжити злочинну діяльність.

Також, на виконання вимог ст. 178 КПК України, суд враховує, що ОСОБА_4 одружений та є батьком однієї малолітньої дитини, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків останнього, має постійне місце проживання, є особою працездатного віку, тяжкими захворюваннями не страждає.

При цьому в силу наявності міцних соціальних зв`язків останнього, суд вважає ризик переховування обвинуваченого від суду не доведеним.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню щодо обвинуваченого перебуває на стадії підготовчого судового засідання, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість запобігання таким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частина 3 ст. 183 КПК України регламентує обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. При цьому за п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначено в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В силу вищевказаного, суд приходить до переконання про необхідність визначення застави як альтернативному триманню під вартою запобіжному заходу у максимально допустимому для тяжкого злочину розмірі, встановивши таку у 250 розмірів прожиткового мінімум.

Суд вважає вказаний розмір застави таким, що не є непомірно великим для обвинуваченого, оскільки загальновідомо, що діяльність зі збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, яка серед іншого інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 є прибутковою.

Саме такий розмір застави, на думку суду, спонукатиме обвинуваченого виконувати процесуальні обов`язки та запобігати встановленим судом ризикам під загрозою звернення застави у дохід держави у разі невиконання ним нижчевказаних процесуальних обов`язків, регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього цією ухвалою.

Обираючи запобіжний захід обвинуваченим судом враховано позицію Європейського суду з прав людини, який в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. В кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину у сфері незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин. Тож, суспільна небезпека кримінальних правопорушень, у вчиненні яких такі обвинувачуються, визначається поширенням та згубним впливом наркотиків та психотропів на свідомість та спосіб життя громадян, що призводить до поступового занепаду та деградації особистості.

В ході розгляду клопотання прокурора адвокати заявили клопотання про зміну запобіжного заходу їх підзахисним, однак судом не встановлено відсутність вищеописаних ризиків, а обставини, на які посилається сторона захисту, не спростовують наявність таких ризиків, та не свідчать про те, що з часу закінчення досудового розслідування та скерування обвинувального акту до суду такі перестали існувати, що унеможливлює зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, або ж зменшення розміру застави.

При цьому суд зауважує, що незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_16 не спростовує вище встановлені судом ризики та не є самостійною підставою для зміни йому запобіжного заходу. Зазначена обставина сама по собі не є перешкодою для тримання особи під вартою, а має враховуватись з іншими обставинами в їх взаємозв`язку.

Керуючись ст.ст. 27, 176-178, 194, 314, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 визначено до 02 жовтня 2023 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 671000 (шістсот сімдесят одна тисяча) гривень.

Роз`яснити, що ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до суду на першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищеперерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків становить два місяці й визначено до 02 жовтня 2023року.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 визначено до 02 жовтня 2023 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 161040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень.

Роз`яснити, що ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до суду на першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вищеперерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків становить два місяці й визначено до 02 жовтня 2023року.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 визначено до 02 жовтня 2023 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у 447 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 1199748 (один мільйон сто дев`яносто дев`ять тисяч сімсот сорок вісім) гривень.

Роз`яснити, що ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до суду на першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі невиконання вищеперерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків становить два місяці й визначено до 02 жовтня 2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні №0000119.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1