Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/473/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 серпня 2023 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, інваліда 2 групи, фізична особа підприємець, перебуває в цивільному шлюбі, батька однієї дитини, навчається у магістратурі, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючий в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного укримінальному провадженні №0001758, з попередньою кваліфікацією за ч.5 ст.27, ч.4 ст.191 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді застави

інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_9 ,

підозрюваний ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляд застави та обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Так, звертає увагу суду на те, що оголошена ОСОБА_7 підозра у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, є явно необґрунтованою. Крім того, під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та прокурор не довів що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, чого не було досліджено слідчим суддею та не надано оцінки в оскаржуваній ухвалі. Звертає також увагу суду на те, що з моменту внесення відомостей в ЄРДР 27.02.2023 до оголошення підозри пройшов значний проміжок часу, за який останній не здійснив дій спрямованих на переховування від слідства чи впливу на свідків, а також не здійснював жодних заходів пов`язаних з приховуванням документів, як стверджує сторона обвинувачення. Доводи, якими сторона обвинувачення обґрунтовує необхідність застосування такого запобіжного заходу є повністю вигаданими та такими що не ґрунтуються на матеріалах справи, що у свою чергу безумовно суперечить практики ЄСПЛ, а отже і чинному законодавству України. Крім того, є надуманими ризики впливу на експерта, оскільки вже проведено економічну експертизу; знищення, спотворення документів, оскільки сторона обвинувачення посилається на документи, які містяться в матеріалах кримінального провадження, та до яких ОСОБА_7 доступу немає; вчинення іншого кримінального правопорушення, теж не ґрунтується на реальних даних, щодо особи яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності. Зазначає, що при обрані запобіжного заходу слідчий суддя не в повній мірі врахував те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, має офіційне постійне місце роботи (є фізичною особою-підприємцем), не має інших повідомлень про підозру у вчиненні інших злочинів, та не має ризиків продовження чи повторення протиправної поведінки. Крім того, підозрюваний є пенсіонером, інвалідом 2 групи (інсулінозалежний, цукровий діабет) потребує постійного медичного нагляду та має на утриманні четверо дітей, матір похилого віку. А внаслідок застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді непомірної застави в розмірі 501 908 грн., який немає таких доходів, останній буде позбавлений можливості отримати необхідну медичну допомогу для себе і для утримуваних осіб, такі дії ставлять на межу життя та смерті всю родину, що є неприпустимим та антигуманним.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 - головою правління ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» та з ОСОБА_11 начальником відділу кадрів «Кіровоградгаз», дав згоду на оформлення на посаду слюсаря. ОСОБА_7 роботу не виконував, внаслідок чого ОСОБА_7 , починаючи з 11.03.2022 року, «Кіровоградгаз» безпідставно нарахувало і виплатило 229459,68 грн. заробітної плати та сплатило 50481,13 грн. ЄСВ, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 серпня 2023 року клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області задоволено частково та застосовано підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360 гривень строком на 56 днів. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що злочин по якому пред`явлено повідомлення про підозру ОСОБА_7 є: тяжким, закінченим, умисним, корисливим. Посягає на суспільні інтереси проти власності. У період дії воєнного стану незаконне привласнення, розтрата та заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою службовим становищем є загрозою національній безпеці України, стабільності в суспільстві, підвищує рівень злочинності, знецінює моральні цінності, що традиційно склались у суспільстві. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні злочину є підставою для початку можливого переховування від слідства та суду. Слідчим суддею також враховано особу підозрюваного, його вік, кількість утриманців, стан здоров`я, інвалідність соціальні зв`язки, відсутність судимостей. Однак, застосування менш суворого запобіжного заходу не стане для підозрюваного стримуючим фактором, оскільки залишається можливість в інший спосіб не виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді застави під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави погоджується і апеляційний суд.

Так, розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованому йому злочині підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: результатами, які зафіксовані в протоколах допиту свідків, висновку судово-економічної експертизи, особовому листку з обліку кадрів про прийняття ОСОБА_7 на посаду слюсаря та інших матеріалах.

Тому, що стосується доводів апеляційної скарги щодо пред`явленої підозри ОСОБА_7 та достатність доказів для визнання його винуватим, то такі належить досліджувати та давати їм оцінку лише під час розгляду даного кримінального провадження по суті.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень, як зазначено в апеляційні скарзі захисника. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для продовження запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та конкретні обставини кримінального провадження.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних, тобто про існування обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, при цьому достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах клопотання відсутні.

На підтвердження своїх висновків про наявність вказаних ризиків слідчий суддя навів змістовні доводи, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Також колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність щодо ОСОБА_7 ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що стосовно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким, умисним, корисливим злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись з огляду на чинники, пов`язані з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує вагома ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Також є обґрунтованими висновки слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ОСОБА_7 ризиків незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинення інших злочинів.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України. З матеріалів клопотання вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави.

При цьому, визначаючи розмір застави слідчий суддя врахував, що її розмір спрямований на забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного з метою виконання покладених на нього обов`язків, недопущення продовження злочинної діяльності, вчинення нових кримінальних правопорушень чи вчинення дій, спрямованих на перешкоджанню встановленні усіх обставин у кримінальному провадженні, при цьому розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу не ґрунтуються на матеріалах справи. Всім обставинам справи слідчим суддею дана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання та реєстрації, працює, раніше не судимий, має на утриманні одну дитину та матір похилого віку, має ряд захворювань, однак зазначає, що вказані захисником соціальні фактори не спростовують викладені в оскаржуваній ухвалі висновки та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

Щодо доводів захисника підозрюваного про те, що розмір застави, визначений слідчим суддею у сумі 501 908 грн. є непомірним, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 3 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, сторона обвинувачення заявила вимогу про визначення підозрюваному розмір застави, який вдвічі перевищує максимальний розмір застави. При цьому, прокурор не подав доказів, що обставини пред`явленої підозри мають виключний характер, коли розмір застави може бути виправдано збільшений.

Тому, слідчий суддя, врахувавши особу ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, мешкає в родині, отримує пенсію по інвалідності, хворіє визначив заставу відповідно до положень п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України - 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360 грн., тобто у межах вищевказаної норми, а не як зазначено в апеляційній скарзі захисника.

Апеляційний суд вважає, що такий розмір застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є достатнім та таким, що здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Крім того, ухвала слідчого судді була винесена 30.08.2023, а як зазначено прокурором під час апеляційного розгляду та підтверджено самим підозрюваним, застава була сплачена повністю 31.08.2023 у розмірі, визначеному судом, що підтверджує про те, що розмір застави визначений слідчим суддею був помірним для ОСОБА_12 .

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що на теперішній час запобіжний захід у вигляді застави зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та його належну процесуальну поведінку.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 серпня 2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: