Справа №136/1798/18
Провадження №1-кп/127/914/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

Колегія суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

за участю

прокурорів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілої ОСОБА_15 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_16 ,

представників служби у справа дітей Липовецької райдержадміністрації

Вінницької області ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

представника ювенальної превенції Вінницького РУП ОСОБА_19 , захисника ОСОБА_20 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_21 ,

обвинуваченого ОСОБА_22 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0000178, які надійшли з Немирівської місцевої прокуратури з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Липовець, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, студента Іллінецького Державного аграрного коледжу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186, ч.3 ст. 152 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_22 , 03 червня 2018 року близько 02:00 год., перебуваючи на території Липовецької ЗОШ № 2, яка розташована за адресою: м. Липовець, вул. Героїв Майдану, № 11, Липовецького району Вінницької області, під час спілкування із ОСОБА_15 помітив у неї мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi 4Х» в корпусі чорного кольору.

У подальшому на ґрунті раптово виниклого умислу на заволодіння вказаним майном ОСОБА_22 , діючи умисно, під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у ОСОБА_15 її мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi 4Х» в корпусі чорного кольору, вартість станом на 03.06.2018 складала 1 893,00 грн.

Реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_22 після завершення розмови по телефону поклав його до кишені своїх штанів. Помітивши зазначені дії ОСОБА_22 , потерпіла ОСОБА_15 висловила в його адресу вимогу повернути належне їй майно.

Однак, ОСОБА_22 діючи з метою утримання вказаної речі свідомо проігнорував законну вимогу ОСОБА_15 , тим самим фактично заволодів даним майном, спричинивши при цьому потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1 893 грн.

Крім цього ОСОБА_22 , 03 червня 2018 року після відкритого заволодіння мобільним телефоном неповнолітньої ОСОБА_15 , близько 02.00 год., перебуваючи разом із останньою поблизу туалету, який розташований на території Липовецької ЗОШ №2 у м. Липовець, вул. Героїв Майдану №11, Липовецького району, Вінницької області, почав гладити її за волосся тим самим схиляючи до вступу з ним в статеві зносини, на що остання відповіла відмовою. Після цього, ОСОБА_22 на ґрунті раптово виниклого умислу на вступ із останньою у статеві відносини із застосуванням фізичного насильства наніс один удар своєю ногою під коліно ОСОБА_15 , від якого остання не втримавши рівноваги впала на землю. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування, ОСОБА_22 взяв шкіряний ремінець від сумки, належної ОСОБА_15 , та накинувши його на шию останньої, почав її душити, погрожуючи при цьому, що у разі відмові від вступу з ним в статеві відносини придушить її.

Після цього, ОСОБА_22 , тримаючи ОСОБА_15 за волосся, підняв останню із землі та повів її до приміщення туалету, де шляхом погроз у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, змусив останню зняти її нижній одяг, та повторно повалив її на землю. Продовжуючи свій умисел на зґвалтування ОСОБА_15 , ОСОБА_22 поставив її на коліна та всупереч її волі, порушуючи статеву недоторканість, вступив із ОСОБА_15 у статеві відносини природним способом, які тривали близько 10 хвилин.

У подальшому ОСОБА_22 після закінчення статевого акту з місця події зник, при цьому своїми протиправними насильницькими діями статевого характеру спричинив ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді множинних внутрішнє-шкірних крововиливів на передній поверхні шиї в середній та нижній третинах, синець на бічній поверхні шиї ліворуч; синець на задній поверхні правого плечового суглобу з переходом на задню поверхню правого плеча, внутрішнє-шкірні крововиливи на задній поверхні правого передпліччя у верхній третині; 2 садна на зовнішній поверхні правого передпліччя, множинні садна на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, синець на задній поверхні лівого ліктьового суглобу; синець з саднами на передній поверхні правого колінного суглобу, синець з саднами на передній поверхні лівого колінного суглобу, які за ступенем тяжкості належать до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_23 - адвокат ОСОБА_20 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України в зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. Клопотання мотивоване тим, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_23 вчинив дії, які кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 186 КК України 03 червня 2018 року, таким чином, з часу подій минуло понад п`ять років.

Обвинувачений ОСОБА_23 та представник обвинуваченого ОСОБА_21 підтримали клопотання захисника ОСОБА_20 ..

Потерпіла ОСОБА_15 та представник потерпілої ОСОБА_16 не заперечили проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_20 ..

Прокурор ОСОБА_14 не заперечив проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_23 від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відносно нього.

Представник служби у справа дітей Липовецької райдержадміністрації Вінницької області ОСОБА_18 та представник ювенальної превенції Вінницького РУП ОСОБА_19 підтримали думку прокурора.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників провадження, дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, що регулює звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, у разі вчинення кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину закінчились встановлені цією статтею строки.

Відповідно до вимог ст. 106 КК України, що регулює звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, встановлені строки давності п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України, в редакції на час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, належать до злочинів середньої тяжкості, строк давності притягнення осіб до кримінальної відповідальності відповідно до ст.ст. 49, 106 КК становить п`ять років.

Злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується обвинувачений ОСОБА_22 вчинений 03 червня 2018 року, тобто з часу події минуло понад п`ять років тому. Вказане, з урахуванням вимог ст. 12 КК України та санкції ч.1 ст. 186 КК України, свідчить що обвинувачений ОСОБА_22 може бути звільнений від кримінальної відповідальності з зазначених у клопотанні підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, звільнення від кримінальної відповідальності за ст.ст. 49, 106 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений в судовому засіданні підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 186 КК України, не заперечував щодо закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності, суд оцінивши всі обставини у справі, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню та вважає за можливе звільнити ОСОБА_22 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, а кримінальне провадження щодо нього за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, на підставі ч. 3 ст. 288 КПК України, закрити. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_22 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України продовжити розглядом. При цьому, обвинуваченому судом роз`яснено наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, які обвинуваченому зрозумілі.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 18 червня 2018 року на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4X» в корпусі чорного кольору - підлягає скасуванню.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4X» в корпусі чорного кольору - переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій.

Постановою об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.09.2022 № 203/241/17 (51-4251кмо21) встановлено, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49, 106 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Об`єднана палата Верховного Суду виходить з наступного: процесуальні витрати - це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження. Умовно їх можна поділити на: витрати, які учасник кримінального провадження несе самостійно та витрати, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Компенсація процесуальних витрат особам, які залучаються у кримінальне провадження, перш за все є важливою гарантією повноти встановлення обставин справи, забезпечує реалізацію принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів, захищає права осіб, що здійснюють у кримінальному судочинстві покладені на них процесуальні обов`язки.

В основі механізму відшкодування процесуальних витрат лежать правовідносини між суб`єктами, що в різних процесуальних статусах залучаються у провадження та несуть у зв`язку з цим витрати, і посадовими особами та органами, які зобов`язані компенсувати зазначені витрати за рахунок публічних або приватних коштів.

При цьому питання розподілу таких витрат повинно вирішуватися індивідуально у кожному кримінальному провадженні з урахуванням всіх обставин їх виникнення, підстав завершення кримінального провадження та судового розгляду.

Так, положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК.

Приписами ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються із 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 122 КПК витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави - документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).

Виходячи з викладеного, стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), залучення спеціаліста/експерта саме стороною захисту.

Проте, у висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Тобто Великою Палатою Верховного Суду вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так, у розділі ІХ КК України визначено правові підстави та порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, однією з яких є закінчення строків давності (ст. 49 КК).

Згідно з ч. 1 ст. 49, ч.2 ст. 106 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені цими статтями строки.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49, 106 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що судові витрати по проведенню експертиз слід покласти на рахунок Державного бюджету України.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілим їх право на звернення до суду про відшкодування завданої шкоди (матеріальної, моральної) в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49, 106 КК України, ст. 118, 284, 285, 286, 288 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_20 про звільнення ОСОБА_22 від кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України у зв`язку з закінченням строків давності - задоволити.

Звільнити ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 186 КК України на підставі ст. 49,106 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000178 за обвинуваченням ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України - закрити.

Кримінальне провадження №0000178 за обвинуваченням ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України продовжити розглядом.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 18 червня 2018 року на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4X» в корпусі чорного кольору - скасувати.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4X» в корпусі чорного кольору, який переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області - повернути потерпілій ОСОБА_15 .

Судові витрати по проведенню експертиз покласти на рахунок Державного бюджету України.

Роз`яснити потерпілим право на звернення до суду про відшкодування завданої шкоди (матеріальної, моральної) в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя доповідач:

Судді: