Справа № 478/916/23 Провадження № 1-кп/478/82/2023
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2023 року . Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого : ОСОБА_4 ,

захисника : ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка кримінальне провадження №0000340 від 09.07.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогригорівка, Казанківського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою : АДРЕСА_2 ,, в порядку ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 в порушення ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству, з 14.11.2022 по 08.07.2023, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, систематично вчиняв дії психологічного насильства по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

В період з листопада 2022 року по липень 2023 року ОСОБА_4 систематично вчиняв домашнє насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_6 , за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

Зокрема, 14.11.2022 приблизно о 20.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_2 , яке виразилось у вчиненні діяння психологічного характеру у вигляді образи та погрози, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_6 . Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 06.12.2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

29.11.2022 о 16.50 год., ОСОБА_4 , повторно вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_2 , яке виразилось у вчиненні діяння психологічного характеру у вигляді образи та погрози, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 . Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.12.2022 ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

16.01.2023 о 18.00 год., ОСОБА_4 , повторно вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_2 , яке виразилось у вчиненні діяння психологічного характеру у вигляді образи та погрози, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 . Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 06.02.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

23.06.2023 о 00.40 год., ОСОБА_4 , повторно вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_2 , яке виразилось у вчиненні діяння психологічного характеру у вигляді образи та погрози, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 . Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 17.07.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Після неодноразового притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, ОСОБА_4 належних висновків не зробив та продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 .

Так, 08.07.2023, близько 19:00 години, ОСОБА_4 за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи свій протиправний, прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_6 , вчинив сварку з ОСОБА_6 , в ході якої він ображав останню нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою. В ході сварки ОСОБА_4 намагався потрапити до будинку, з цією метою стукав та наносив удари по дверям будинку, відмовлявся покидати територію домоволодіння. Так як йому не вдалося потрапити до будинку, він відірвав телевізійний кабель, який йшов від телевізійної антени до будинку, з метою змусити ОСОБА_6 вийти з будинку. В подальшому, ОСОБА_6 , з метою уникнення сварки з ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку, викликала працівників поліції.

Внаслідок вищевказаних дій, ОСОБА_4 викликав у своєї співмешканки ОСОБА_6 побоювання за свою безпеку, почуття приниження, спричинив їй емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ст. 126-1 КК України, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

25.07.2023 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення.

В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до умов вищезазначеної угоди потерпіла та обвинувачений у кримінальному провадженні № 0000340 від 09.07.2023 року за спільною ініціативою та обопільною згодою у відповідності до ст. ст. 468, 469, 471 КПК України уклали угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст. 126-1 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, відсутність завданої шкоди, а також узгодили призначення покарання обвинуваченому за ст. 126-1 КК України , у вигляді 150 годин громадських робіт.

ОСОБА_4 із запропонованим видом та мірою покарання згоден.

Прокурор у судовому засіданні проти затвердження угоди про примирення не заперечував.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Під час судового засідання, встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України - яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину .

Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України , визнав повністю, цілком розуміє права визначені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України , наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України.

Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 угода відповідає вимогам КПК України , дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про примирення від 25.07.2023 року підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення від 25.07.2023 року , що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340 від 09.07.2023 року, між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та, на підставі угоди про примирення від 25.07.2023 року призначити йому покарання у вигляді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів усіма учасниками процесу з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя : ОСОБА_1