Справа № 191/1463/23
Провадження № 1-кп/191/114/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро Дніпропетровської області, громадянки України, яка має середню освіту, не працює, незаміжня, має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2023 року приблизно о 08 годині 00 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування встановити не вдалося), перебуваючи в приміщенні житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що в ньому знаходиться майно, яке можна звернути на свою користь, а саме грошові кошти, у ОСОБА_4 , раптово виник прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, введеного указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, продовженого указами Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 строком на 90 діб - до 22.08.2022 року, від 12.08.2022 року №573/2022 строком на 90 діб - до 20.11.2022 року, від 16.11.2022 №2738-ІХ строком на 90 діб.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись на території вищевказаної житлового будинку, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_7 зберігає в шафі, що розташована в її спальній кімнаті, грошові кошти, визначивши їх предметом свого злочинного посягання, пройшла до вказаної кімнати.

Продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, впевнившись, що її дії носять таємний характер та за нею ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрала грошові кошти в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень та з викраденим майном покинула місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд та своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 10 000 (десять тисяч) гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 22 січня 2023 року приблизно о 08 годині 00 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування встановити не вдалося), перебуваючи в приміщенні житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що в ньому знаходиться майно, яке можна звернути на свою користь, а саме грошові кошти, у ОСОБА_4 , раптово виник прямий злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись на території вищевказаної житлового будинку, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_7 зберігає в шафі, що розташована в її спальній кімнаті, грошові кошти, визначивши їх предметом свого злочинного посягання, пройшла до вказаної кімнати.

Продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, впевнившись, що її дії носять таємний характер та за нею ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрала грошові кошти в розмірі 23 000 (двадцять три тисячі) гривень та з викраденим майном покинула місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд та своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 23 000 (двадцять три тисячі) гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Між прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому в порядку ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, і підозрюваною ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, 10.04.2023 року укладена угода про визнання винуватості. Також до угоди долучено заяву потерпілої ОСОБА_7 , у якій вона зазначила, що надає свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, зміст ст.ст.468,469, 472 КПК України їй роз`яснено та зрозуміло.

Згідно угоди прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України. Обвинувачена у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнала свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченій буде призначене покарання за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України від відбування покарання звільнивши з іспитовим строком. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій. Обвинувачена ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди є: для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Обвинувачена розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження у загальному порядку.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана інтересам окремих осіб і у випадку надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена у підготовчому судовому засіданні також просила угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе повністю винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідні до угоди зобов`язання.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого та просив затвердити укладену угоду.

Потерпіла ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі та зазначила, що майнових претензій до обвинуваченої вона не має.

Суд шляхом заслуховування думки сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 369, 373, 374, 376, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити по кримінальному провадженню № 0000103 угоду про визнання винуватості від 10.04.2023 року, укладену між прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст.75, ст.76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю два роки, за умови, що протягом встановленого судом іспитового строку вона не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку суду.

Речовий доказ - зимову куртку марки «LADY YEP» сріблястого кольору, яка була передана на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, повернути ОСОБА_4 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, з урахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити сторонам, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Крім того, роз`яснити, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суддя ОСОБА_1