Номер провадження: 11-кп/813/928/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2021 року в кримінальному провадженні №0000935 від 31.03.2020 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Рівне, українця, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації особистого майна.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації особистого майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_8 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком суду вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно з оскарженим вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

У невстановлений час та в невстановленому місці, діючи умисно з корисного мотиву, обвинувачений ОСОБА_8 придбав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який в подальшому 12.04.2021 року, о 10:05 год., біля кафе «МсDonalds», розташованого в місті Одесі на вулиці Краснова, буд. 14 А, незаконно збув оперативному закупнику ОСОБА_10 , а саме 3,87 г, що містилися в п`яти полімерних пакетиках, при цьому отримавши від ОСОБА_10 за наданий наркотичний засіб грошову винагороду в сумі 900 грн.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками - незаконне придбання з метою збуту, незаконний збут в місцях масового перебування громадян особливо небезпечного наркотичного засобу.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, з корисного мотиву в невстановлений час та невстановленому місці, придбав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який повторно, 13.05.2021 року в телефонній розмові з ОСОБА_10 домовився збути останньому біля входу до кафе «МсDonalds», розташованого на вулиці Краснова, буд. 14 А, в місті Одесі.

Так, 13.05.2021 року, о 12:10 год., обвинувачений ОСОБА_8 повторно, біля входу до кафе «МсDonalds», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 14 А, незаконно збув оперативному закупнику ОСОБА_10 особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, вагою 9,02 г., який містився в одинадцяти полімерних пакетиках, при цьому отримавши від ОСОБА_10 за наданий наркотичний засіб грошову винагороду в сумі 1000 грн.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками - незаконне придбання з метою збуту, незаконний збут в місцях масового перебування громадян особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене повторно.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисного мотиву, в невстановлений час та невстановленому місці, повторно придбав та надалі зберігав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. Надалі, 13.05.2021 року о 12:19 год., після проведення оперативної закупівлі у останнього, під час проведення працівниками поліції огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 14 А, з чорної сумки, що була у ОСОБА_8 , виявлено та вилучено контейнер, у якому містились 2 полімерні пакети із особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальна маса якого становить 1,7 г, який ОСОБА_8 зберігав при собі з метою збуту.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками - незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого повторно.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 в невстановлений час та в невстановленому місці, незаконно придбав для особистих потреб, особливо небезпечний засіб - канабіс. Так, 13.05.2021 року, у проміжок часу з 15:15 год. по 16:45 год., під час проведення працівниками поліції обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , у кімнаті обвинуваченого ОСОБА_8 виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 13,94 г., що містився у трьох полімерних пакетах, який обвинувачений ОСОБА_8 незаконно зберігав за місцем свого мешкання без мети збуту.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, за кваліфікуючими ознаками - незаконне зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, та призначити покарання: за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, з конфіскацією всього майна; за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі, з конфіскацією всього його майна.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, призначення явно несправедливого покарання через його м`якість. Прокурор посилається на те, що суд безпідставно застосував положення ст.ст. 69, 75 КК України, не врахував кількості епізодів вчинених злочинів, а також відсутність підтверджуючих доказів одруження обвинуваченого, перебування на його утриманні тяжко хворої матері, а також щирого розкаяння обвинуваченого.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

24.01.2022 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду кримінальне провадження розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючий - суддя ОСОБА_12 , судді: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін (а.п.135-138).

22.06.2022 року ухвалою Одеського апеляційного суду залишено без задоволення апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури ОСОБА_9 , а вирок Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2021 року залишено без змін (а.п.150-153).

30.01.2023 року постановою Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду частково задоволено касаційну скаргу прокурора ОСОБА_15 , ухвалу Одеського апеляційного суду від 22.06.2022 року щодо ОСОБА_8 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

16.02.2023 матеріали вказаного кримінального провадження надійшли з Верховного суду до Одеського апеляційного суду.

16.02.2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду кримінальне провадження передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий - суддя ОСОБА_2 , судді ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі - КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в обсязі, визначеному в порядку ч.3 ст.349 КПК. Ці обставини прокурором не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, апеляційним судом не встановлено, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_8 не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, переглядає вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями закріпленими в ст. 409 КПК регламентовано підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в тому числі і істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно положень ст. 413 КПК, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, зокрема є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Положеннями ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 12 червня 2009 року), при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Однак, наведених вимог закону суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 із застосуванням ст.75 КК України, не дотримався.

Так, однією з засад призначення покарання за вчинені кримінальні правопорушення закон визначає призначення судом покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вимог кримінального закону щодо застосування ст.75 КК України при прийняті оскарженого вироку судом першої інстанції дотримані не були.

За приписами ч.1 ст.75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст.75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Наведених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, не навів переконливих доводів на обґрунтування прийнятого рішення.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд його належним чином не обґрунтував.

На думку апеляційного суду наведені посилання суду першої інстанції, не є достатньою підставою для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки судом не наведено ні конкретних даних про особу, ні інших вагомих обставин, які б давали суду підстави дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без відбування покарання.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не враховано, що останній вчинив тяжкий злочин, не взято до уваги конкретні обставини справи, характер протиправних дій винного, а саме те, що останній вчинив суспільно небезпечне діяння, спрямоване на розповсюдження у суспільстві наркотичних засобів, що свідчить про його антисоціальну поведінку та небезпечність для суспільства.

Вказані обставини, колегія суддів вважає такими, які не можуть свідчити про можливість звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням, а позитивні характеристики та перше притягнення до кримінальної відповідальності, не можуть бути вирішальними обставинами для звільнення від призначеного покарання з випробуванням.

Такий висновок колегії суддів базується, в тому числі, і на висновку в постанові касаційного суду, яким скасовано попереднє рішення апеляційного суду в даній справі.

Таким чином, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, суд першої інстанції при ухваленні стосовно ОСОБА_8 вироку та призначення йому покарання неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що потягнуло за собою невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок його м`якості, в частині застосування покарання з випробуванням, з іспитовим строком.

З огляду на наведене вирок суду першої інстанції, на підставі п.4 ч.1 ст.409, п.2 ч.1 ст.413 КПК, в частині призначеного обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, які не підлягали застосуванню, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом в порядку ст.420 КПК нового вироку в частині призначеного покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 апеляційний суд приходить до таких висновків.

Апеляційний суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем працевлаштування, визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень.

У постанові Другої судової палати ККС ВС від 09.02.2023 року (справа №448/1911/18) зазначено, що системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як на досудовому розслідуванні так і під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

Згідно наданої стороною захисту характеристики за місцем проживання від 05.05.2023 року ОСОБА_8 позитивно характеризується, бере активну участь в благоустрої будинку та прилеглої території. Шкідливих звичок не має, спиртними напоями не зловживає. Проживає з мамою, яка перебуває на його утриманні.

Крім того, ОСОБА_8 позитивно характеризується Громадським формуванням з охорони громадського порядку «Підрозділ сприяння правоохоронним органам» (характеристика від 12.04.2023 року).

Відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №К3-95268-ф/л, ОСОБА_8 проживає разом із матір`ю - ОСОБА_16 .

За таких підстав, апеляційний суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 : визнання вини; позитивну характеристику за місцем мешкання, а також перебування на його утриманні матері, яка хворіє на тяжку хворобу.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого апеляційним судом не встановлено.

У постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 11.05.2021 року по справі №336/4259/18 зазначено, що при визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з того, що вказаний чинник має оціночний характер і залежить від індивідуальних особливостей встановлених обставин конкретного кримінального правопорушення у взаємозв`язку з системним тлумаченням положень ст.ст. 65, 66, 69 КК України та з урахуванням ролі, яку виконувала особа, визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінки та характеру дій під час його вчинення, негативних наслідків спричинених кримінальним правопорушенням та вжитих заходів по їх усуненню, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.

Отже, апеляційний суд враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, відсутність судимостей, визнання вини, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, приходить до висновку про те, що покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 69 КК України, без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Підстав для застосування при призначенні покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, апеляційний суд не вбачає.

Водночас вимоги апеляційної скарги прокурора щодо визнання ОСОБА_8 винуватим колегія суддів визнає безпідставними, оскільки судом першої інстанції обвинувачений вже визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, а кваліфікація його дій прокурором не оскаржується, вирок в цій частині не підлягає скасуванню та повторного визнання його винним.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора щодо скасування вироку в частині призначеного покарання, підлягає частковому задоволенню, з ухваленням нового вироку в частині призначеного покарання з ухваленням за правилами ст.420 КПК України апеляційним судом нового вироку в цій частині.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2021 року в кримінальному проваджені №0000935 від 31.03.2020 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 309, ч.2 ст.307 КК України - скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким:

Призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання:

-за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі, строком на 1 (один) рік;

-за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки, без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки, без конфіскації майна.

На підставі ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення, з 13.05.2021 року по 14.05.2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримати та взяти під варту негайно в залі судових засідань Одеського апеляційного суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з моменту його затримання та взяття під варту.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Копії вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4