Справа № 573/1567/23
Номер провадження 1-кп/573/180/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 29 липня 2023 року за №0000412 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Шурово В. Писарівського району Сумської області, без реєстрації місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, розлученого, непрацюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

УСТАНОВИВ:

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №433 від 26 березня 2023 року, на підставі статті 49а графи ІІ Розкладу хвороб, який є додатком до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14 серпня 2008 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, ОСОБА_4 , перебуваючи на військовому обліку та будучи військовозобов`язаним, у зв`язку із оголошенням загальної мобілізації і призовом на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією пройшов військово-лікарську комісію, за результатами якої визнаний придатним для проходження військової служби.

26 липня 2023 року о 16 годині 30 хвилин військовозобов`язаному ОСОБА_4 була вручена повістка про явку для відправки на 27 липня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальшого направлення у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації. Разом з цим останній попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від проходження військової служби.

Усупереч вимогам ст. 65 Конституції України, положенням ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ та Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03 березня 2022 року (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 17 травня 2022 року №342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2264-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2501-IX, Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2739-IX, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №59/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-ІХ, Указом Президента України від 01 травня 2023 року №255/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року №3058 - ІХ) ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаним про проведення на території України мобілізації, без поважних причин, 27 липня 2023 року свідомо не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 для направлення у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації.

Після того, діючи умисно, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, положенням ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року «2232-ХІІ, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ та Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03 березня 2022 року (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 17 травня 2022 року №342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2264-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2501-IX, Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2739-IX, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №59/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-ІХ, Указом Президента України від 01 травня 2023 року №255/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року №3058-ІХ), будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, ОСОБА_4 без поважних причин, не маючи права на відстрочку від призову за станом здоров`я та інших поважних причин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», умисно ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Виконуючи вищевказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільно небезпечний характер, бажав та передбачав настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій у вигляді ухилення від виконання свого конституційного обов`язку та призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, дав показання, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема, підтвердив, що у березні 2023 року пройшов військово-лікарську комісію, за наслідками якої визнаний придатним для проходження військової служби. Після цього чотири рази йому вручали бойові повістки та направляли в різні частини, де за результатами проходження повторної медкомісії його повертали назад через наявність проблем зі здоров`ям, зокрема, наявністю рідини в колінах та гриж у шийному відділі хребта. 26 липня 2023 року в черговий раз йому вручили повістку про явку до військкомату в м. Білопілля на 27 липня 2023 року для подальшого направлення у військову частину для проходження військової служби та попередили про кримінальну відповідальність за відмову від проходження військової служби. Проте, 27 липня 2023 року він свідомо, розуміючи відповідальність і можливі наслідки, не прибув за викликом, оскільки не мав грошей, щоб доїхати від місця проживання до м. Білопілля. Будь-яких передбачених чинним законодавством підстав для відстрочки від призову за мобілізацією не має. Відповідна медична документація на підтвердження хвороби ніг та хребта відсутня, так як до лікаря не звертався. Проходити в майбутньому військову службу не бажає за станом здоров`я. У вчиненому розкаюється та просить призначити покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, за згодою учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 , а також інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскарження в апеляційному порядку обставин, встановлених під час досудового розслідування, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи вищенаведене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке за кваліфікацією ст. 12 КК України є нетяжким.

Особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, розлучений, проживає сам, утриманців не має, не є особою з інвалідністю, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно (а. с. 21-27).

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.

Визначені ст. 67 КК України обтяжуючі покарання обставини судом не встановлені.

Таким чином, враховуючи наявність однієї пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, який не маючи передбачених законодавством підстав на відстрочку від призову чи інших поважних причин, у період воєнного стану, при оголошеній загальній мобілізації умисно проігнорував свій конституційний обов`язок по захисту Батьківщини, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов переконання, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті, у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що таке покарання відповідає встановленій ч. 2 ст. 50 КК України меті покарання та в умовах воєнного стану може запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами.

При цьому суд виходить з того, що вчинене кримінальне правопорушення пов`язане із ситуацією, яка наразі склалася в країні, збройною агресією рф та конституційним обов`язком кожного громадянина. ОСОБА_4 скоїв умисний нетяжкий злочин, але який створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя, безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації, що суттєво підвищує ступінь суспільної небезпечності як вчиненого діяння, так і винуватого.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України - захист незалежності та територіальної цілісності України набуває особливого значення та повинен бути забезпечений усіма можливими засобами. Наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням сформує негативну думку інших військовослужбовців, вплине на їх бойовий дух та мотивацію, не сприятиме дотриманню мети покарання, сприятиме ухиленню інших осіб від призову на військову службу під час мобілізації, та в свою чергу вплине на якість оборони України, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність і підготовку Збройних Сил України до здійснення покладених на них функцій і завдань.

Вищенаведені аргументи унеможливлюють виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

У ході досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Речові докази: копію розписки про отримання ОСОБА_4 повістки від 26 липня 2023 року, копію картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , копію аркушів книги відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ) за 27 липня 2023 року на 3 аркушах, копію облікової картки до військового квитка ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , копію картки-обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 №349, копію довідки військово - лікарської комісії від 26 березня 2023 року на ім`я ОСОБА_4 №433; копію військового квитка ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя