1-кп/522/1524/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, офіційно не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358,ч. 4 ст. 358 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , суд
У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_3 , який мав скрутне матеріальне становище, виник злочинний умисел, направлений на отримання кредитної картки в одній з банківських установ на території міста Одеси.
Так, останній почав через своїх знайомих шукати особу, яка могла б допомогти їй отримати в будь-якій банківській установі грошові кошти.
В подальшому при невстановлених слідством обставинах, в невстановлений слідством час та місці, невстановлена особа запропонувала ОСОБА_3 , звернутися до невстановленої слідством особи, з приводу надання посередницьких послуг по оформленню кредитної картки в банківській установі.
Погодившись на пропозицію невстановленої особи ОСОБА_3 , у денний час, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, прибув за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська кут вул. Преображенської, де зустрівся з невстановленою слідством особою для обумовлення їх подальших дій з метою отримання кредитної картки у банківській установі.
Невстановлена слідством особа повідомила ОСОБА_3 , про те, що може допомогти йому в отриманні споживчого кредиту, для цього, останній має передати невстановленій слідством особі оригінали паспорту громадянина України та картку платника податків виданих на ім`я ОСОБА_3 для виготовлення необхідного підробленого документу, і у разі отримання споживчого кредиту, кредитний ліміт, який буде встановлено банком, буде поділений порівну між останніми. На вимоги невстановленої особи ОСОБА_3 , надав свою добровільну згоду.
Своїми умисними діями, ОСОБА_3 вчинив пособництво в підробленні офіційного документу, а саме картки платника податків, передавши невстановленій особі необхідні для підроблення офіційного документу особисті дані.
Перебуваючи у вказаному відділенні банку, бажаючи довести свої злочинні дії до кінця, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, надав працівнику вказаного банку підроблений документ, а саме картку платника податків № НОМЕР_2 видану на ім`я ОСОБА_3 .
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358,ч. 4 ст. 358 КК України визнав повністю, у вчиненому розкаявся і повністю підтвердив обставини провадження, встановлені судом, не оспорюючи наданих органами досудового слідства доказів щодо цих обставин.
За згодою учасників процесу, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та вирішено обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи та дослідженням письмових доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує:
-за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України, - пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
-за ч.4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.
З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 , який не є особою, на яку розповсюджується обмеження, передбачені ч. 3 ст. 61 КК України, необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358,ч. 4 ст. 358 КК України.
Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним та достатнім для виправлення винного і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді обмеження волі за вчинені кримінальні правопорушення, суд враховує, що ОСОБА_3 скоїв кримінальний проступок та нетяжкий злочин, усвідомив протиправність своєї поведінки, щиро покаявся, має постійне місце проживання, раніше не засуджений, тому вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_3 можливо застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.
При вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.
Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Разом з тим, ч. 5 ст.74 КК України передбачено, особа може бути звільнена від покарання за вироком суду на підставах, передбачених ст.49 КК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, вчинений ОСОБА_3 мав місце 24.09.2019 року, що свідчить про те, що з моменту вчинення останнім кримінального проступку, пройшов термін більше трьох років, передбачений ст. 49 КК України.
Перебіг строку давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався і не зупинявся.
На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про те, що строк давності, передбачений п.2 ч.1ст.49 КК України, щодо кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, вчиненого ОСОБА_3 , закінчився та останнього необхідно звільнити від покарання, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі, строком на 2 (два) роки;
-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі, строком на 1 (один) рік та звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від призначеного покарання на підставі ч.5 ст.74, п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 за даним кримінальним провадженням не обирався.
На вирок може бути подана апеляція в Одеський апеляційний суд через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1

25.04.2023