Справа № 473/1644/23
Номер провадження 1-в/473/58/2023
У Х В А Л А

Іменем України

"08" травня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , представника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шпола Черкаської області, громадянина України, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.04.2016 Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

- засудженого вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.12.2019 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 7-ми років позбавлення волі, який вироком Кропивницького апеляційного суду від 02.09.2021 скасовано в частині кваліфікації дій та призначення покарання - засуджено за ч.2 ст.185, за ч.3 ст.185, ч.1 ст.115, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 12-ти років позбавлення волі,

- про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

До суду від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)», надійшло письмове клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні прокурор та представник установи виконання покарань заперечували проти задоволення даного клопотання.

З`ясувавши думки учасників провадження, вивчивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлену законом частину призначеного судом покарання.

При цьому, основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Згідно з ч.1 ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою КК України, тобто, є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.12.2019 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 7-ми років позбавлення волі, який вироком Кропивницького апеляційного суду від 02.09.2021 скасовано в частині кваліфікації дій та призначення покарання, а саме ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185, за ч.3 ст.185, ч.1 ст.115, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 12-ти років позбавлення волі; на підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання зарахувано строк попереднього ув`язнення з 16.01.2017 по 02.09.2021 з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, початок строку відбування покарання - 16.01.2017, кінець - 31.05.2024.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній за місцем відбування покарання характеризується негативно. В місцях позбавлення волі перебуває з 19.01.2017. З 09.11.2021 відбуває покарання у Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)». Фактично відбув три чверті строку призначеного покарання.

Загалом за період відбування покарання має 2 заохочення (за підсумками роботи у ІV кварталі 2022 року та в І кварталі 2023 року), а також 10 стягнень, які погашено у встановленому законом порядку (останнє - в лютому 2022 року).

В майстерні установи не працевлаштований, але залучається до ремонтних робіт, за що отримував заохочення.

Участі в суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає, не вбачає в цьому необхідності.

За характером спокійний та врівноважений. У відносинах із засудженими неконфліктний. Дотримується провомірних взаємовідносин з адміністрацією установи. Підтримує зв`язок із рідними. У скоєних злочинах, зі слів засудженого, розкаюється.

На думку суду, головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, передбачає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, рішенням комісії Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» від 07.12.2021 засудженому ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні до нього пільги, передбаченої ст.81 КК України, у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення. Після цього засуджений ОСОБА_5 мав одне стягнення, яке на даний час погашено.

Так, протягом періоду відбування покарання засуджений ОСОБА_5 заохочувався двічі (в 2023 році) та мав 10 стягнень (накладених в 2017, 2018, 2020-2022 роках). Хоча зазначені стягнення є погашеними, проте, вони характеризують поведінку засудженого за час відбування покарання, та, з урахуванням положень ст.6 КВК України, не можуть свідчити про готовність останнього до самокерованої правослухняної поведінки.

На переконання суду, наявність 2-х заохочень та відсутність на час розгляду судом даного клопотання у засудженого ОСОБА_5 діючих стягнень самі по собі не можуть бути достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводять виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.

Хоча засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, проте, враховуючи дані про його особу, суд не вбачає підстав для застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Відтак, за вказаних обставин, суд дійшов висновку, що дане клопотання є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.81 КК України, ст.154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1