Номер провадження: 11-сс/813/1049/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2023 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000207, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2023 у кримінальному провадженні №0000207, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на а транспортний засіб «Toyota CAMRY 70 HYBRID», VIN авто « НОМЕР_1 », 2020 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , колір Silver Metallic 1F7, з державним номерним знаком НОМЕР_3 , який перебуває у власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження, розпорядження та здійснення реєстраційних дій із подальшим утриманням транспортного засобу на майданчику тимчасового збереження транспортних засобів, в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104.

Рішення слідчого судді обґрунтоване необхідністю забезпечення збереження речового доказу з метою недопущення його відчуження та перетворення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді представник власник майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що слідчий суддя не дотримався норм кримінального процесуального законодавства, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення, яким грубо порушуються права ОСОБА_8 на вільне володіння своїм майном.

Доводи обґрунтовує тим, що слідчим суддею в порушення вимог кримінального процесуального законодавства за відсутності будь-яких підстав розглянуто клопотання про арешт майна без повідомлення (виклику) та участі ОСОБА_8 , а також надання йому можливості подання своїх заперечень, що призвело до винесення необ`єктивної, неупередженої та незаконної ухвали від 16.05.2023 року у справі №947/14834/23. Наголошує, що слідчим суддею в порушення вимог кримінального процесуального законодавства, за відсутності будь-яких критеріїв речового доказу, передбачених ст. 98 КПК України, накладено арешт на майно, щодо якого немає жодних підстав вважати його доказом кримінального правопорушення, а також яке не має безпосереднього відношення до здійснення кримінально протиправних дій.

Просить ухвалу суду слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотанні про накладення арешту на майно.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, представника власника майна, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозрвважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як вбачається з матеріалів провадження СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000207, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що СУ ГУНП в Одеській області надійшли матеріали УСБУ в Одеській області за фактом привласнення бюджетних коштів службовими особами Управління капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації та ТОВ «Містобудпроект-18» під час будівництва соціальних об`єктів та території Одеської області, а саме між Управлінням капітального будівництва ООДА в особі т.в.о. начальника ОСОБА_9 та ТОВ «Містобудпроект-18» () в особі директора ОСОБА_10 за результатами відкритих торгів було укладено договори на закупівлю робіт №34 від 23.06.2020 року на здійснення підрядних робіт з «Будівництва Гандрабурівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини за адресою: Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Гандрабури, вул. Зарічна, 114» та №37 від 02.07.2020 на здійснення підрядних робіт з «Будівництва Авангардівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини за адресою: вул. Фруктова, 9А, смт. Авангард, Овідіопольського району Одеської області».

За умовами п. 1.1. Договорів, Підрядник зобов`язується власними силами і засобами, в обумовлений строк у відповідності до замовлення і вимог проектно-кошторисної документації, будівельних норм та правил виконати роботи на об`єктах, а Замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи. Згідно до п.3.1 Договорів, договірна ціна є невід`ємною частиною Договорів та наводиться в Додатку №1 до Договорів. Ціна є динамічною і може бути змінена у випадках, передбачених чинним законодавством України за згодою сторін.

Згідно п.п.4.1-4.3 Договорів Замовник має право при наявності бюджетного фінансування, перерахувати Підряднику аванс для придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів і обладнання в розмірі до 30% вартості робіт. Підрядник зобов`язується виконати роботи по отриманому авансу протягом 90 календарних днів з дня його отримання. По закінченні вказаного терміну Підрядник повертає невикористані суми авансу на розрахунковий рахунок Замовника. Залік авансу здійснюється на підставі актів виконаних робіт (ф.КБ-2В) та довідки (ф.КБ-3) протягом поточного місяця, у якому підписано акти виконаних робіт, або у наступному за поточним. Авансовий платіж є правом Замовника, а не його обов`язком. Замовник вправі відмовитися від перерахування авансового платежу Підряднику, а останній не вправі вимагати обов`язкової сплати такого платежу. Фінансування робіт (будівництво об`єкта) здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та місцевих бюджетів. Розрахунки Замовником проводяться тільки за фактично виконані роботи у термін протягом 30-ти календарних днів з моменту підписання Замовником представлених підрядником належно оформлених актів виконаних робіт (ф. КБ-2в) та довідки (ф.КБ-3), рахунку на оплату, та тільки в межах бюджетних призначень.

Відповідно до п.п.5.2-5.4, 5.7, 5.10 Підрядник виконує роботи у відповідності з затвердженою проектно-кошторисною документацією, будівельними нормами і правилами та графіками виконання робіт. Замовник здійснює контроль і технічний нагляд за відповідністю якості, обсягів і ціни виконаних робіт проекту, кошторису, будівельним нормам і правилам. Роботи за договорами повинні бути виконані у терміни відповідно до календарного графіку виконання робіт, що оформляється Додатком до Договорів і є їх невід`ємною частиною. Перегляд термінів виконання робіт оформлюється Додатковою угодою.

Підрядник зобов`язаний приступити до виконання робіт передбачених цим договором та додатками до нього на протязі 3-х днів з моменту підписання Договорів, якщо інше не буде письмово узгоджено Сторонами. Згідно до п.12.1 Договорів, Договір набирає законної сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2020 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами зобов`язань за договором. Згідно з Додатком №2 до Договору Сторонами узгоджений календарний графік виконання робіт.

Додатковими угодами до Договорів внесені зміни до них. В тому числі внесені зміни до преамбули Договорів в частині Підрядника, викладено в новій редакції «TOB «Містобудпроект-18» в особі директора ОСОБА_11 », в частині Замовника, викладено в новій редакції «Управлінням капітального будівництва ООДА в особі тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління ОСОБА_12 », в подальшому на «Управлінням капітального будівництва ООДА в особі тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління ОСОБА_13 ».

Внесені зміни до Додатку №2 «Календарний графік виконання робіт» та Додатку №3 «План фінансування робіт».

Крім цього, внесені зміни до частини строку виконання робіт, який продовжено до 31.12.2021 року.

Роботи по здійсненню технічного нагляду за виконанням робіт на об`єктах виконував ФОП ОСОБА_14 на підставі договорів технічного нагляду, укладених між Управлінням капітального будівництва ООДА () в особі тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_14 (Виконавець).

На виконання зазначених договорів з обласного бюджету на рахунок «TOB «Містобудпроект-18» сплачено аванси на загальну суму 3799256, 79 грн.

Залік авансів здійснено на підставі довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф.КБ-3) та актів виконаних робіт (ф.КБ-2В).

Разом з цим встановлено, що фактично виконані роботи на об`єкті не відповідають роботам зазначеним в наданих актах приймання виконаних будівельних робіт ф.КБ-2В за договорами на закупівлю робіт на об`єктах.

Таким чином, є підстави вважати, що службові особи TOB «Містобудпроект-18», зловживаючи своїм службовим становищем, привласнили бюджеті грошові кошти в особливо великих розмірах.

Вказана інформація підтверджується висновками будівельно-технічних та економічних експертиз.

Крім того, відповідно договору купівлі-продажу №ST12200115 від 29.12.2020 року між ТОВ «АВТОСАМІТ НА СТОЛИЧНОМУ», в особах директора ОСОБА_15 та головного бухгалтер ОСОБА_16 та ТОВ «Містобудпроект-18» в особі директора ОСОБА_11 було здійснено купівлю транспортного засобу марки «Toyota CAMRY 70 HYBRID», VIN авто « НОМЕР_1 », 2020 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , колір Silver Metallic 1F7, вартістю 1100000,00 з ПДВ та 19.02.2021 року зареєстроване за ТОВ «Містобудпроект-18», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_4 ».

Також, за результатами отримання у ході досудового розслідування тимчасового доступу до інформації про рух коштів, сплачених Управлінням капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації на рахунок TOB «Містобудпроект-18» НОМЕР_5 , відкритий в Київському ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК», встановлено наступне.

TOB «Містобудпроект-18» перерахувало 30.12.2020 року зі свого рахунку НОМЕР_5 , відкритого в Київському ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на рахунок ТОВ «АВТОСАМІТ НА СТОЛИЧНОМУ», , НОМЕР_6 , грошову суму в розмірі 1100000 грн.

Крім того, TOB «Містобудпроект-18» перерахувало 29.01.2021 року зі свого рахунку НОМЕР_5 , відкритого в Київському ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на рахунок ТОВ «АВТОСАМІТ НА СТОЛИЧНОМУ», , НОМЕР_6 , грошову суму в розмірі 71393,34 грн.

Також, 24.06.2021 року на підставі договору № 8046/2021/2647175 від 24.06.2021 року транспортний засіб марки «Toyota CAMRY 70 HYBRID», VIN авто « НОМЕР_1 », 2020 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , колір Silver Metallic 1F7 перереєстрований за ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_7 » з державним номерним знаком НОМЕР_8 , шляхом укладення договору купівлі-продажу вказаного автомобіля за 216220 грн. 75 коп., тобто за ціною, яка майже в 6 разів нижча за ринкову ціну. При цьому навіть вказані кошти на рахунки TOB «Містобудпроект-18» не надійшли.

Окрім того, 31.01.2023 року на підставі договору №5141/2023/3632203 від 31.01.2023 року транспортний засіб марки «Toyota CAMRY 70 HYBRID», VIN авто « НОМЕР_1 », 2020 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , колір Silver Metallic 1F7 перереєстрований за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_9 » з державним номерним знаком НОМЕР_3 , шляхом укладення договору купівлі-продажу вказаного автомобіля за 100000 грн, тобто за ціною, яка значно нижча за ринкову ціну.

Вказане, на думку органу досудового розслідування, свідчить про легалізацію грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, службовими особами ТОВ «Містобудпроект-18» (), шляхом придбання та перепродажу вищевказаного транспортного засобу.

Крім того, відповідно до висновку аналітичного дослідження фінансових операцій ТОВ «Містобудпроект-18» () з бюджетними коштами, одержаними від Управління капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації (), щодо наявності ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму та/або інших правопорушень за період з 01.01.2020 року по 31.12.2022 року встановлено, що за результатами аналізу фінансових та господарських операцій ТОВ «Містобудпроект-18» на основі матеріалів кримінального провадження №0001132 від 11.08.2021 за ознаками кримінальних правопорушень встановлено вчинення правочину з набуття об`єкту рухомого майна (транспортного засобу - автомобіля легкового марки TOYOTA моделі CAMRY 70 HYBRID SILVER METALLIC 1F7) та видаткових фінансових операцій у якості оплати за таке майно, безпосередньо за рахунок коштів, одержаних протягом 2020 року на виконання робіт з капітального ремонту й будівництва об`єктів соціальної інфраструктури та закладів охорони здоров`я від Управління капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації ().

При цьому, як встановлено досудовим розслідуванням, будівельно-монтажні роботи, на виконання яких, замовником перераховано кошти на рахунок ТОВ Містобудпроект-18», не відповідають роботам зазначеними в наданих підприємством актах приймання виконання будівельних робіт.

В ході аналітичного дослідження встановлено, що загальна сума видаткових фінансових операцій, здійснених як оплата за вказаний транспортний засіб, комплектуючі до нього та технічне обслуговування в період грудень 2020 року - січень 2021 року, становить 1171393,34 грн, в тому числі ПДВ 195232,32 грн.

Вказані дії посадових (службових) осіб ТОВ Містобудпроект-18» та/або осіб, які фактично з використанням реквізитів товариства вчиняли вказані операції (правочини) або безпосередньо розпоряджувались вказаними бюджетними коштами, у тому числі, шляхом здійснення фактичного контролю над фінансово-господарською діяльністю суб`єкта господарювання, містять ознаки легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, а саме, набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, тобто, вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею 209 Кримінального кодексу України.

12.03.2023 вказаний транспортний засіб марки «Toyota CAMRY 70 HYBRID», VIN авто « НОМЕР_1 », 2020 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , колір Silver Metallic 1F7 визнано речовим доказом, оскільки може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та у цей же день подано клопотання про арешт майна на вищевказане.

Задовольняючи подане клопотання слідчий суддя зазначив, що транспортний засіб відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки імовірно шляхом придбання та перепродажу вказаного транспортного засобу службовими особами ТОВ «Містобудпроект-18» () здійснювалася легалізація грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, у зв`язку з чим є підстави вважати, що вказане майно має істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, оскільки воно імовірно має безпосереднє відношення до здійснення кримінально протиправних дій, а тому, з метою забезпечення недопущення його відчуження та знищення доцільно застосувати захід забезпечення в даному кримінальному провадженні у вигляді накладення арешту на майно.

Крім того, на теперішній час існує реальна загроза щодо відчуження, перереєстрації зазначеного транспортного засобу, а тому існує необхідність у його збереженні.

Виходячи із зазначених у клопотанні фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та наданих матеріалів, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновків, що арешт майна необхідний з метою збереження речових доказів, які мають значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, а також швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв до уваги посилання у клопотанні слідчого про необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження речових доказів, а також проведення судових експертиз.

Отже вжиття заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладання арешту на майно, є необхідним запобіжним заходом, передбаченим зазначеними нормами закону, оскільки у випадку приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуженнямайна можуть настати негативні наслідки для здійснення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КК України.

На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин справи, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що для розслідування цього кримінального провадження на даній стадії досудового слідства, вжиття заходів забезпечення кримінального провадження саме в такому виді відповідатиме положенням кримінального процесуального закону.

При цьому апеляційний суд не приймає до уваги посилання сторони захисту щодо неналежного сповіщення власників майна, оскільки ці дані спростовуються матеріалами справи (а.с. 145).

Доводи представника власника майна про безпідставність накладеного арешту на майно не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки спростовуються матеріалами провадження, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що на даному етапі існують реальні підстави, для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження, а тому доводи в цій частині є безпідставними.

Будь яких даних, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів суд не вбачає та стороною захисту надано не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у відповідності до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ст. 174 КПК України).

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2023 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000207, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4